Справа № 804/15084/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріЧудновській А.С.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Резнікова Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті, на підставі якого були винесені оскаржувані податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та сформована податкова вимога, та вважає ці висновки такими, що не відповідають діючому законодавству України, є протиправними та прийняті за відсутності належних доказів, у зв'язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просила задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, посилаючись на те, що Новомосковською ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року. За результатами перевірки, встановлено порушення вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., в результаті чого позивачем за перевіряємий період необґрунтовано завищено валових витрат у сумі 422 644,10 грн. та занижено до сплати єдиний соціальний внесок на суму 86 219,78 грн. Висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Новомосковська ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 11.09.2015 року, рішення про застосування штрафних санкцій від 11.09.2015 року та податкової вимоги діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Посилаючись на викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_5 з 17.11.2011 року зареєстрований виконавчим комітетом Новомосковської міської ради Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1, та з 18.11.2011 року перебуває на обліку у Новомосковській ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка міститься в матеріалах справи.
Судом встановлено, що згідно наказу Новомосковської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 09.07.2015 року, прийнятого відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) з урахуванням п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу україни та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIІІ, відповідачем у період з 20.07.2015 року по 03.08.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.
17.08.2015 року за результатами цієї перевірки складено акт № 233/172/НОМЕР_3 про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.
Висновками перевірки встановлено наступні порушення:
- ст. 177 ПК України в частині завищення валових витрат у сумі 422 644, 10 грн., в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2014 рік у розмірі 52 479,74 грн.;
- п.4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове держане соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ, в результаті чого занижено до сплати єдиного соціального внеску на суму 86 219,78 грн за 2014 рік.
Не погодившись з вказаними висновками акту перевірки № 233/172/НОМЕР_3 від 14.08.2015 року ФОП ОСОБА_5, відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України, оскаржив їх у адміністративному порядку до Новомосковської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
На підставі акту перевірки від 14.08.2015 року Новомосковською ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено:
Вказане податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та податкова вимога були отримані позивачем 15 вересня 2015 року.
Таким чином, податковий орган вважає, що позивач у 2014 році неправомірно відніс до складу валових витрат суму в розмірі 422 644,10 грн., а саме витрати на транспортування товарно-матеріальних цінностей, які не підтверджено первинними документами оформленими належним чином, а саме: у товарно-транспортних накладних не заповнені графи «документи з вантажем», «маса брутто», а також не заповнений розділ «внтажно-розвантажувальні операції», що не дає, на думку податковому орану, змогу встановити час прибуття і час вибуття транспортного засобу.
Проте, суд не може погодитьсь з такими висновками податкового органу, оскільки вони спростовуються доказами наявними у матеріалах справи.
Так, під час розгляду справи судом встановлено, що 01.02.2014 року між ПП «Крістон» (виконавець) та ФОП ОСОБА_5 (замовник) укладено договір № 010214 про перевезення вантажів автомобільним транспортом та/або надання транспортно-експедиційних послуг.
Згідно п. 1.1 вказаного договору, замовник зобов'язується надавати для перевезення вантажі, а виконавець зобов'язується приймати і перевозити їх автомобільним транспортом у міжміському та/або місцевому сполученні, а при необхідності - у міжнародному сполученні за узгодженими маршрутами у визначені місця призначення та в строки, і передавати одержувачам.
Пунктом 1.3 цього договору передбачено, що виконавець має право виконувати перевезення вантажів за цим договором як самостійно (в якості перевізників), так і шляхом надання транспортно-експедиційних послуг щодо організації перевезень із залученням третіх осіб (інших перевізників).
На виконання вказаного договору, ПП «Крістон» на адресу ФОП ОСОБА_5 було виставлено рахунки-фактури на загальну суму 141 500 грн., а також сторонами були підписані акти виконаних робіт на вказану суму.
Факт здійснення перевезень за договором № 010214 від 01.02.2014 року підтверджено складеними на його виконання товарно-транспортними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, а також були надані позивачем до перевірки.
