Справа № 22-а/0690/899/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/899/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

з участю секретаря: Сапінської Н.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, в якому просив стягнути з нього недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 2006 року по 2009 рік.

Постановою Олевського районного суду від 26 жовтня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з УПСЗН Олевської райдержадміністрації на користь позивача грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.0В. 2008р по 01.10.2009 р. в сумі 1535,10 грн.; доплату до пенсії відповідно до ст.39 зазначеного Закону за цей же період в сумі 5119,20 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації просить скасувати постанову і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апелянт посилається на те, що управління праці та соціального захисту населення не може бути відповідачем за даною справою, оскільки відповідно до п.4 постанови КМУ № 936 від 20.09.2005 року підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбачене ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , додаткова пенсія не входить у перелік виплат, які проводяться управліннями праці та соціального захисту населення і не передбачені кошторисними призначеннями, а є невідємною частиною пенсійного забезпечення і виплачується Пенсійним фондом разом з пенсією.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером і має статус потерпілої від аварії на ЧАЕС 4-І категорії, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю.

Частиною 1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних правовідносин редакції встановлено, що громадянам, які проживають на території зони гарантованого добровільного відселення виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати.

Частиною 2 ст.39 цього Закону, в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення, підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст.39 Закону, тобто на одну мінімальну заробітну плату.

У період, за який заявлені вимоги про стягнення допомоги та доплати до пенсії, розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри допомоги і доплати були сталими і здійснювались на підставі Постанови КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року № 836. Задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме ст. 37,39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік від 16.05.2008року № 279-У1 дію ч. 1 ст. 37 та ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2008 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зупинення дії положень ст.ст.37,39 Закону України № 796-ХІІ, передбачене пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано таким, що не відповідає Конституції України (е неконституційним).

Відповідно до ч.2 сг.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. ,

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з неправомірності дій управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації по застосуванню Постанови КМ України № 836 в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до вимог ст. 37 Закону №796-ХІІ.

Разом з тим, суд дійшов помилкового висновку про стягнення з Управління праці і соціального захисту населення доплати до пенсії, відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, судом не було враховано, що положення п.4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ України від 20.09.2005 року № 936 відносно виплат, передбачених ст.39 Закону (796-12), стосуються виплат особам, з числа працюючих.

Позивач є непрацюючим пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Олевської районі Житомирської області, якому на централізованому рівні з фонду Державного бюджету України перераховуються кошти для відповідних доплат до пенсій непрацюючим пенсіонерам. Отже, Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації є неналежним відповідачем по вимогах, що стосуються доплат до пенсій непрацюючим пенсіонерам.

Крім зазначеного, задовольняючи вимогу про стягнення коштів, суд першої інстанції помилився у визначенні способу захисту порушеного права. Оскільки вказані грошові суми не були нараховані позивачу, а суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений нараховувати кошти, позов в цій частині слід задовольнити частково, зобовязавши відповідача нарахувати кошти та забезпечити їх виплату.

За таких обставин постанову належить частково скасувати і прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202,205,207, 212 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Скасувати постанову Олевської районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2009 року.

Ухвалити нову постанову, якою визнати неправомірними дії Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо нарахування і виплати позивачу допомоги відповідно до ст.37 Закону України№796-12 в меншому ніж передбачено Законом розмірі.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації здійснити нарахування та забезпечити виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 12.08.2008р по 30.09.2009 р.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в частині стягнення коштів за ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: