Справа № 2а-4338/12/1370
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 р. Справа № 876/9901/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Іщук Л.П., Кузьмича С.М.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі до Тернопільського управління Публічного акціонерного товариства «Електро» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

21.05.2012 року ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі звернулося в суд з адміністративним позовом до Тернопільського управління Публічного акціонерного товариства «Електро», в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просило стягнути з відповідача в користь позивача борг по фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року в сумі 5766,41 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що заборгованість відповідача по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року становить 5766,41 грн. Оскільки, станом на день звернення до суду відповідач не відшкодував фактично понесених витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, просить суд їх стягнути з відповідача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнено з Публічного акціонерного товариства «Електро» на користь ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі 1698,58 грн. заборгованості. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що Публічним акціонерним товариством "Електро" не підлягають відшкодуванню витрати на виплату та доставку такої пенсії ОСОБА_2 в сумі 4067,83 грн., оскільки постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.01.2011 року, яка набрала законної сили, рішення про призначення пенсії за віком на пільгових мовах вищевказаній особі скасоване. Щодо решти боргу, то станом на час розгляду справи сума фактичних витрат, що підлягає відшкодуванню відповідачем, є узгодженою та підтвердженою належними та допустимими доказами, і обов'язок по відшкодуванню таких витрат Пенсійному фонду Публічним акціонерним товариством "Електро" не спростований.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача замінив позивача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі на його правонаступника Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Постанова в частині задоволення позовних вимог не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Тернопільське управління ПАТ «Електро» зареєстроване як юридична особа, та є страхувальником в розумінні пункту 1 статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"(а.с.6,21).

ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Тернополі проведено фактичну виплату пільгових пенсій та витрат на їх доставку колишнім працівникам Тернопільського управління ПАТ «Електро».

З розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за період з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року слідує, що понесені ОСОБА_1 фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій колишнім працівникам Тернопільського управління ПАТ «Електро»(у відсотковому співвідношенні) за вказаний періоди - становлять 5766,41 грн.(а.с.7).

Вказані розрахунки фактичних витрат ОСОБА_1 ПФУ в м. Тернополі надсилались та були отримані відповідачем, ПАТ «Електро»(а.с.12-20).

Проте, незважаючи на вжиті позивачем заходи, ПАТ «Електро» не провело відшкодування зазначених витрат та не надало суду жодних підтверджень щодо добровільної сплати вказаної заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених гр. ОСОБА_2 в сумі 4067,83 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність вказаних позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До набрання чинності Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування діяв Закон України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, абзацом 4 пункту 1 статті 2 якого передбачалось, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б - з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначена Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (далі - Інструкція).

За нормами п. п. 6.1 п. 6 Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п.п. 6.8 п. 6 вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомлені місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, а саме відповідно до п.п. б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

З матеріалів справи слідує, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.01.2011 року у справі № 2а-1970/4139/11 за позовом Закритого акціонерного товариства «Електро» до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання рішення нечинним скасовано рішення ОСОБА_1 Пенсійного фонду в м. Тернополі оформлене протоколом 2208 від 15.07.2011 року про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за рахунок Тернопільського управління закритого акціонерного товариства «Електро»(а.с.44-47).

Рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року у справі № 19849/12 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області залишено без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.01.2011 року по справі № 2а-4139/11 - без змін(а.с.74-75).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з вищанаведеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Публічним акціонерним товариством "Електро" не підлягають відшкодуванню витрати на виплату та доставку такої пенсії ОСОБА_2 в сумі 4067,83 грн.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільське управління Публічного акціонерного товариства «Електро» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року у справі № 819/1211/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: Л.П. Іщук

ОСОБА_3