Справа № 826/25062/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 липня 2016 року № 826/25062/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи: Прокурор Святошинського району м. Києва, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор Плюс», Державна реєстраційна служба Україна, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни (надалі також - відповідач), треті особи: Прокурор Святошинського району м. Києва, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор Плюс», Державна реєстраційна служба Україна, Головне управління юстиції у м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Рішення, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, про державну реєстрацію права власності та обтяження на об'єкт житлової нерухомості - двокімнатну квартиру, загальною площею 53 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, (з відкриттям розділу), індексний номер: 25168301 від 09.10.2015 р. 12:17:25, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Код ЄДРГІОУ 38004195);

- зобов'язати державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності (номер запису №11539636) та обтяження (номер запису № 11539669) на об'єкт житлової нерухомості - двокімнатну квартиру, загальною площею 53 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, внесених на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 25168301 від 09.10.2015 р. 12:17:25, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Код );

- зобов'язати державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на об'єкт житлової нерухомості - двокімнатну квартиру, загальною площею 53 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.10.2015 є протиправним, позаяк така реєстрація вчинена неповноважним на те суб'єктом, за відсутності документів, що підтверджують надіслання боржнику вимог про усунення порушень, за наявності обтяжень у вигляді арештів на спірне майно, з огляду про що позов просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечували з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування правомірності прийнятого рішення, відповідач зазначав, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом застереження був законною підставою для здійснення спірного реєстраційного запису. Також зазначав, що наявність обтяжень щодо предмета іпотеки, що виникли після реєстрації іпотеки не перешкоджає реєстрації права власності за Іпотекодержателем, що на переконання відповідача у своїй сукупності свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації через канцелярію суду надіслала заяву про слухання справи без її повноважного представника, у якій серед іншого просила суд постановити рішення на користь та в інтересах неповнолітньої дитини.

Від Прокуратури Святошинського району м. Києва надійшла заява про слухання справи за відсутності повноважного представника.

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор Плюс» явки повноважного представника до суду не забезпечило, про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив; письмових пояснень чи заперечень по суті заявлених позов до суду не подавало.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Фактичні матеріали справи свідчать, 22 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 030/09.08/71-550К (надалі Кредитний договір), згідно якого остання отримала кредит у розмірі 160 500,00 доларів США, з встановленням 15 відсотків річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення кредиту до 21 вересня 2038 року (відповідно до графіку платежів).

В подальшому, з метою забезпечення виконання зобов'язання за договором №030/09.08/71-550К, між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) був укладений договір іпотеки № б/н від 27 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Л.Ю. за реєстровим № 3070 (надалі Іпотечний договір), згідно якого позивачка, як майновий поручитель передала в іпотеку, належну їй на праві власності, двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 31,30 кв.м.

28 листопада 2012 року первісний кредитор за Кредитним договором ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого стало публічне акціонерне товариство «Сведбанк», на підставі договору факторингу № 15 відступило право вимоги за Кредитним договором та 28 листопада 2012 року на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим № 6970, відступило право вимоги за Іпотечним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

В подальшому, на підставі заяви ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №13727767, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А. М. згідно рішення №25168301 від 09.10.2015 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Як вбачається з реєстраційної справи, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» для проведення державної реєстрації було подано наступні документи: - заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності, виникнення); квитанція від 09.10.2015 рік за надання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію; - квитанція від 09.10.2015 рік адміністративний збір; - копія довіреності; - копія паспорта ОСОБА_7; - копія договору іпотеки від 27.10.2008р.; копія договору про внесення змін та доповнень від 28.02.2011.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю рішення приватного нотаріуса від 09.10.2015 рік про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», звернулась з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №1952-IV, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частина 1 ст. 15 Закону №1952-IV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В той же час, ч. 1 ст. 9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Аналіз викладеного свідчить, що державна реєстрація права власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. В той же час, не передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Однак, імперативні приписи чинного законодавства свідчать, що повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Проте як встановлено в ході судового розгляду справи, у межах спірних правовідносин відповідачем нотаріальна дія з нерухомим майном не вчинялася. Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права власності на нерухоме майно не мало місця.

В той же час, судом встановлено, що із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі іпотечного договору від 27 жовтня 2008 року, який містить застереження про можливість іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 №607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб", у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають на підставі рішень судів, що набрали законної сили, де однією із сторін є юридична особа, та/або інший суб'єкт господарювання, та/або фізична особа - підприємець (крім випадків державної реєстрації права власності на підставі рішень судів у справах про спадкування); на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Окрім того, згідно Указу Президента України від 06.04.2011 №401/2011 "Про затвердження Положення про Державну реєстраційну службу України" Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади. Укрдержреєстр є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади міста Києва, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Підпунктом 10 п. 3 вказаного Положення передбачено, що Укрдержреєстр здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Згідно з пунктом 7 зазначеного Положення Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Таким чином, дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя були протиправними у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку проте, що реєстраційна дія щодо реєстрації права власності на об'єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» проведена з порушенням компетенції, що свідчить про протиправність.

Разом з тим, доводи відповідача про правомірність реєстраційної дій, оскільки останню було вчинено на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, спростовані з огляду про наступне.

Згідно п. 10.4 іпотечного договору визначено, що у разі невиконання Позичальником умов Основного зобов'язання та/або Іпотекодавцем умов цього Договору звернути стягнення на Предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов Основного зобов'язання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також всі витрати, пов'язані із зверненням стягнення на Предмет іпотеки, в тому числі з вчиненням виконавчого напису, його реалізацією та вартість послуг незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності.

Однак, згідно абз. 2 п. 11 іпотечного договору при настанні зазначених у абзаці першому цього пункту Договору випадків Іпотекодержатель надсилає Позичальнику та Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання та/або зобов'язань, передбачених цим Договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору.

В розрізі зазначеного, суд звертає увагу на те, що відповідно до змісту ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Приписами ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавця та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У разі якщо право звернення стягнення на майно пов'язане з невиконанням зобов'язання, забезпеченого іпотекою, судам слід встановлювати загальний розмір вимог кредитора та виходити з того, що обов'язковою передумовою звернення стягнення на предмет іпотеки є встановлення судом факту невиконання основного зобов'язання.

Невиконання зазначеної передумови відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Разом з тим, частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, передбачений вищевказаною нормою договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п'ятої ЦК України. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень».

Таким чином, у разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Так, суд приходить до висновку, що за змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України, статей 33, 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Разом з тим, згідно п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Водночас, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в ході судового розгляду справи не надало до суду доказів того, що у визначеному законом порядку повідомляло позивача про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Судом встановлено, що у матеріалах реєстраційної справи, в порушення п. 46 Порядку №868, також відсутній доказ наявності письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та документу, що підтверджує завершення 30 - денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя.

Також, що у відповідності до ч. 1, 2 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Згідно статті 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

З аналізу вказаного слідує, що особа, якій відступлено право вимоги за іпотечним договором, або та особа, яка вчинила таке відступлення мають письмово повідомити боржника про вказані дії.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача в порядку ст. 1082 Цивільного кодексу України про відступлення права грошової вимоги із визначенням суми грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а відтак доводи, що позивач має заборгованість за кредитним договором перед ТОВ «Кей-Колект» є необґрунтованими.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Судом встановлено, що спірна квартира, підпадає пі дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника; загальна площа не перевищує 140 кв. метрів.

Також суд приймає до уваги той факт, що згідно з пунктом 5 статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Як встановлено статтею 57 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-357а14).

Водночас, на майно позивачки, зокрема на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Київ, за адресою: АДРЕСА_1 було накладено наступні арешти:

- Ленінського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції від 17.09.2012 p., номер запису в реєстрі про обтяження 1004175 від 20.09.2012 p.,

- ВДВС Святошинського районного управління юстиції у місті Києві від 27.01.2015 p.. номер запису в реєстрі про обтяження (спеціальний розділ) 8584024 від 02.02.2015 p.,

- Ленінського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції від 25.06.2012 p., номер запису в реєстрі про обтяження (спеціальний розділ) 10189162 від 26.06.2015 р.

Вказані обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Відповідачем не надано, а судом не встановлено доказів, що свідчили б проте, що станом на момент вчинення спірної реєстраційної дії, вказані арешти були зняті.

Враховуючи, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; в порушення п. 46 Порядку відсутній доказ наявності письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та документу, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя; на час виникнення спірних правовідносин існували нескасовані публічні обтяження у вигляді 3 арештів на спірне майно, на переконання суду у відповідача були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «Кей-Колект», а відтак суд дійшов висновку про протиправність оскарженого рішення та наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність спірного рішення.

Керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, про державну реєстрацію права власності та обтяження на об'єкт житлової нерухомості - двокімнатну квартиру, загальною площею 53 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, (з відкриттям розділу), індексний номер: 25168301 від 09.10.2015 р. 12:17:25, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Код ЄДРГІОУ 38004195).

Зобов'язати державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності (номер запису №11539636) та обтяження (номер запису № 11539669) на об'єкт житлової нерухомості - двокімнатну квартиру, загальною площею 53 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, внесених на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 25168301 від 09.10.2015 р. 12:17:25, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Код ).

Зобов'язати державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на об'єкт житлової нерухомості - двокімнатну квартиру, загальною площею 53 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур