Справа № 802/544/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 липня 2016 р. Справа № 802/544/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

позивача: ОСОБА_1,

без участі позивача ОСОБА_2, відповідача та третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до: державного реєстратора з питань державної реєстрації Липовецької районної державної адміністрації ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро"

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 (далі - позивач 1, ОСОБА_2М.) та ОСОБА_2 (далі - позивач 2, ОСОБА_2В.) із позовом до Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області в особі державного реєстратора ОСОБА_4 (далі - відповідач), третя особа на стороні відповідача ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" (далі - третя особа) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області №8654431 від 29.08.2013р. ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадкування за заповітом №850 від 29.08.2013р. належить 1/2 частини земельної ділянки площею 7,8641 га, кадастровий номер :03:000:0370 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Інша частина цієї земельної ділянки належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про спадкування за заповітом №846 від 29.08.2013р., що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області №8649565 від 29.08.2013р.

Зазначена земельна ділянка належала на праві власності ОСОБА_5, яка померла 16.06.2012р.

04.07.2006р. ОСОБА_5 уклала договір оренди зазначеної земельної ділянки із ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" терміном на 10 років, який відповідно до чинного на той момент законодавства було зареєстровано Липовецьким відділом Вінницької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 29.11.2006р. за №0165.

Враховуючи те, що термін дії договору оренди від 29.11.2006р. спливав 29.11.2016р. позивачі повідомили ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" про намір самостійно обробляти належну їм земельну ділянку. В свою чергу працівники ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" повідомили позивачам, що в 2014 році зареєстровані нові, укладені з ними договори оренди на земельну ділянку площею 7,8641 га, кадастровий номер :03:000:0370 строком на 10 років.

За вказаного, на думку позивачів, в порушення вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" відповідачем протиправно зареєстровані договори оренди земельної ділянки площею 7,8641 га, кадастровий номер :03:000:0370 від 09.09.2013р. укладені між позивачами та ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро", оскільки договір, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" розірваний не був. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що склалася ситуація в якій на одну земельну ділянку одночасно зареєстровані різні договори оренди, що стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 01.07.2016р. судом допущено процесуальне правонаступництво відповідача у справі Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області в особі державного реєстратора ОСОБА_6, замінивши його на державного реєстратора з питань державної реєстрації Липовецької районної державної адміністрації ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач 1 надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви та просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач 2 у судове засідання не прибула, однак 01.06.2016р. за вх. №11415 подала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі.

Відповідач у судове засідання також не прибула, подала заяву в якій зазначила, що проти позову заперечує у повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі (вх. №14784 від 14.07.2016р.).

Представник ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" у судове засідання не прибув із невідомих для суду причин, хоча про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши пояснення позивача 1, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.07.2006р. між ОСОБА_7 та ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" укладений договір оренди земельної ділянки №5/370і371.

Відповідно до умов зазначеного договору, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування строком на 10 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка належна йому на підставі Державного акту на право власності на землю №86 від 30.09.2004р. (а.с.11-12).

Після смерті ОСОБА_7 вказану земельну ділянку успадковано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках, що становлять по 1/2 (а.с. 13).

09.09.2013р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладені з ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" договори щодо оренди 1/2 земельної ділянки площею 7,8641 га, кадастровий номер :03:000:0370.

Вказані договори зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 36).

На думку позивачів, оскільки договір оренди земельної ділянки №5/370і371 від 04.07.2006р. не припинений, тому дії реєстратора щодо реєстрації договорів оренди від 09.09.2013р. є протиправними та існує необхідність скасувати таку реєстрацію.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами у даній справі щодо процедури проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема й права оренди земельної ділянки, переліку документів, необхідних для її проведення, прав та обов'язків суб'єктів у сфері державної реєстрації таких прав, регулюються правовими нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема й право оренди земельної ділянки.

Повноваження Державного реєстратора реєстраційної служби визначені правовими нормами ст. 9 Закону та п.15 Порядку.

За приписами вказаних правових норм під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Суд враховує, що в силу вимог ст.17 Закону та п.6 Порядку документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

В ході судового розгляду справи судом був досліджений договір оренди землі, укладений ОСОБА_2 з ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" 09.09.2013р. та встановлено, що вказаний договір підписаний позивачем 2.

На договорі від 09.09.2013р. укладеному ОСОБА_1 з ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" підпис позивача 1 відсутній, однак останній у судовому засіданні пояснив, що договір укладений ним у письмовій формі з орендарем та не заперечував щодо реєстрації даного правочину.

Із матеріалів справи слідує, що суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Судом досліджені договори оренди, що укладені ОСОБА_5 та позивачами з ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" та встановлено наступне.

Як убачається із договору оренди від 04.07.2006р. та договорів від 09.09.2013р. у них один предмет, а саме земельна ділянка, що знаходиться на території Івашківської сільської ради Липовецького району площею 7,8641 га, кадастровий номер :03:000:0370 та один і той же орендар - ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро". Різниться нормативна грошова оцінка земельної ділянки та, відповідно, розмір орендної плати. Так, відповідно до умов договору від 04.07.2006р. нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки становить 58 372,00 грн., а за умовами договорів від 09.09.2013р. - 132 550,98 грн.

Статтею 284 Господарського кодексу України визначено, що істотними умовами договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Договором оренди землі від 04.07.2006р., зокрема п. 16, передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Таким чином, шляхом укладення 09.09.2013р. нових договорів оренди земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" здійснено у письмовій формі зміну істотних умов договору від 04.07.2006р.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює посилання позивачів у позовній заяві на протиправність дії відповідача, що виражені у реєстрації різних договорів оренди на одну земельну ділянку.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що в ході розгляду адміністративної справи позивачами не заперечувався факт отримання орендної плати у розмірі, що передбачений договорами оренди землі саме від 2013 року в сумі 1988,26 грн. замість 875,58 грн. як то передбачено договором від 04.07.2006р. Разом з тим, як пояснив ОСОБА_1 йому було відомо про факт користування, належною йому на праві власності земельною ділянкою товариством "Сімекс-Агро" за новими умовами договору.

Статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено вичерпний перелік підстав, згідно з яким може бути відмовлено у державній реєстрації прав, а частиною 4 визначено, що відмова в державній реєстрації та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Як зазначено відповідачем у клопотанні від 14.07.2016р., під час розгляду заяви при реєстрації права оренди земельної ділянки, документів, що додавалися до заяви, державним реєстратором була встановлена відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями. Підстави, передбачені статтею 24 цього Закону, для відмови у державній реєстрації цього права були відсутні.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскаржувані дії державного реєстратора відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Враховуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами спору, суд дійшов висновку, що цей спір стосується не стільки правомірності рішення відповідача щодо прийняття рішення, скільки підстав для скасування користування земельною ділянкою, що виходить за межі публічно-правового спору.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги необґрунтовані, а відтак не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, витрати пов'язані з розглядом справи, згідно положень статті 94 КАС України, позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна