Справа № 804/1655/16
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2016 рокусправа № 804/1655/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, у якому позивач просила визнати протиправною відмову відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу вихідної допомоги; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу вихідну, допомогу у розмірі 248 040,00 грн. у звязку з виходом у відставку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що 01 квітня 2014 набрав чинності Закон України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27.03.2014 № 1166-VII, пунктом 28 якого виключено статтю 136 Закон України Про судоустрій і статус суддів.

Не погодившись з постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне зясування судом обставин справи, просила постанову суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 1982 року ОСОБА_1 була обрана суддею Апостолівського районного народного суду Дніпропетровської області. З 11 травня 1989 року ОСОБА_1 суддя Дніпропетровського обласного суду, а з 14 жовтня 1999 року ОСОБА_1 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Загальний стаж роботи на посаді судді Маймур Г.Я. складає 33 роки 8 місяців і 1 день.

Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2016 року за № 996-VІІІ ОСОБА_1 було звільнена з посади судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська у відставку, відповідно до п. 9 ст. 126 Конституції України.

Наказом голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року за № 4/ос, який прийнятий на підставі постанови Верховної Ради України від 04 лютого 2016 року за № 996-VІІІ, ОСОБА_1 було відраховано зі штату Самарського районного суду м. Дніпропетровська з 24 лютого 2016 року, у звязку з виходом у відставку.

Зі змісту Наказу голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року за № 4/ос, судом встановлено, що ОСОБА_1 було призначено до виплати компенсацію за 31 календарний день невикористаних відпусток.

На виконання вимог Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 за № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891, ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 26 лютого 2016 року видало ОСОБА_1 Довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій визначило, що заробітна плата станом на 01 жовтня 2015 року склала 24 804,00 грн.

На звернення ОСОБА_1 від 29 лютого 2016 року щодо нарахування та виплати вихідної допомоги ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 29 лютого 2016 року за вих № Б-с-394 надало відповідь, якою повідомлено, що ТУ ДСА України в Дніпропетровській області не має законних підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у звязку з виходом у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, у звязку з тим, що стаття 136 ОСОБА_2 України Про судоустрій і статус суддів, що регламентувала виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, втратила свою чинність згідно з ОСОБА_2 України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VІІ від 27.03.2014, який набрав законної сили з 01 квітня 2014 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції ОСОБА_2, що діяла до 01.04.2014) судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

ОСОБА_2 України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII (набрав чинності 01.04.2014) ст. 136 було виключено із ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до положень ст. 100 ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до 01.04.2014), суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Порядок звільнення судді у відставку, на момент подачі позивачем заяви про звільнення у відставку, регулювався положеннями ст. 109 ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з положеннями вказаної норми ОСОБА_2, заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 109 ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

До 24.02.2016 позивач здійснював свої повноваження, як працюючий суддя, що підтверджується наказом голови Самарського районного суду від м.Дніпропетровська від 24.02.2016 р. №183/к .

Статусу судді у відставці позивач набув з моменту набрання чинності Постановою Верховної Ради України про його звільнення. За таких обставин судом першої інстанції вірно зазначено, що Розділ Х, в якому перебуває статті 136, ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діяла до 01.04.2014) регламентував статус судді у відставці, а відтак, положення цього розділу можуть застосовуватися лише до осіб, які мають статус судді у відставці. Станом на 01.04.2014 позивач не мав статусу судді у відставці.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Указу Президента України від 10.06.1997 № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» акти Верховної Ради України і Президента України про призначення відповідно до законодавства на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття.

З урахуванням зазначеного, рішення про звільнення позивача з посади у зв'язку з поданням заяви про відставку набрало чинності 24.02.2016р.

На момент прийняття рішення про звільнення позивача з посади судді у відставку норма, що передбачала виплату судді вихідної допомоги (ст. 136 ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів»), з тексту ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» була виключена.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні № 10-рп/2013 від 19.11.2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135, 136, 137, підпункту 1 пункту 2 Розділу XII «Прикінцеві положення», абзацу 4 пункту 3, абзацу 4 пункту 5 Розділу XIII «Перехідні положення» ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів», за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 8 Основного ОСОБА_2 закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Статтею 147 Конституції України право вирішувати питання про відповідність законів Конституції України та право офіційного тлумачення законів України надано Конституційному Суду України.

ОСОБА_2 України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VІІ, якими внесені зміни до ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів», не змінено, не визнано неконституційними чи такими, що не підлягають застосуванню, за таких обставин в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, останній діяв в межах повноважень визначених законодавством в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які привели до неправильного вирішення спору по суті не знайшли свого підтвердження, тому рішення суду першої підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Крім того, при подачі апеляційної скарги позивачем не сплачено не сплачено судовий збір.

Зі змісту пп.14.1.48 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України судом встановлено, що під терміном заробітна плата розуміють основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у звязку з відносинами трудового найму згідно із законом.

У ч. 3 ст. 2 ОСОБА_2 України Про оплату праці №108/95-ВР від 24.03.1995 визначено, що до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до вимог ОСОБА_2 України Про оплату праці №108/95-ВР від 24.03.1995, а також Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13січня 2004року №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27січня 2004року за №114/8713, вихідна допомога не входить до структури заробітної плати, а відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці (п.3.8 Інструкції).

Отже, вихідна допомога не є заробітною платою, у звязку з чим при зверненні до суду з позовом про стягнення вихідної допомоги позивачі не звільняються від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ОСОБА_2 України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року №3674-VI.

Згідно ст.4 ОСОБА_2 України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Таким чином, при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду заявником апеляційної скарги мало бути сплачено судовий збір у розмірі 606 грн.

У звязку з зазначеним, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1515,80 грн.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції-,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 р. залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду державного бюджету України судові витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 606 грн (УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області; 37989274; МФО 805012; рахунок отримувача 1004)

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук