Справа № 209/5286/15-а (2-а/209/3/16)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2016 рокусправа № 209/5286/15-а (2-а/209/3/16)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня 2016 року у справі № 209/5286/15-а (2-а/209/3/16) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління соціального захисту населення Дніпровського району м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, про стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги інваліду війни,-

в с т а н о в и л а:

11.12.2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі відповідач-1), до Управління соціального захисту населення Дніпровського району м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області (далі відповідач-2) в якому просив дії відповідача-1 щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги йому, як учаснику бойових дій, в період 1999-2015 року, відповідно до ч. 4 ст. 12 та ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнати протиправними, зобовязати відповідача-1 перерахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій, згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 1999 2015 року у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеною ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.04.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 за період з 01.01.1999 року по 11.06.2015 року залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та прийняти нову, якою направити справу до суду першої інстанції для розгляду справи. Свої вимоги апелянт обґрунтовував тим, що причини пропуску строку звернення до суду є поважними, суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що про порушення своїх прав позивач дізнався лише у грудні 2015 року, до цього часу вважав, що щорічна допомога до 5 травня виплачується своєчасно та в повному обсязі.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи адміністративний позов без розгляду виходив з того, що позивач знав про порушення свого права з моменту отримання щорічної допомоги до 5 травня, яка виплачується у квітні кожного року. Суд першої інстанції вказував, що позов подано до суду 11.12.2015 року, тобто з пропуском відведеного шестимісячного строку від моменту коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушене право.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії АА № 037883 від 09.02.1999 року.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 отримує щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, зокрема, відповідно до довідки Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за 2015 рік щорічна разова грошова допомога до 5 травня отримана ОСОБА_1 в квітні 2015 року.

Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в квітні 2015 року.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1-2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно скористався повноваженнями передбаченими ст. 100 КАС України відносно встановлення дійсного строку коли особа могла дізнатись про порушення своїх прав.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач пропустив строк звернення до суду та не надав доказів поважності причин такого пропуску строку звернення.

Позивач дізнався про порушене право відносно нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги йому, як учаснику бойових дій, в період 1999-2015 року у квітні 2015 року, про що сам не заперечує у своїх поясненнях та апеляційний скарзі. З позовною заявою позивач звернувся до суду 11.12.2015 року, тобто з порушенням шестимісячного строку, відведеного для звернення до суду з моменту коли дізнався або повинен був дізнатись про порушене право.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, судом першої інстанції вірно залишено адміністративний позов без розгляду, зважаючи на пропуск строку звернення до суду та відсутність доказів поважності такого пропуску.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 199, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня 2016 року у справі № 209/5286/15-а (2-а/209/3/16) залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук