Справа № 381/2252/16-а
Суддя: Чернишова Є. Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 до Фастівського міського голови ОСОБА_3 про визнання незаконними дій (бездіяльність), визнання протиправним та скасувати розпорядження та зобовязати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом, який в процесі розгляду справи був уточнений, до Фастівського міського голови ОСОБА_3 про визнання незаконними дій (бездіяльність), визнання протиправним, скасування розпорядження та зобовязати вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 26.05.206 року сесією Фастівської міської ради VII скликання були прийняті рішення № 1-ХІІІ-VІІ «Про розпуск виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області», № 6-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_5 «Щодо оголошення конкурсу на призначення керівників комунальних підприємств у м. Фастові»», № 7-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_6 «Про визнання та затвердження обєктом концесії Фастівського сміттєзвалища, розташованого на окружній дорозі в місті Фастові». 31.05.2016 року Фастівський міський голова своїм розпорядженням № 133од зупинив дію вищезазначених рішень Фастівської міської ради Київської області.

Позивачі посилаються на порушення відповідачем вимог ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», що полягає у відсутності будь-якого обґрунтування зауважень щодо прийнятих радою рішень. Вважають такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать вимогамЗакону України «Про місцеве самоврядування».

На підставі зазначеного просили суд визнати протиправною та незаконною бездіяльність Фастівського міського голови ОСОБА_3, яка полягає в невиконанні ним вимог п.3 ч. 4 ст. 42 Закону «Про місцеве самоврядування» щодо підписання рішень міської ради, ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» та п. 13.9. Регламенту міської ради, затвердженого рішенням міської ради № 2-ІІІ-VІІ від 26.11.2015 року «Про затвердження Регламенту Фастівської міської ради VІІ скликання» щодо видання міським головою розпорядження з відповідними зауваженням щодо непідписання рішень ради від 26.05.2016 року: № 1-ХІІІ-VІІ «Про розпуск виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області», № 6-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_5 «Щодо оголошення конкурсу на призначення керівників комунальних підприємств у м. Фастові»», № 7-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_6 «Про визнання та затвердження обєктом концесії Фастівського сміттєзвалища, розташованого на окружній дорозі в місті Фастові»; визнати протиправним, незаконним та скасувати розпорядження Фастівського міського голови від 31.05.2016 року № 133од та зобовязати відповідача підписати рішення Фастівської міської ради VІІ скликання від 26.05.2016 року № 1-ХІІІ-VІІ «Про розпуск виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області», № 6-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_5 «Щодо оголошення конкурсу на призначення керівників комунальних підприємств у м. Фастові»», № 7-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_6 «Про визнання та затвердження обєктом концесії Фастівського сміттєзвалища, розташованого на окружній дорозі в місті Фастові».

В судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надавши суду письмові заперечення, відповідно до яких 26.05.2016 року під час пленарного засідання Фастівської міської ради VІІ скликання були подані депутатські запити, а саме: депутатський запит депутата ОСОБА_7 № 1-ХІІІ-VІІ «Про розпуск виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області», № 6-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_5 «Щодо оголошення конкурсу на призначення керівників комунальних підприємств у м. Фастові»», № 7-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_6 «Про визнання та затвердження обєктом концесії Фастівського сміттєзвалища, розташованого на окружній дорозі в місті Фастові»». Проте, вбачаючи порушення в вищезазначених рішення, міський голова використав право відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та видав 31.05.2016 року розпорядження № 133од про зупинення дії зазначених рішень та скликав позачергову сесію Фастівської міської ради, на повторний розгляд якої виніс зазначені рішення із обґрунтуванням зауважень, оскільки відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про органи місцевого самоврядування в Україні» рада зобовязана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Однак, в порушення норм чинного законодавства, Фастівська міська рада свої зобовязання у визначений строк не виконала: з відсутністю кворуму депутатів вказана сесія не відбулась. За таких обставин вважають, що позовна заява не містить обґрунтованих та доведених обставин порушення відповідачем норм чинного законодавства, тому просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.05.2016 року сесією Фастівської міської ради VII скликання були прийняті рішення № 1-ХІІІ-VІІ «Про розпуск виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області», № 6-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_5 «Щодо оголошення конкурсу на призначення керівників комунальних підприємств у м. Фастові»», № 7-ХІІІ-VІІ «Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_6 «Про визнання та затвердження обєктом концесії Фастівського сміттєзвалища, розташованого на окружній дорозі в місті Фастові» (а.с. 8, 9,10).

