Справа № 221/2381/14-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 січня 2015 р. справа № 221/2381/14-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Міронової Г.М.., суддів Юрко І.В., Блохіна А.А., розглянув за власною ініціативою питання про відновлення втраченого судового провадження у справі № 221/2381/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Донецького апеляційного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа № 221/2381/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2014 року апеляційне провадження по вказаній справі було відкрито та призначено розгляд апеляційної скарги на 19 вересня 2014 року.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року клопотання ОСОБА_1 про невідкладний розгляд апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області задоволено. Призначено справу до апеляційного розгляду на 11 вересня 2014 року.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 01 липня 2014 року у справі № 221/2381/14-а залишено без задоволення. Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 01 липня 2014 року у справі № 221/2381/14-а залишено без змін.

У зв'язку з захопленням угрупованням ДНР будівлі Донецького апеляційного адміністративного суду в період проведення АТО на території м. Донецька та знищенням частини справ, які знаходились в провадженні суду, вказана справа та апеляційне провадження по ній були втрачені.

Відповідно до ст. 273 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 274 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду.

У відповідності до наведених вище норм судом ініційовано питання щодо відновлення втраченого судового провадження по вказаній справі.

Згідно ч.1 ст. 278 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані із справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження

Колегією суддів досліджено документообіг з діловодства по вказаній справі, а також ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду про відкриття та призначення до розгляду апеляційної скарги та ухвалу суду, прийнятої в письмовому провадженні за результатами апеляційного розгляду зазначеної скарги, які збереглись в електронному вигляді в діловодстві Донецького апеляційного адміністративного суду та в письмовому вигляді долучені до матеріалів справи.

Колегія суддів вважає установленим зміст відновленого судового рішення, а саме ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року, та вважає можливим відновити втрачене провадження у справі № 221/2381/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в частині відкриття апеляційного провадження, призначення справи до апеляційного розгляду та прийняття ухвали за результатами апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 273, 274, 275, 278, 279, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відновити втрачене судове провадження по справі № 221/2381/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в частині відкриття апеляційного провадження, призначення справи до апеляційного розгляду та прийняття ухвали за результатами апеляційного розгляду.

Встановити зміст відновленого судового рішення, а саме ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року по справі № 221/2381/14-а:

«Головуючий у 1 інстанції - Ромахов В.І.

Суддя-доповідач - Міронова Г.М

3

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року справа №221/2381/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 01 липня 2014 року у справі № 221/2381/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.06.2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, мотивуючи свої вимоги тим, що має малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває на обліку в управлінні та отримує грошову допомогу у розмірі 130,00 грн., а з 01.01.2014 року у розмірі 422,56 грн. на дитину, тобто зазначений вид допомоги виплачувався їй у сумі меншій, ніж це передбачено законодавством України. Просила суд визнати неправомірними такі дії відповідача та зобов'язати відповідача здійснити нарахування їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 03.06.2013 року до дати ухвалення судом рішення з урахуванням фактично виплачених сум та здійснити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 01 липня 2014 року у справі № 221/2381/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною відмову Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації у перерахунку та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, призначеної ОСОБА_1, відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 03 червня 2013 року по 01 липня 2014 року з урахуванням виплачених сум допомоги.

Допущено постанову до негайного виконання в межах суми стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за один місяць.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації надати до Волноваського районного суду Донецької області звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ст.ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та зазначив, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для здійснення перерахунку та проведення доплат до виплачених розмірів.

Апелянт на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є матір'ю ОСОБА_2, яка народжена ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 9).

Позивач у зв`язку з народженням дитини перебуває на обліку у відповідача та отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 03.06.2013 року - у розмірі 130 грн., а з 01.01.2014 року - 552,56 грн.

Позивач 17.04.2014 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок призначеної допомоги, на що відповідачем було надано відповідь від 24.04.2014 року, в якій повідомлено позивача про те, що всі соціальні допомоги були їй призначені відповідно до чинного законодавства (а.с. 10, 11).

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог відповідають нормам матеріального і процесуального права з наступних підстав.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон N 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом N 2811-XII, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом N 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону N 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону N 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-XII його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40 - 44.

Конституційний Суд України Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40 - 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу III Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-XII.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 року № 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-III призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону N 2811-XII (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону N 2240-III на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону N 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Законом України "Про Державний бюджет на 2012 рік", Законом України "Про Державний бюджет на 2013 рік", не встановлювався інший, ніж у Законі № 2240-ІІІ розмір допомоги, а положення постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року було затверджено саме на виконання Закону № 2811 - ХІІ, тому застосовувати зазначену постанову КМУ до особи, яка застрахована в системі загальнообов'язкового страхування неможливо, оскільки на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному випадку поширюються норми спеціального Закону № 2240-ІІІ, а саме ст. 43, згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, відповідач, виплачуючи позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми", діяв неправомірно та з порушенням вимог законодавства.

Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. За положеннями частини третьої статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановлено законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначені Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-3.

27 березня 2014 року Верховною Радою України було прийнято закон "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII (далі - Закон 3 1166-УП), пункт 7 якого передбачає:

7. У Законі України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми":

1) пункт 3 частини першої статті 3 виключити;

2) текст статті 12 викласти у такій редакції:

"Допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України";

3) у статті 12 3 слово "першої" виключити;

4) розділ IV "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" виключити.

В абзаці третьому пункту 2 Прикінцевих положеннях Закону № 1166-VII визначено, що дія пункту 7, підпункту 1 пункту 8 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 липня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, судом при винесені постанови про задоволення позовних вимог встановлено граничну дату виплати державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме "по 01 липня 2014 року", що цілком відповідає наведеним вище нормам.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 01 липня 2014 року у справі № 221/2381/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - залишити без змін.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36, 54 грн. (тридцять шість) за подання апеляційної скарги.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: І.В. Юрко

А.А. Блохін»

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді: І.В. Юрко

А.А. Блохін