Справа № 802/502/16-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 липня 2016 р. Справа № 802/502/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського О.В.,

Суддів: Вергелеса А.В.,

Заброцької Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання: Шкільної О.С.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Радіщева В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Міністерства внутрішніх справ України

про: визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справи України (далі - МВС України, відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними дії МВС України щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707;

зобов'язати МВС України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 виплати грошової допомоги в розмірі трирічного грошового забезпечення як інваліду III групи, згідно абз. 2 п.п. 2 п. 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.2007 № 707, та направити його до органу внутрішніх справ, у якому позивач проходив службу, для проведення виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період проходження служби в органах внутрішніх справ України, 20.10.1994, отримав травму - тілесні ушкодження правої кісті руки.

Висновком службового розслідування від 21.02.2002, яке проводило УДСО при УМВС України у Вінницькій області, встановлено, що вказана травма отримана при виконанні службових обов'язків, процент втрати працездатності в результаті вказаної травми на той час становив 5%, за що 05.12.2002 була виплачена страхова сума в розмірі 376 грн. HACK "Оранта"

Разом з тим, як зазначає ОСОБА_2, при звільненні з органів внутрішніх справ 10.11.2009 він пройшов військово-лікарську комісію, яка своїм висновком встановила, що в результаті травми відсоток втрати працездатності зріс до 45% відсотків, на підставі чого було встановлено третю групу інвалідності.

За таких обставин позивач вважає, що у нього виникло право на одержання страхового відшкодування в більшому розмірі, яке на той час мало правовий статус грошової допомоги і виплачується безпосередньо МВС України на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.2007№ 707 (Порядок № 707).

Дії відповідача щодо відмови в призначенні грошової допомоги відповідно до зазначеного Порядку позивач вважає протиправними, оскільки з метою отримання такої допомоги були подані всі необхідні документи.

При цьому позивач наголошує на численні судові процеси, порушенні за його позовними заявами, що були направлені на отримання всіх необхідних документів, передбачених Порядком № 707.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та наданих суду додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. При цьому суд враховує надані до справи письмові заперечення (вх. № 6645 від 18.05.2016) відповідача. Суть заперечень зводиться до того, що відповідно до акта № 8 про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 03.03.2015, форма Н-1, причиною нещасного випадку є необережність під час намагання завести двигун, а в пункті 11 акта вказано, що особа, яка допустила порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_2 Представник відповідача також зазначає, що інформація про зміни в результатах зазначеного нещасного випадку в МВС України відсутня.

Крім того, у запереченнях представник МВС України посилається на довідку Вінницької обласної дирекції НАСК "Оранта" від 18.12.2015 № 4-13/401 про те, що ОСОБА_2 за втрату 5 % працездатності за державним особистим страхуванням 05.12.2002 була виплачена страхова сума в розмірі 376 грн.

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши адміністративну справу, суд встановив, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 10.03.1993 по 30.11.2009.

20.11.1994, позивач, під час проходження служби, перебуваючи на посаді старшого групи затримання ПЦО при Замостянському РВ УМВС України у Вінницькій області, отримав травму правої руки.

21.02.2002 Управління державної служби охорони (далі - УДСО) при МВС України у Вінницькій області затверджено висновок службового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень старшим групи затримання ПЦО при Замостянському РВ УМВС України у Вінницькій області сержантом міліції ОСОБА_2 Зміст якого зводиться до того, що 20.10.1994 сержант міліції ОСОБА_2 дійсно отримав тілесні ушкодження правої кисті руки при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до довідки Міськрайонної МСЕК м. Вінниці від 10.09.2002 серії 2-18 МАЕ № 007636 у ОСОБА_2, у зв'язку із травмою, пов'язаною із виконанням службових обов'язків, ступінь втрати працездатності склав 5%. За вказаний ступінь втрати працездатності позивачу 05.12.2002 була виплачена страхова сума в розмірі 276 грн. НАСК "Оранта", що підтверджується довідкою Вінницької обласної дирекції НАСК "Оранта" від 18.12.2015 № 4-13/401.

11.10.2009 Замостянським РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області складено акт про нещасний випадок (форми Н-1*), згідно з висновками якого сержант міліції ОСОБА_2, отримав тілесні ушкодження правої кисті руки при виконанні службових обов'язків.

Наказом ГУМВС України у Вінницькій області № 199 о/с від 30.11.2009 року ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ, згідно п. "б" (через хворобу) ст. 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ".

Відповідно до огляду МСЕК від.12.01.2010 ОСОБА_5 встановлена третя група інвалідності, пов'язаної з виконанням службових обов'язків та встановлено 45% втрати професійної працездатності.

07.02.2012 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення комісії для розслідування нещасного випадку який стався з ним 20.11.1994 під час виконання службових обов'язку, відповідно до вимог Наказу МВС України № 1346 від 16.02.2006.

Наказом начальника УДСО при УМВС України у Вінницькій області № 66 від 13.02.2012 створено комісію для проведення розслідування нещасного випадку у складі: голова комісії - заступник начальника УДСО при МВС України у Вінницькій області Голодюк С.О.; члени комісії - старший інженер-інспектор (з озброєння) ВТСРЗ УДСО Олійник Р.Л., юрисконсульт УДСО Щур В.Г., голова профспілкового комітету УДСО Гаджалова Н.О.

06.03.2012 начальником УДСО при УМВС України у Вінницькій області затверджено висновок по матеріалам службового розслідування по факту нещасного випадку № 16/3-1-706/Кз. Згідно висновків комісії, в зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт нещасного випадку 20.11.1994 року, який стався з ОСОБА_2 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків не дозволяє оформити, належним чином, акт про нещасний випадок (форми Н-1*) та акт розслідування нещасного випадку (форми Н-5*).

13.08.2012 позивач звернувся до УМВС України у Вінницькій області з проханням направлення на адресу МВС України поданих документів для нарахування та виплати йому грошової допомоги.

Листом від 10.09.2012 УМВС України у Вінницькій області повідомило про ненадання позивачем всіх документів для виплати грошової допомоги у разі встановлення групи інвалідності, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707. Крім того, у вказаному листі було зазначено, що при надходженні всіх документів матеріали для виплати грошової допомоги будуть направлені для перевірки до МВС України для прийняття остаточного рішення.

26.10.2012 ОСОБА_2 звернувся до УМВС України у Вінницькій області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що отримав ІІІ групу інвалідності, зазначивши що травма пов'язана з виконанням службових обов'язків.

До заяви, яка отримана УМВС України у Вінницькій області 31.10.2012, позивач долучив такі документи: довідку з НАСК "Оранта", оригінал довідки МСЕК про встановлення 45% втрати працездатності; завірені ксерокопії довідок МСЕК про встановлення групи інвалідності (2 шт.); довідку про грошове забезпечення; ксерокопію паспорта та ідентифікаційного номеру; реквізити Ощадбанку та номер особового рахунку, завірені печаткою і підписом керівника; витяг з наказу про звільнення; копію висновку службового розслідування по факту отримання травми, завірену керівником кадрового підрозділу; довідку про лікування наслідків травми (епікриз); довідку про перебування на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України; завірену копію свідоцтва про хворобу № В-804; копію звернення в травмпункт.

Листом від 16.12.2012 матеріали позивача на призначення допомоги були повернуті з мотивів їх невідповідності вимогам постанови КМУ від 12.05.2007 № 707 та листів МВС України від 16.06.2007 № 9898/Кв.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2013 у справі № 802/692/13-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.05.2013, частково задоволено позов ОСОБА_2 до УДСО УМВС у Вінницькій області про визнання дій щодо проведення розслідування нещасного випадку неправомірними, скасування висновку службового розслідування та зобов'язання провести розслідування у відповідності до вимог нормативно-правових актів.

Так, суд визнав протиправними дії УДСО при Управлінні МВС України у Вінницькій області в ході проведення розслідування нещасного випадку, який стався із позивачем ОСОБА_2, травми, одержаної 20.11.1994 та зобов'язав УДСО при УМВС України у Вінницькій області скласти у відповідності до положень Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002, акт про нещасний випадок та акт розслідування нещасного випадку форми Н-5*.

На виконання зазначеної постанови Вінницького окружного адміністративного суду видано наказ від 17.07.2013 "Про призначення комісії для проведення розслідування нещасного випадку", що мав місце 20.10.1994 з старшим групи затримання ПЦО відділу охорони при Замостянському РВ УМВС України у Вінницькій області сержантом міліції ОСОБА_2.

Створеною комісією, у відповідності до наказу МВС України №1346 від 27.12.2002 "Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", складено акт №16 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 від 17.07.2013, форма Н-1* та акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 о 15-00 годин від 17.07.2013 року, форма Н-5*.

Комісія дійшла висновку (акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 о 15-00 годин від 17.07.2013 , форма Н-5*), що нещасний випадок (у тому числі поранення) зі слів потерпілого мав місце в період проходження служби при виконанні службових обов'язків. Так як документи, які б могли підтвердити виконання службових обов'язків не збереглися, із-за давності часу, складається акт за формою Н-1*. Відповідно до акта №16 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 від 17.07.2013, форма Н-1* комісією відповідача зроблено висновок, що документи, які б підтверджували, що ОСОБА_2 був на службі відсутні, а нещасний випадок, який мав місце 20.11.1994, при виконанні службових обов'язків, стався з позивачем лише з його слів.

Не погодившись з таким висновком комісії ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними і скасування акта №16 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 від 17.07.2013, форма Н-1* та акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 р. о 15-00 годин від 17.07.2013, форма Н-5* та зобов'язання повторно провести розслідування нещасного випадку.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.01.2014 у справі № 802/4908/13-а частково задоволено позов ОСОБА_2, а саме визнано нечинним та скасовано акт №16 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 від 17.07.2013, форма Н-1*; визнано нечинним та скасовано акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 о 15-00 годин від 17.07.2013, форма Н-5*; зобов'язано УДСО при УМВС України у Вінницькій області повторно розслідувати нещасний випадок, який стався із ОСОБА_2 20.11.1994 о 15 годині, за наслідками якого скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1* та акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5*.

На виконання зазначеної постанови Вінницького окружного адміністративного суду комісією УДСО УМВС України у Вінницькій області, складено акт б/н про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 від 20.03.2014 - форма Н-1* та акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 р. о 15-00 годин від 20.03.2014 - форма Н-5*.

Комісія дійшла висновку (акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 о 15-00 годин від 20.03.2014 - форма Н-5*), що нещасний випадок (у тому числі поранення) зі слів потерпілого мав місце в період проходження служби при виконанні службових обов'язків. Так як документи, які б могли підтвердити виконання службових обов'язків не збереглися, із-за давності часу, складається акт за формою Н-1*. Відповідно до акта б/н про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 від 20.03.2014 - форма Н-1* комісією відповідача зроблено висновок, що документи, які б підтверджували, що ОСОБА_2 був на службі відсутні, а нещасний випадок, який мав місце 20.11.1994, при виконанні службових обов'язків, стався з позивачем лише з його слів.

Не погодившись з таким висновком комісії ОСОБА_2 звернувся до суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.07.2014 у справі №802/1266/14-а визнано нечинним та скасовано акт № б/н про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 від 20.03.2014, форма Н-1*; визнано нечинним та скасовано акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 о 15-00 годин від 20.03.2014, форма Н-5*; зобов'язано УДСО при УМВС України у Вінницькій області повторно скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1* та акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5*.

На виконання зазначеного рішення комісією УДСО УМВС України у Вінницькій області, складено акт № 24 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 від 07.11.2014 - форма Н-1* та акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11. 1994 о 15-00 годин від 07.11. 2014 - форма Н-5*.

Комісія дійшла висновку, що (акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 о 15-00 годин від 07.11.2014 - форма Н-5*), що нещасний випадок (у тому числі поранення) з пояснень потерпілого стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків. Так як документи, які б могли підтвердити виконання службових обов'язків не збереглися, із-за давності часу, складається акт за формою Н-1*. У відповідності до акту № 24 від 07.11.2014 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 - форма Н-1* комісією зроблено висновок, що документи, які б підтверджували, що ОСОБА_2 був на службі відсутні, а нещасний випадок, який мав місце 20.11.1994, при виконанні службових обов'язків, стався з позивачем лише з його слів.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 21.05.2015 у справі 802/1122/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015, задовольнив позов ОСОБА_2 до УДСО при УМВС у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Так, відповідно до зазначеної постанови суд:

"визнав протиправним та скасував акт № 24 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 від 07.11.2014 та акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 близько 15 год. 00 хв., складені УДСО при УМВС у Вінницькій області 07.11.2014;

визнав протиправними та скасувати наступні пункти актів форм Н-1 та Н-5 складених управлінням Державної служби охорони при управлінні Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області:

- п. 7 акта № 8 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 форми Н-1 від 03.03.2015 - "причини нещасного випадку - інші (необережність під час намагання завести двигун автомобіля)";

- п. 7 акта № 8 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2 форми Н-1 від 03.03.2015 - особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці - ОСОБА_2, відповідно до статті 14 Закону України "Про охорону праці" № 2694-ХП від 14.10.1992 ";

- п. 4 акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) що стався 20.11.1994 близько 15 год. 00 хв. форми Н-5 від 03.03. 2015 - "причини нещасного випадку (у тому силі поранення)

Основні причини нещасного випадку: - інші (необережність під час намагання завести двигун автомобіля);

Організаційна: невиконання вимог інструкції з охорони праці, та не дотримання заходів особистої безпеки"".

В подальшому позивач повторно звернувся до УМВС України у Вінницькій області з даними документами і останнє направило їх на адресу МВС України.

Однак, одночасно з листом від 17.02.2016 УМВС України у Вінницькій області направило позивачу лист МВС України від 06.01.2016 № 15/5-30, яким останнє повідомило про відмову в затвердженні поданих ним (позивачем) документів через їхню невідповідність вимогам постанови КМУ від 12.05.2007 № 707.

Позивач, вважаючи дії МВС України щодо відмови в призначенні грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707, протиправними, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходи такого.

Основні положення щодо державного страхування, відшкодування шкоди в разі загибелі або каліцтва працівника міліції, а також визначення граничної суми грошових виплат у разі настання страхового випадку закріплено Законом України від 20.12.1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 6 ст. 23 цього Закону (в редакції від 18.07.1994, чинній на час настання нещасного випадку) у разі каліцтва, заподіяного працівникові міліції при виконанні службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.

Зазначена стаття набрала чинності після затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 №59 Положення про Порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (далі - Положення), в якому було регламентовано порядок і умови проведення страхових виплат; передбачено критерії визначення розміру відшкодування залежно від ступеня втрати працездатності в межах граничної суми, встановленої в зазначеній нормі закону; визначено особу страховика - Національну акціонерну страхову компанію «Оранта», строки і порядок виплати страхових сум.

За змістом пунктів 1,3-5 Положення (у редакції, чинній на час настання страхового випадку) Міністерство внутрішніх справ України перераховує страхові платежі з державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України на спеціальний рахунок НАСК "Оранта", яка в разі настання страхових подій, передбачених у пункті 2 Положення, проводить виплату страхових сум.

Як встановлено судом, виплата страхової суми позивачу НАСК "Оранта" в розмірі 376 грн. була здійснена за 5% втрати працездатності в результаті отриманої 20.11.1994 травми.

Поряд із цим, на час звернення до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги частина шоста ст. 23 Закону №565-ХІІ зазнала змін.

Юридична суть цих полягала в тому, що інститут страхування працівників міліції (виплата страхових сум) був ліквідований.

На заміну йому було запроваджено інститут компенсаційних виплат у вигляді грошової допомоги працівникам міліції у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми а бо каліцтва), заподіяного йому під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

На виконання зазначеної норми права в межах строків, визначених Прикінцевими положеннями вказаного Закону Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №707 від 12.05.2007 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції", якою, зокрема, затверджено Порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, а також визнано такою, що втратила чинність постанову Кабінету Міністрів УРСР №59 від 29.06.1991.

Пункт 1 Порядку № 707 визначає, що одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Грошова допомога виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення;

2) установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі:

п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи;

у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією;

3) поранення (контузії, травми або каліцтва), що сталося:

під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, - у розмірі річного грошового забезпечення;

у період проходження служби, - у відсотках до розміру річного грошового забезпечення, встановленого відповідно до ступеня втрати працездатності, що визначається медико-соціальною експертною комісією.

У разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

За наявності у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання одночасно грошової допомоги та установлених іншими нормативно-правовими актами компенсаційної виплати або одноразової грошової допомоги виплата проводиться з однієї підстави за вибором особи.

Згідно з п.п. 5, 6 Порядку № 707 для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком;

довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності;

довідку про грошове забезпечення;

копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника);

копію ідентифікаційного номера.

Для виплати грошової допомоги обов'язково подається довідка від Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену або не проведену раніше виплату.

Пункт 7 цього Порядку визначає, що орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Випадки, у яких не виплачується грошова допомога визначені п. 5 Порядку № 707.

Так, грошова допомога не виплачується, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво) або інвалідність настали:

- у зв'язку із засудженням працівника міліції, податкової міліції за вчинення умисного кримінального правопорушення за рішенням суду, що набрало законної сили, чи адміністративного правопорушення або учиненням дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння;

- унаслідок вчинення самогубства чи умисного заподіяння працівником міліції,

податкової міліції собі тілесного ушкодження;

- унаслідок шкоди, яку працівник міліції, податкової міліції заподіяв собі джерелом підвищеної небезпеки у разі, коли він особисто на відповідній правовій підставі або без неї (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володів транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом з порушенням правил їх використання, зберігання або утримання.

Таким чином, право на отримання визначеної цим Порядком грошової допомоги у розмірі трирічного грошового забезпечення інвалідам III групи пов'язане з фактом установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ІІІ третя група інвалідності позивачу була встановлена у зв'язку з отриманням травми у період проходження служби в органах внутрішніх справи.

Факт отримання травми ОСОБА_2 під час виконання ним службових обов'язків 20.11.1994 підтверджується:

актом № 8 про нещасний випадок від 03.03.2015 форми Н-1*, в п. 6 якого вказані обставини нещасного випадку, під час якого в ОСОБА_2 діагностовано перелом кисті правої руки; в п. 9 вказано діагноз - "закритий перелом правої променевої кістки в типовому місті без зміщення та закритий перелом правої човноподібної кістки зі зміщенням уламків кісті правої руки"; в п. 13 висновок - нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків;

- актом розслідування нещасного випадку форми Н-5* від 03.03.2015, в п.3 якого вказані обставини нещасного випадку, під час якого в ОСОБА_2 діагностовано перелом кисті правої руки; в п. 5 висновок - "нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків";

- висновком службового розслідування від 21.02.2002, у якому вказується, що сержант міліції ОСОБА_2 дійсно отримав тілесні ушкодження правої кісті руки при виконанні службових обов'язків;

- свідоцтвом про хворобу № В 804, виданим військово-лікарською комісією УМВС України у Вінницькій області від 10.11.2009.

Як встановлено судом, позивач для отримання грошової допомоги подав усі необхідні документи, визначені Порядком № 707.

Посилання представника відповідача на те, що причиною нещасного випадку є необережність під час намагання завести двигун, а особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_2, спростовуються наведеними вище доказами.

Надаючи оцінку доводам сторони відповідача про наявність факту виплати страхової суми позивачу НАСК "Оранта" в розмірі 376 грн., суд зазначає, що позивач скористався правом на отримання коштів у випадку часткової втрати працездатності, поряд з цим право на отримання спірної допомоги виникло у позивача після встановлення йому у січні 2010 року інвалідності.

Аналізуючи вказані обставини та застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив у призначенні ОСОБА_2 грошової допомоги, передбаченої Порядком.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення

для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд наголошує на тому, що відповідачу як суб'єкту владних повноважень повинні бути відомі вимоги ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, на відповідність яким суд оцінює його дії і рішення. Ці вимоги є однаково важливими, ієрархічно не підпорядкованими й відповідають міжнародним, передовсім, європейським стандартам щодо діяльності органу публічної адміністрації. Вони повинні бути застосовані всіма суб'єктами владних повноважень безпосередньо для попереднього аналізу своїх дій і рішень.

Натомість, відповідач не скористався таким механізмом, оскільки оскаржувана відмова не відповідає цілій низці критеріїв, що визначені ч. 3 ст. 2 КАС України, а саме: обґрунтованості, добросовісності, розсудливості, пропорційності, зокрема, не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії.

З аналізу обставин справи неважко дійти висновку про системний характер дій відповідача з метою створення перешкод для позивача на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності відповідно до закону. Про це свідчить значною мірою й додані до матеріалів справи копії рішень Вінницького окружного адміністративного суду, якими визнано протиправними дії УДСО при УМВС України у Вінницькій області в ході проведення розслідування нещасного випадку, який стався із ОСОБА_2, травми, одержаної 20.11.1994; зобов'язано УДСО при УМВС України у Вінницькій області скласти у відповідності до положень Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002, акт про нещасний випадок та акт розслідування нещасного випадку форми Н-5*; визнано нечинними та скасовано акти про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_2, форма Н-1*, акти розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.11.1994 о 15-00 годин, форма Н-5*; зобов'язано УДСО при УМВС України у Вінницькій області повторно розслідувати нещасний випадок, який стався із ОСОБА_2 20.11.1994 о 15 годині, повторно скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1* та акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5*; скасовано окремі пункти актів форм Н-1 та Н-5 складених УДСО при УМВС у Вінницькій області.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 у справі Рисовський проти України Європейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Враховуючи, що для отримання грошової виплати позивач надав усі необхідні документи, він (позивач) правомірно очікував на прийняття позитивного рішення про призначення йому виплати грошової допомоги в розмірі трирічного грошового забезпечення як інваліду ІІІ групи та направлення такого рішення до органу внутрішніх справ, у якому позивач проходив службу, для проведення виплати.

Проте, через створені перешкоди органом влади був позбавлений можливості реалізувати таке.

За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині протиправності дій МВС України щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 грошової допомоги, передбаченої Порядком № 707.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 виплати грошової допомоги в розмірі трирічного грошового забезпечення як інваліду ІІІ групи та направлення такого рішення до органу внутрішніх справ, у якому позивач проходив службу, для проведення виплати, то суд виходив з такого.

Завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини 1 статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Поряд із цим, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відсутність рішення відповідача про призначення ОСОБА_2 виплати грошової допомоги перешкоджає позивачу у реалізації його права на отримання такої допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Додатково суд зауважує, що в матеріалах справи наявні докази, які свідчать про те, що позивач надав усі необхідні документи, визначені Порядком № 707 для отримання грошової допомоги, факт отримання травми під час виконання службових обов'язків та її причинно-наслідковий зв'язок з установленням інвалідності підтверджується матеріалами справи, тобто жодних перешкод для прийняття рішення про призначення ОСОБА_2 виплати грошової допомоги відповідачем не існує.

За цих обставин, а також враховуючи те, що позивач позбавлений можливості реалізувати право на отримання грошової допомоги, з огляду на встановлену систематичність неправомірних відмов сторони відповідача у призначенні такої допомоги, а також з метою досягнення мети правосуддя - забезпечення ефективного поновлення порушеного права позивача, - суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_2, виплати грошової допомоги в розмірі трирічного грошового забезпечення як інваліду III групи згідно з абз. 2 п.п. 2 п. 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707, та направити його до органу внутрішніх справ, у якому позивач проходив службу, для проведення виплати.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані ними докази, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Визначаючись щодо питання розподілу судових витрат, суд виходив з такого.

Види судових витрат визначені статтею 87 КАС України. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 94 КАС України, суд присуджує всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання щодо підстав відшкодування заявлених позивачем судових витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн., суд враховував, що відповідно до положень ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із зазначеною нормою склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до договору про надання правової допомоги № б/н від 01.02.2016 клієнт ОСОБА_2 доручає збір інформації про факти, які можуть бути використані як докази всіма передбаченими законодавством можливостями (в тому числі шляхом направлення адвокатського запиту та отримання на нього відповіді); підготовка, підписання та подача позову до суду; представництво інтересів позивача в адміністративних судах всіх інстанцій зі всіма правами позивача, передбаченими законодавством без будь-яких обмежень. За виконання доручення, визначеного даним договором, як зазначено у договорі, клієнт сплачує на користь Адвокатського об'єднання (Адвокатське об'єднання "Адвокатська група "Ваше право") гонорар у розмірі 4000 грн. При цьому в договорі зазначені особи - члени Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Ваше право", які мають право представляти інтереси клієнта: голова об'єднання - адвокат ОСОБА_10 та заступник голови об'єднання - адвокат Радіщев Володимир Олегович.

На підтвердження понесених витрат на оплату правової допомоги в матеріалах справи містяться квитанція до прибуткового касового ордера № 32 від 21.06.2016 про сплату адвокатському об'єднанню "Адвокатська група "Ваше право" за договором від 01.02.2016 4000 (чотири тисячі) грн.

Суд звертає увагу, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу, що міститься в акті наданих послуг до угоди про надання правової допомоги № б/н від 01.02.2016 адвокатським об'єднанням "Адвокатська група "Ваше право" надано такі послуги: написання та надсилання запиту про надання публічної інформації до УМВС України у Вінницькій області - 1 год.; написання позовної заяви та подання її до суду - 3 год.; збір та подання додаткових доказів відповідно до заяви від 10.05.2016 - 2 год.; написання додаткових пояснень та збір і подання додаткових доказів щодо обґрунтування окремих доводів позовних вимог - 2 год., представництво інтересів у Вінницькому окружному адміністративному суді - 3 год.

Матеріалами справи підтверджено, що адвокат Радіщев В.О., який безпосередньо надавав правову допомогу позивачу, брав участь у судових засіданнях, що відбулися 09.06.2016, 12.07.2016, подавав додаткові докази суду відповідно до заяви від 10.05.2016, додаткових пояснень від 23.06.2016, ознайомлювався з матеріалами справи 23.06.2016

Сплачені позивачем кошти на правову допомогу, відповідають обсягу виконаної роботи адвокатом Радіщевим В.О.

Отже, розмір витрат, понесених на правову допомогу адвоката підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 виплати грошової допомоги в розмірі трирічного грошового забезпечення як інваліду III групи згідно з абз. 2 п.п. 2 п. 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707, та направити його до органу внутрішніх справ, у якому ОСОБА_2 проходив службу, для проведення виплати.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_1) судові витрати у загальному розмірі 5102,40 грн. (п'ять тисяч сто одна гривня сорок копійок), з них сплачений при зверненні до адміністративного суду судовий збір у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України ().

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Вільчинський Олександр Ванадійович

Судді: Вергелес Андрій Валерійович

Заброцька Людмила Олександрівна