Розпорядженням Фастівського міського голови ОСОБА_3 № 133од від 31.05.2016 року дія зазначених зупинена та вирішено скликати позачергову сесію Фастівської міської ради 03.06.2016 року о 13-00 годині в актовій залі адмінбудинку рад, на повторний розгляд якої винесені рішення, дія яких була зупинена (а.с. 11,12).

Правовою підставою прийняття визначені положення п.20 ч.4 ст.42, ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Позивачі в обґрунтування заявлених вимог посилаються на вчинення відповідачем бездіяльності, яка полягає у невиконанні ним вимог частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо обґрунтування підстав зупинення дії рішень міської ради, та, як слідство, протиправність та незаконність виданого міським головою розпорядження № 133од від 31.05.2016 року через недотримання встановленої процедури його прийняття.

На підтвердження заявлених вимог позивачі також посилаються на акт від 01 червня 2016 року, який підписаний депутатами ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_8, відповідно до якого зауваження до зазначеного вище розпорядження про зупинення рішень Фастівської міської ради не підготовлені (а.с. 13).

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які є депутатами Фастівської міської ради, суду показали, що на час видання спірного розпорядження № 133од від 31.05.2016 року вони не були ознайомлені із зауваженнями на рішення ради, які були зупинені, через їх відсутність.

Свідок ОСОБА_10, яка є службовою особою Фастівської міської ради, суду показала, що на час видання спірного розпорядження № 133од від 31.05.2016 року з письмовими зауваженнями не були готові, про що їй відомо зі слів інших осіб.

Відповідач та його представник суду пояснили, що в силу положень частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова може зупинити дію рішення міської ради та винести його на повторний розгляд ради, до якого надати свої зауваження до такого рішення. Також зазначали, що форма (усна чи письмова) обґрунтування зауважень до рішень взагалі не встановлена законодавством.

Перш за все суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Позивачі під час розгляду справи наголошували, що вони не погоджуються зі спірним розпорядженням саме через порушення процедури його прийняття, яка передбачена частиною 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вони не наполягали на відсутності повноважень та підстав його прийняття, на незаконності його змісту, тому суд перевіряючи правомірність оскаржуваного розпорядження обмежується лише межами заявлених позивачами вимог.

Суд зазначає, що завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" - означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" - означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" - означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоча і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення.

Проаналізувавши рішення відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд звертає увагу на наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР).

Голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження (ч.7 ст.55, ч.8 ст.59 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень.

Аналогічні положення містить п.13.9 Регламенту Фастівської міської ради, затверджений рішенням міської ради від 26.11.2015 року.

Як зазначалось, розпорядженням Фастівського міського голови № 133од від 31.05.2016 року зупинена дія рішень Фастівської міської ради від 26.05.2016 року, які винесені на повторний розгляд позачергової сесії, яка призначена 03.06.2016 року о 13-00 годині.

Мотиви, з яких виходив міський голова приймаючи спірне розпорядження та не погоджуючись з рішеннями Фастівської міської ради від 26.05.2016 року, викладені у зауваженнях міського голови (а.с.133-135), які не були додатком до спірного розпорядження, а готувались для доведення їх саме на позачерговій сесії ради 03.06.2016 року, на якій повинен був відбутись їх повторний розгляд.

Зазначені обставини не заперечуються стороною відповідача.

Отже, предметом спору у цій справі є «тлумачення» норми права, закріпленої у частині 4 статті 59 Закону № 280/97-ВР, а саме з'ясування співвідношення буквального значення юридичного тексту і дійсного змісту юридичної норми.

Так, на думку позивачів, положення частині 4 статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачають, що зупиненню рішення ради повинно передувати надання обґрунтування зауважень до такого рішення. Тобто, наявність таких зауважень є єдиною законною підставою для зупинення дії рішення ради, які повинні бути викладені або у самому розпорядженні, або додатком до нього.

Відповідач, в свою чергу, вважає що положення норми частині 4 статті 59 Закону № 280/97-ВР покладають на голову ради обовязок подати такі зауваження до рішення ради саме на повторний його розгляд, тобто до відповідної сесії ради, на якій буде вирішуватись питання про підтвердження/відхилення попереднього рішення.

Суд погоджується з позицією відповідача з огляду на наступне.

При казуальному (індивідуальному) тлумаченні частині 4 статті 59 Закону № 280/97-ВР суд виходить із загальних правил членування речення, а саме поділі речення на дві частини вихідну (те, про що говориться) і власне інформативну (те, що повідомляється). До синтаксичних засобів розрізнення цих елементів належить, зокрема, порядок слів у реченні.

Так, положення цієї норми права можна розділити на дві частини вихідну: «рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою» та інформативну: «внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень». При цьому, порядок слів у реченні вказує на те, що «обґрунтування заперечень» стосується саме повторного розгляду відповідною радою цього рішення.

Зазначена норма права не містить будь-яких «зобовязальних» або «обмежуючих» посилань (наприклад «рішення може бути зупинено головою лише у разі внесення попередньо обґрунтування зауважень» або «голова ради зобовязаний при зупиненні рішення викласти зауваження» та ін.». Тому суд не може покладати відповідальність за невчинення таких дій, обовязок вчинення яких не встановлений положеннями Закону № 280/97-ВР.

Щодо підстав для прийняття спірного розпорядження суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Так, як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 «У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)» в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Закріплені у статті 144 Конституції України і статті 59 Закону норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25, частина 4 статті 59).

Аналіз наведених положень Закону та повноважень ради дає підстави для висновку, що зупинення рішення міської ради і передача на повторний розгляд відповідної ради цього питання та його розгляд у визначені законом строки та у встановлений спосіб (відхилити зауваження міського голови і підтвердити попереднє рішення, або прийняти нове рішення) є єдиним безперервним процесом, чітко регламентованим у законодавстві для ради.

Повноваження міського голови визначені статтею 42 Закону № 280/97-ВР, до них відносяться, зокрема: міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету (пункт 3 частини 4); скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради (пункт 8 частини 4).

Як вбачається з порядку денного XIV позачергової сесії міської ради 03.06.2016 року, на розгляд винесені наступні питання: Про розпуск виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області (доповідає: депутат міської ради ОСОБА_7В.); про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_5 «Щодо оголошення конкурсу на призначення керівників комунальних підприємств у м. Фастові» (доповідає депутат міської ради ОСОБА_5В.); Про депутатський запит депутата міської ради ОСОБА_6 «Про визнання та затвердження обєктом концесії Фастівського сміттєзвалища, розташованого на окружній дорозі в місті Фастові» (доповідає депутат міської ради ОСОБА_6В.) (а.с. 138).

Як встановлено судом, Фастівська міська рада не виконала обов'язку повторно у двотижневий строк розглянути рішення Фастівської міської ради від 26.05.2016 року, у звязку з відсутністю кворуму.

Доводи позивачів про те, що оскаржене розпорядження не містить обґрунтувань зупинення рішень міської ради, заснованих на законі, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дане питання могло бути вирішене в порядку, встановленому ч. 4 ст. 59 Закону №280/97-ВР та Регламентом Фастівської міської ради, шляхом повторного розгляду цих рішень, відхиливши зауваження міського голови, тим самим підтвердивши попередньо прийняті рішення двома третинами депутатів від загального складу ради.

Судом встановлено, що дане питання повторно не вирішувалось та інших рішень радою щодо спірних питань не приймалось.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламентом Фастівської міської ради.

Крім того, суд зазначає, що спосіб захисту у сфері публічно-правових відносин визначає позивач та згідно з частиною 3 статті 105 КАС України позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, утриматися від вчинення певних дій, виконати зупинену чи не вчинену дію тощо.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту щодо зобовязання відповідача підписати рішення Фастівської міської ради VІІ скликання від 26.05.2016 року не відповідає вимогам КАС України, оскільки відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» задоволення позову в цій частині означатиме перешкоджання в реалізації міським головою тих повноважень, які надані йому законом.

Проаналізувавши рішення відповідача суд вважає, що воно прийнято Фастівським міським головою з дотриманням встановленого порядку, відповідно до встановлених законом повноважень та дотриманням встановленої законом процедури і форми його прийняття.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вказана норма встановлює презумпцію протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, та покладає на нього обов'язок довести суду правомірність свого рішення.

З огляду на це, суд вважає, що відповідач виконав вимоги, встановлені ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в частині доказування та обґрунтування правомірності прийнятого рішення, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 17, 18, 19, 94, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 до Фастівського міського голови ОСОБА_3 про визнання незаконними дій (бездіяльність), визнання протиправним та скасувати розпорядження та зобовязати вчинити певні дії залишити без задоволення.

У судовому засіданні 18 липня 2015 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови. Повний текст постанови виготовлений 22 липня 2015 року.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Є.Ю.Чернишова