Також, судом встановлено, що 02.05.2014 року між ФОП ОСОБА_5 (замовник) та ТОВ «Міжнародні Автолінії» (перевізник) було укладено договір № 02/05-14 на транспортно-експедиційне обслуговування, згідно п. 1.1 якого перевізник приймає на себе зобов'язання доставити переданий йому для перевезення вантаж згідно видаткової накладної до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі, а замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу.
На виконання вказаного договору, ТОВ «Міжнародні Автолінії» на адресу ФОП ОСОБА_5 було виставлено рахунки-фактури на загальну суму 242 700 грн., а також сторонами були підписані акти виконаних робіт на вказану суму.
Факт здійснення перевезень за даним договором підтверджено складеними на його виконання товарно-транспортними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи. При цьому, у вказаних товарно-транспортних накладних пунктом відправлення зазначено: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Океанська, № 3. За вказаною адресою розташовано склад, який перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_5 згідно договору оренди нежитлового приміщення № 28-Ос від 21.03.2014 року, копія якого також міститься у матеріалах справи.
Крім того, встановлено, що 01.10.2014 року між ФОП ОСОБА_5 (замовник) та ТОВ «Квін Плюс» (перевізник) було укладено договір № 0110-14 на транспортно-експедиційне обслуговування, згідно п. 1.1 якого перевізник приймає на себе зобов'язання доставити переданий йому для перевезення вантаж згідно видаткової накладної до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі, а замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу.
На виконання вказаного договору ТОВ «Квін Плюс» на адресу ФОП ОСОБА_5 було виставлено рахунки-фактури на загальну суму 116 400 грн., а також сторонами були підписані акти виконаних робіт на вказану суму.
Факт здійснення перевезень за даним договором № 0110-14 від 01.10.2014 р. підтверджено складеними на його виконання товарно-транспортними накладними, копії яких містяться у матеріалах справи.
Аналогічно ТОВ «Міжнародні Автолінії», транспортування товару було здійснено ТОВ «Квін Плюс» зі складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що, як зазначено вище, перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_5 згідно договору оренди нежитлового приміщення № 28-Ос від 21.03.2014 року.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Податковим кодексом України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 та іншими нормативно-правовимми актами.
Так, у листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, дослідженню судом підлягає факт реальності господарської операції між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ТОВ «Крістон», ТОВ «Міжнародні Автолінії», ТОВ «Квін Плюс» і реальність зміни майнового стану першого.
У відповідності до статті 177 ПК України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно зрозділом III цього Кодексу.
Фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада).
У разі зменшення суми отриманого доходу за попередній календарний квартал поточного року більше ніж на 20 відсотків у порівнянні з розрахунковою очікуваною сумою доходу на такий квартал платник податку має право зменшити суму авансового платежу, що підлягає сплаті у наступний строк, встановлений цим підпунктом, пропорційно зменшенню суми зазначеного доходу. Для такого зменшення суми авансового платежу фізичною особою - підприємцем до настання строку сплати такого авансового платежу до контролюючого органу подається заява у довільній формі, що містить розрахунок зменшення суми авансового платежу та коротке пояснення обставин, що призвели до зменшення суми отриманого доходу.
Фізичні особи-підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.
Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.
Надмірно сплачені суми податку підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку або поверненню платнику податку в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У разі якщо фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку-фізичних осіб.
Фізична особа-підприємець вважається податковим агентом працівника-фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно - правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.
Під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем, який обрав іншу систему оподаткування доходів від провадження господарської діяльності, здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом.
Фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.
Як визначено п. 138.2. ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановленихрозділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.
Відповідно до п. 139.1.9 ст. 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
З акта перевірки встановлено, що підставою для висновку про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Крістон», ТОВ «Міжнародні Автолінії», ТОВ «Квін Плюс» слугувало те, що згідно інформації баз даних УДАІ ГУ МВС транспортні засоби за підприємствами ТОВ «Міжнародні Автолінії», ПП «Крістон», ТОВ «Квін Плюс» не зареєстровані.
З цього приводу суд зазначає, що стверджуючи про відсутність зареєстрованих транспортних засобів за вказаними підприємствами, податковий орган під час проведення перевірки не дослідив питання, кому належали транспортні засоби, якими було перевезено товар на замовлення ФОП ОСОБА_5 Враховуючи те, що перевезення по кожному підприємству були здійснені із залученням декількох транспортних засобів та водіїв, фінансово-господарські взаємовідносини між перевізниками ТОВ «Міжнародні Автолінії», ПП «Крістон», ТОВ «Квін Плюс» та безпосередніми володільцями цих транспортних засобів могли бути оформлені цивільно-правовими договорами оренди транспортних засобів або договорами підряду.
Так п.1.3 договору № 010214 від 01.02.2014р.., укладеним між ФОП ОСОБА_5 та ПП «Крістон» передбачено право виконавця виконувати перевезення вантажів за цим договором шляхом надання транспортно-експедиційних послуг із залученням третіх осіб (інших перевізників).
При цьому, з акту перевірки вбачається, що на адресу ПП «Крістон» та ТОВ «Квін Плюс» під час проведення перевірки податковим органом були направлені запити з метою підтвердження достовірності взаєморозрахунків, а також правомірності включення ФОП ОСОБА_5 до складу валових витрат вартості придбання послуг у вказаних контрагентів.
Проте, акті перевірки не містить інформації про отримання податковим органом будь-яких відповідей на вказані запити.
Тобто вказані висновки зроблені податковим оганом передчасно.
Суд зазначає, що ФОП ОСОБА_5 надані необхідні первинні документи, що підтверджують здійснену фінансово-господарську діяльність.
Також, платником податків були надані товарно-транспортні накладні, які містять необхідну інформацію щодо здійснених перевізниками перевезень.
В судовому засіданні представник позивача пояснила, що останній отримував товар на складі за адресою: АДРЕСА_3, яка вказана у договорі, а його транспортування здійснював самостійно на власному авто, на підтвердження чого надано технічний паспорт серії НОМЕР_4 на автомобіль марки OPEL KOMBO АЕ 0113МР та посвідчення водія НОМЕР_5.
Розрахунки з ТОВ «Міжнародні Автолінії» були проведені ФОП ОСОБА_5 у повному обсязі на суму 242 700 грн., з ПП «Крістон» та ТОВ «Квін Плюс» частково, у сумі 115 500 грн. та 97 400 грн., що підтверджено актом перевірки.
Отже, факт здійснення вказаних фінансово-господарських взаємовідносин підтверджено належним чином складеними первинними документами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Так, ТТН містять відомості щодо вантажовідправника, вантажоодержувача із зазначенням їх назви та адреси, відомості щодо замовника та виконавця, відомості щодо транспортного засобу, яким здійснено перевезення, зокрема марку транспортного засобу, його реєстраційного номеру, прізвища водія, відомості щодо товару, зокрема найменування, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю, загальну суму, вид пакування. Крім того, вказані товарно-транспортні накладні містять відомості щодо кількості місць, що були перевезені, їх маси брутто, ким було отримано вантаж та які з ним були передані супровідні документи. Вказані товарно-транспортні накладні мають відбитки печаток не тільки перевізника - ПП «Крістон» та замовника - ФОП ОСОБА_5, а й вантажоодержувачів - ТОВ «Бердянські ковбаси», ТОВ «Крохмалепродукти Україна», ТОВ «Бакалійна справа».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентами - ТОВ «Крістон», ТОВ «Міжнародні Автолінії», ТОВ «Квін Плюс» підтверджується встановленими під час розгляду справи та наявними в матеріалах справи копіями вказаних вище первинних документів.
На підставі вищезазначеного судом встановлений рух активів в процесі проведення господарських операцій між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ТОВ «Крістон», ТОВ «Міжнародні Автолінії», ТОВ «Квін Плюс».
Перевіряючи правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».
Пунктом 4 ч.1 ст. 4 вказаного Закону визначено, що платники єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Ставки єдиного внеску встановлюються у ст. 8 вказаного Закону.
У відповідності до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи, підлягає компенсації за рахунок бюджетних асигнувань Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 сплачений судовий збір у сумі 1 692,50 (одна тисяча шістсот дев'яносто дві гривні п'ятдесят копійок) грн.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова