Справа № 825/822/16
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/822/16 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А
18 липня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманого грошового забезпечення,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:
- визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні перерахунку та доплати грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 ;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при проведенні доплати грошової допомоги при звільненні у сумі 9 873 (дев`ять тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 63 коп.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року адміністративний позов задоволено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.
Сторони до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був військовослужбовцем Збройних Сил України та проходив службу в період з 19.08.1991 по 31.12.2015 включно, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_4 (а.с. 9-10).
Наказом т.в.о. командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 17.11.2015 № 520 відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу позивача звільнено з військової служби у запас за п.п. б (за станом здоров`я) на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії (а.с. 12).
Відповідно до наказу т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.12.2015 № 280 (по стройовій частині) майора медичної служби ОСОБА_1 , начальника медичної служби, з 31.12.2015 виключено із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Прилуцького ОМВК Чернігівської області.
Вказаним наказом, крім іншого, постановлено виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні з військової служби, згідно наказу Міністра оборони України № 206-2008 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний прослужений календарний рік в сумі 43 134,00 грн. (а.с. 11).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.02.2016 № 27 внесено зміни у вищезазначений наказ. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 здійснено перерахунок його грошової допомоги при звільненні згідно змін у нарахуванні грошового забезпечення.
Як вбачається з довідки ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2016 № 439, у зв`язку з вищенаведеним наказом, перерахунок грошового забезпечення позивача при звільненні становить 54 853,50 грн. (а.с. 13). При цьому, при здійсненні розрахунку з ОСОБА_2 відповідачем було утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 9 873,63 грн.
Вважаючи, що утримання ВЧ НОМЕР_1 вказаного податку є протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі Порядок) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 2 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
За змістом пунктів 4, 5 Порядку виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовці, звільнені з військової служби мають право на виплату одноразової грошової допомоги, при цьому суми податку з доходів фізичних осіб спрямовується виключно на виплату компенсації витрат доходів цієї категорії громадян. Розрахунок з даними особами на день їх звільнення зі списків особового складу військової частини повинен бути здійснений в повному обсязі.
Судом встановлено, що 31.12.2015 Міністром оборони України було підписано телеграму буран НР 248/3/9/1/1150 щодо здійснення нарахування та виплати з 01.01.2016 військовослужбовцям Збройних Сил України тільки додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року, із зазначенням їх розмірів. Вказана телеграма отримана відповідачем 04.01.2016 (відповідно до відбитку штампу) (а.с. 34-35).
У зв`язку з вищенаведеним, ВЧ НОМЕР_1 проведено перерахунок грошового забезпечення позивача за грудень 2015 року та, як наслідок, грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Остаточний розрахунок з ОСОБА_1 відповідачем здійснено 29.02.2016, що не заперечується сторонами.
Відповідно до вимог абзацу третього п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки вищезазначена телеграма буран була підписана 31.12.2015 та стосувалась перерахунку грошового забезпечення позивача за грудень 2015 року, тобто за період коли ОСОБА_1 виконував обов`язки військовослужбовця, то під час виплати йому грошової допомоги при звільненні Військова частина НОМЕР_1 мала враховувати вимоги Порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо порушення відповідачем свого обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.
Доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги останній вже втратив статус військовослужбовця, є безпідставними, оскільки несвоєчасна виплата одноразової грошової допомоги (не в день звільнення і проведення розрахунку) сталася через затримку в отриманні Військовою частиною НОМЕР_1 телеграми буран від 31.12.2015, а тому ОСОБА_1 не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб при отриманні одноразової грошової допомоги при звільненні.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06.11.2014 у справі № 822/3920/13-а та від 17.12.2014 у справі № 822/3919/13-а.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Водночас, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року було задоволено клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а тому колегія суддів відповідно до приписів ЗУ «Про судовий збір» дійшла висновку про необхідність стягнення з Військової частини НОМЕР_1 судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 606, 32 грн. (п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).
За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.
Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев
суддя В.В.Файдюк
суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.