Справа № 826/21524/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 липня 2016 року № 826/21524/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі також - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 1966 -15 від 23 травня 2015 p., прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві;

- стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, судові витрати сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що податкове повідомлення - рішення №1966-15 від 23 травня 2015 p. є протиправним, позаяк ґрунтується на особистих припущеннях перевіряючих, без урахування фактичних обставин справи, всупереч приписів чинного податкового законодавства, з огляду про що має бути скасоване у судовому порядку.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на необґрунтованість та безпідставність. Також представник відповідача зазначав, що у випадку, коли фізична особа - підприємець - платник єдиного податку, яка придбала будівлю, споруду (їх частину), але право власності на таку земельну ділянку не оформила, сплачує земельний податок на загальних підставах з урахуванням прибудинкової території незалежно від обраного виду господарської діяльності, з огляду про що вказував на законність податкового повідомлення - рішення №1966-15 та відсутність правових підстав для скасування.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідачем в порядку п.п. 54.3.3. п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286. 5 ст. 286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України здійснено перерахунок податкових зобов'язань та прийнято податкове повідомлення - рішення №1966-15 від 23 травня 2015 p., згідно якого позивачеві визначено суму податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 9473,40грн. за 2015 рік.

Поряд з цим, спірне податкове повідомлення - рішення прийняте з підстав належності позивачеві на праві приватної власності нежилих приміщень №1 та №9 групи приміщень №199(в літ. А), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Категорична незгода з правомірністю податкового повідомлення - рішення №1966-15 від 23 травня 2015 p. обумовила звернення позивача з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 42 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України з урахуванням критеріїв, які визначені у розділі XIII «Плата за землю».

Відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності (стаття 270 Податкового кодексу України).

Порядок обчислення плати за землю визначено статтею 286 названого кодексу.

Аналізуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що платником земельного податку є особа, який земельна ділянка належить або на праві власності, або на праві постійного користування.

Матеріали справи свідчать, що 05.02.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу від нежилих приміщень з № 1 по № 9 групи приміщень № 199 (в літ. А), загальною площею 148,70 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного договору позивач набула право власності на нежилі приміщення, які є частиною жилого багатоквартирного будинку.

Однак, фактичні обставини справи свідчать, що за договором від 05.02.2008 позивач не набула права власності на земельну ділянку, на якій розташовані придбані нежитлові приміщення.

Водночас, відповідно до п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Докази того, що позивач внесений до державного земельного кадастру як землекористувач земельної ділянки, на якій розташований багатоповерховий житловий будинок, а також документи, які б підтверджували право власності чи право користування позивача земельною ділянкою під багатоповерховим будинком у матеріалах справи відсутні та відповідачем в ході судового розгляду справи, надані не були.

Таким чином, на час прийняття оскаржуваного повідомлення - рішення нарахування позивачу земельного податку є протиправним, оскільки у останнього не виникло права власності або постійного користування земельною ділянкою, а отже він не є суб'єктом сплати земельного податку.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку проте, що у діях позивача відсутні порушення приписів чинного законодавства.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення проти позову, суду не надано.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 1966 -15 від 23 травня 2015 p., прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 487, 20 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур