Справа № 813/665/14
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Справа № 876/7015/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Іщук Л.П., Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання Бедрій Х.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2014 року у справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, яким просив скасувати рішення №22 від 13.01.2014 року про застосування фінансових санкцій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2014 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що нарахування після 1 січня 2011 року управлінням ПФУ на підставі пункту 5 частини девятої статті 106 Закону №1058 позивачу штрафних санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, є протиправним.

Не погоджуючись із постановою суду, її в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до абз. 5 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообовязкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування фінансових санкцій. ОСОБА_2 того, абзацом 6 цього пункту передбачено, що на період до повного стягнення зазначеної заборгованості за фондами загальнообовязкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим законом. Таким чином, за порушення, вчинені до 01.01.2011 року, органи Пенсійного фонду застосовують фінансові санкції, передбачені законами, що діяли на момент вчинення правопорушення, в тому числі фінансові санкції, встановлені п.5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова проведено позапланову перевірку Львівського міського центру зайнятості з питань дотримання вимог законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року.

Під час перевірки встановлено подання позивачем недостовірного номера облікової картки застрахованих осіб ОСОБА_2 за 2006-2007 рр., ОСОБА_3 - за 2008-2009 рр., чим порушено п.4 ч.2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», про що складено акт № 3 від 13.01.2014 року.

Згідно поданого оригіналу довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб застрахованих осіб ОСОБА_2 - НОМЕР_1 за 2006-2007 рр., ОСОБА_3 - НОМЕР_2 за 2008-2009 рр.

За наслідками перевірки начальником Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова було винесено рішення № 22 від 13.01.2014 року про застосування до позивача фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, у строки, визначені законодавством, у розмірі 170,00 грн.

За період до 01.01.2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV . Виключно цим Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 4 частини 2 статті 17 Закону України від 09.07.2003, № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі Закон № 1058, у редакції, яка діяла до 01.01.2011 року) встановлено, що страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Порядок та строки подачі звітності, в тому числі відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, було встановлено Порядком формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 року №7-6 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 року за №1000/9599, який втратив чинність 01.01.2011 року.

Пунктом 5 частини 9 ст. 106 вказаного Закону було передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду - штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом № 2464-VІ наведена вище норма матеріального права із Закону № 1058-ІVбула виключена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував положень абзацу шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, відповідно до якого на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій, за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 12 травня 2015 року у справі № 370а15, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що після набрання чинності Законом № 2464-VІ за органами ПФУ збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за подання у період до 1 січня 2011 року недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2014 року у справі № 813/665/14 за позовом Львівського міського центру зайнятості до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про скасування рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. П. Іщук

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлений 19.07.2016 року