Справа № П/811/3191/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року справа № П/811/3191/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"
до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції; Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції
третя особа про ОСОБА_1 зняття арешту з іпотечного майна

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - позивач, ПАТ "УкрСиббанк") звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (далі - відповідач 1), відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції (далі - відповідач 2); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 (далі - третя особа), в якому просить суд, зняти арешт з іпотечного майна, а саме: з квартири загальною площею 50,23 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який накладено постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ВП№25751602 від 12.04.2011р. та постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції АА 312080 від 16.10.2007р. на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, як іпотекодержатель, має право, в разі невиконання боржником (іпотекодавцем) забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки - вказаного вище нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами. У той же час, накладення відповідачами арешту на предмет іпотеки постановами державних виконавців Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відділу державної виконавчої служби та Краматорського міського управління юстиції, перешкоджає реалізації такого права позивача, що є протиправним.

Відповідач 1 в судове засідання не прибув, однак скористався своїм правом на надання письмових заперечень, в яких висловив свою позицію щодо вищевказаних позовних вимог (а.с.74-77).

Відповідач 2 також в судове засідання не з'явився, причин неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.145).

Третя особа - ОСОБА_1 - у судове засідання не прибув, про причину неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.147).

На підставі усної ухвали від 17.06.2016 року із занесенням до журналу судового засідання, керуючись частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, подальший розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження (а.с.158).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 як позичальником укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" зобов'язується надати однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 43500,00 (сорок три тисячі п'ятсот ) доларів США 00 цнт. та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах визначених цим Договором. Вказана сума дорівнює еквіваленту 210674,85 грн. 85 коп. за курсом Національного Банку України на день укладення цього Договору. Строком кредитування визначений термін з 19.08.2008р. по 17.08.2029 р.

У забезпечення виконання зобов'язань позичальника банком приймається застава нерухомості, а саме двокімнатна квартира загальною площею 50,23 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_1 (а.с.14-24).

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту №0 від 19.08.2008 року укладено договір іпотеки від 19.08.2008 року (а.с.25-30).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 як іпотекодавець передає в іпотеку Акціонерному комерційному інноваційному банку "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) нерухоме майно - двокімнатна квартира загальною площею 50,23 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Предметом іпотеки забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань за кредитним договором №0 від 19.08.2008р. Іпотека зареєстрована у встановленому законодавством порядку.

26.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "УкрСиббанк" з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що іпотечне майно знаходиться під арештом на підставі постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ВП№25751602 від 12.04.2011р. та постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції АА 312080 від 16.10.2007р.

Не погоджуючись із накладенням арешту на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду із даним позовом.

Предметом спору є наявність у відповідачів обов'язку прийняти постанову про зняття арешту з нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці у позивача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-ХІV).

У відповідності до ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтями 50, 60 Закону №606-XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому статтею 60 Закону №606-ХІV обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна.

Відповідно до положень цієї норми (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Виходячи із аналізу вказаних законодавчих норм, суд приходить до висновку, що згідно відповідно до яких, орган державної виконавчої служби обтяжений обов'язком прийняти постанову про зняття арешту з майна виключно у двох випадках: у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна та у випадку виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом №606-ХІV.

Під час розгляду справи жодним належним і допустимим доказом не підтверджено наявності судового рішення про зняття арешту з іпотечного майна - двокімнатної квартири загальною площею 50,23 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відсутні і докази ініціювання заінтересованими особами перед начальниками Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції питання про зняття арешту з вказаного майна з підстав порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом №606-ХІV.

Відтак, чинним законодавством України чітко визначено порядок зняття арешту з майна, який накладено постановою державної виконавчої служби, у разі якщо майно, на яке він накладений належить іншій особі.

Так, частинами 1 та 2 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З огляду на вказані приписи цього Закону, суд вважає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, тобто, самостійне заявлення вимоги особи про зобов'язання прийняти постанову про звільнення майна з-під арешту не відповідає вимогам цього Закону.

При цьому, в силу вимог статті 54 Закону №606-ХІV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно частини четвертої цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Також за правилами частини третьої вказаної норми для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателя, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За визначенням, наданим ст.575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно із ст.572 цього Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У відповідності із ч.ч.6, 7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Також слід звернути увагу на те, що враховуючи суть іпотеки, визначення якої міститься у статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених частиною третьою статті 54 Закону №606-ХІV.

Примусове звернення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону №606-ХІV), відповідно статей 3, 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Тобто, чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Проте є випадки, коли з такого майна повинний бути знятий арешт.

Враховуючи зазначені обставини та наведені норми права, суд дійшов висновку про відсутність передбачених ч.4 ст.54 Закону №606-ХІV підстав для зняття арешту з нерухомого майна.

В даному випадку в матеріалах справи наявні докази існування незавершених виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1, які обумовлюють необхідність залишення в силі накладеного на все його майно, арешту (а.с.78-80).

Так, з матеріалами справи вбачається, що ПАТ "УкрСиббанк є іпотекодержателем нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в зв'язку з виконання договору іпотеки.

Також, з матеріалів справи та наданих пояснень встановлено, що на виконанні у Кіровського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції та Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції наявні виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача, в тому числі і шляхом його арешту, для забезпечення реального виконання рішення, яке належить виконати.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується належними доказами правомірність існування накладеного на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1, арешту.

Таким чином, на це нерухоме майно наразі не звернуто примусового стягнення органами державної виконавчої служби, а відтак суд вважає, що в даному конкретному випадку саме по собі існування зареєстрованого обтяження ще не порушує прав позивача, з огляду також на те, що позивачем не доведено обставин звернення ним стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» для задоволення своїх прав як іпотекодержателя, в тому числі і внаслідок невиконання боржником вимоги достроково виконати зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про зняття арешту з іпотечного майна, а саме: з квартири загальною площею 50,23 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який накладено постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ВП№25751602 від 12.04.2011р. та постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції АА 312080 від 16.10.2007р. на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Жук