Справа № 815/1586/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1586/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Самойлюк Г.П., суддів: Тарасишиної О.М., Свиди Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, ОСОБА_2 атестаційної комісії № 7 Національної поліції України, ОСОБА_2 апеляційної атестаційної комісії № 1, третя особа Департамент захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення у лютому-березні 2016 року атестування начальника відділу управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, підполковника поліції ОСОБА_1;

визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 атестаційної комісії № 7 Національної поліції України від 01.03.2016р., відповідно до якого зазначено висновок стосовно ОСОБА_1 - « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» та рішення Апеляційної атестаційної комісії № 1 від 17.03.2016р. про відхилення скарги ОСОБА_1 вх. № 64/42 від 04.03.2016р.

Під час судового розгляду до участі у справі залучено відповідачів ОСОБА_2 атестаційну комісію № 7 Національної поліції України, ОСОБА_2 апеляційну атестаційну комісію № 1, третю особу Департамент захисту економіки Національної поліції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача є протиправними, такими що були спрямовані на створення незаконних підстав для обовязкового проведення атестування позивача, вчинені з грубим порушенням чинного законодавства щодо порядку і правил проходження служби в поліції, через порушення порядку проведення його атестування, а прийняті внаслідок таких порушень законодавства рішення ОСОБА_2 атестаційної комісії № 7 Національної поліції України від 01.03.2016р., відповідно до якого зазначено висновок стосовно ОСОБА_1 - « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» та рішення Апеляційної атестаційної комісії № 1 від 17.03.2016р. про відхилення скарги ОСОБА_1 вх. № 64/42 від 04.03.2016р., висновок (рішення): 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність є протиправними, необґрунтованими, таким що не ґрунтуються на перевірених та встановлених фактах, а отже є такими, що підлягають скасуванню.

Від Національної поліції України надійшли письмові заперечення (т.1, а.с. 70-74), в яких зазначено, що атестування позивача проведено у межах наданих повноважень атестаційною комісією та у спосіб, який передбачений Законом та Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1465 від 17.11.2015р. При цьому, відповідач вважає, що спеціальне законодавство в спірних правовідносинах складається з Закону України Про Національну поліцію та Інструкції № 1465, а Закон України Про професійний розвиток працівників не застосовується. Відтак, відповідач, зазначаючи, що позивач добровільно зареєструвався у відповідній базі та в подальшому прибув для проходження тестування і на співбесіду з атестаційною комісією, жодних заяв позивача щодо небажання проходити атестацію чи порушення її процедури до Національної поліції України не надходило, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшли пояснення по справі, з яких вбачається, що останній вважає, що даний позов не підлягає задоволенню.

У судове засідання зявилися представник позивача та представник відповідача - Національної поліції України. Представник позивача просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження. Зокрема, 13.07.2016р. (вхід. № ЕП/1915/16) від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі представника позивача, в якій останній, зокрема, зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 атестаційна комісія № 7 Національної поліції України, ОСОБА_2 апеляційна атестаційна комісія № 1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник третьої особи - Департаменту захисту економіки Національної поліції України у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У поясненнях по справі (вхід. №17012/16 від 30.06.2016р.) викладено клопотання про розгляд справи без участі представника Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у звязку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

07.11.2015р. наказом Голови Національної поліції України № 105 о/с відповідно до пунктів 9 та12 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію з 07.11.2015р. ОСОБА_1 (М-122476), який мав спеціальне звання підполковник міліції, призначено начальником відділу управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та присвоєно йому спеціальне звання підполковник поліції (т.1, а.с. 28).

Наказом Голови Національної поліції України №210 о/с від 20.11.2015 р. «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві» (т.1, а.с. 94) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись ст.57 Закону України Про Національну поліцію було призначено проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві, в тому числі посадових осіб відділу, який очолював позивач.

Цим наказом зобов'язано керівників структурних підрозділів апарату НПУ, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві скласти списки поліцейських апарату НПУ, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві, які підлягають атестуванню; скласти атестаційні листи стосовно поліцейських; підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими; забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій у разі необхідності.

Наказами Національної поліції України № 217 від 28.12.2015р. та № 80 від 29.01.2016р. продовжено проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України", головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві відповідно до 30 січня та 31 березня 2016 р. (т.1, а.с.96-97).

Наказом Національної поліції України №147 від 18.02.2016 р. створено ОСОБА_2 атестаційну комісію №7 Національної поліції України та затверджений її персональний склад у кількості 7 осіб: голова комісії - полковник поліції ОСОБА_3, заступник голови - начальник Головного слідчого управління; секретар - лейтенант поліції ОСОБА_4, інспектор роти 10 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції; члени комісії: полковник поліції ОСОБА_5, заступник начальника управління Департаменту кадрового забезпечення; старший лейтенант поліції ОСОБА_6, головний оперуповноважений - інспектор Департаменту карного розшуку; ОСОБА_7, представник громадської організації Експертна рада при МВС (за згодою); ОСОБА_8, представник громадської організації ВО Автомайдан (за згодою); ОСОБА_9, представник громадської організації Народний тил (за згодою) (т.1, а.с. 95).

На підставі вищезазначених наказів проведено атестацію позивача, що підтверджує відповідний атестаційний лист.

Наказом Національної поліції України № 179 від 18.12.2015р. «Про створення в Національній поліції атестаційних комісій» створено в Національній поліції України ОСОБА_2 апеляційну атестаційну комісію (т.1, а.с.103).

В атестаційному листі від 22.02.2016 р. зазначено, що ОСОБА_1 за період служби в органах внутрішніх справ і в займаній посаді зарекомендував себе з позитивної сторони, як грамотний фахівець, ініціативний і принциповий співробітник. До виконання службових обовязків ставиться чесно і сумлінно; має добру спеціальну підготовку та досвід практичної роботи, організаторські та аналітичні здібності, почуття особистої відповідальності за доручену справу; здатний швидко аналізувати оперативну обстановку на території області та приймати правильні рішення щодо її стабілізації; відзначається високою працездатністю, готовністю працювати в складних умовах; самокритичний; доре знає чинне законодавство та нормативні акти, що регулює діяльність органів внутрішніх справ, Національної поліції України, Управління захисту економіки в цілому.

В атестаційному листі наведені дані його ефективної роботи за 2015 рік, а також зазначено про вміння організовувати роботу, наявність авторитету в колективі (т.1, а.с. 120).

Атестаційний лист підписаний заступником начальника управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України полковником поліції ОСОБА_10 Висновок основного керівника (розділ ІІ атестаційного листа) займаній посаді відповідає підписаний начальником управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України полковником поліції ОСОБА_11Ю

У розділі ІІІ атестаційного листа Результати тестування зазначено тестування загальних навичок 32/60, професійне тестування 45/60.

26.02.2016 р. позивач пройшов тестування на поліграфі (т.1, а.с. 133-136).

Згідно з протоколом № 15.00004192.0027166 від 01.03.2016 р. засідання ОСОБА_2 атестаційної комісії №7 були присутні: голова комісії - ОСОБА_12, секретар - Лишневська К.С. та чотири члени комісії: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 Членами комісії під час проведення атестації досліджено декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 ЗУ Про очищення влади, інформацію з відкритих джерел.

В протоколі також зазначено, що членами Апарату НП ОСОБА_2 атестаційна комісія №7 особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Апарат НП ОСОБА_2 атестаційна комісія №7 поставлено на голосування рішення, а саме: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність». За результатами голосування «за» - 6, «проти» - 0 (т.1, а.с. 125).

Зазначені результати атестування занесені в розділ ІV атестаційного листа ОСОБА_1, з яким останній ознайомлений 04.03.2016 р. (т.1, а.с. 120).

04.03.2016 р. позивач до ОСОБА_2 апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України подав скаргу на висновок центральної атестаційної комісії, в якій просив скасувати останній та прийняти обєктивне, неупереджене рішення щодо його подальшого проходження служби в Національній поліції України (т.1, а.с. 137-140).

Згідно з протоколом №15.00004854.0027166 від 17.03.2016 р. засідання ОСОБА_2 апеляційної атестаційної комісії №1 членами комісії досліджено атестаційний лист та інші матеріали, а за результатами голосування відхилено скаргу поліцейського, виходячи з наступного: «не викликає довіру, не відповідає принципам реформи, майно списує на батьків, але якось не впевнено аргументує» (т.1, а.с. 145).

Аналізуючи наведені мотиви, суд доходить думки про те, що останні є виразом характеристик особи не як професіонала/співробітника, а як особистості із певним набором якостей, на які мають вплив, зокрема, обставини подій (проведення атестації), що може супроводжуватись певним нервуванням, нехарактерною поведінкою, зміна настрою тощо.

Проте, в розглянутому протоколі засідання комісії відсутні будь-які посилання на обставини, що свідчать про недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей позивача як співробітника, чи інші дані, які б свідчили про його низький професійний потенціал; невідповідність позивача оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, інших обставин, що свідчать про невідповідність особи позивача посаді, яку він займає.

З вказаних протоколів вбачається, що атестаційними комісіями в порушення вимог статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 16 розділу IV Інструкції №1465 не проводилось глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувалась повнота виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних якостей, не враховувалось наявності заохочень та дисциплінарних стягнень тощо.

Суд оцінивши вищезазначені рішення відповідачів, а також належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, з урахуванням положень ч.3 ст.2 КАС України, приходить до висновку про їхню невідповідність Конституції та законам України, з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходив з наступного.

02 липня 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію» , який набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.48 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Відповідно до вимог ст.47 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно пункту 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

При цьому, зі змісту пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції.

Судом встановлено, що на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 07.11.2015 р. наказом Голови Національної поліції України № 105 о/с від 07.11.2015 р. позивача в порядку переатестування призначено на посаду начальника відділу управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та присвоєно спеціальне звання «підполковник поліції».

Суд враховує, що у згаданому наказі міститься словосполучення "в порядку переатестування", однак, суд звертає увагу, що норми Закону України "Про Національну поліцію", у тому числі розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення", не передбачають процедури переатестації та не встановлюють додаткових підстав для атестації.

Тобто, позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про Національну поліцію" шляхом видання наказу про призначення за його згодою, з чого слідує, що питання про його відповідність вимогам до поліцейських було вирішено у момент видання наказу про прийняття на службу.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України Про Національну поліцію та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону України Про Національну поліцію).

Статтею 59 цього Закону визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Згідно з приписами статті 58 Закону України Про національну поліцію призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Таким чином, оскільки позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію шляхом видання наказу про призначення за його згодою він вважається відповідно до ст.58 Закону призначеним безстроково.

Щодо посилань в зазначеному наказі на призначення позивача на посаду в порядку переатестування згідно пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», суд зазначає, що відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про Національну поліцію видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Однією з таких гарантій незалежності поліцейського є проходження атестацій щодо відповідності його займаній посаді виключно з підстав, визначених законом.

Насамперед слід зазначити, що атестація поліцейських є індивідуальним заходом, який здійснюється з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність конкретного поліцейського (ч.1 ст.57 Закону України Про Національну поліцію).

Пунктами 9-12 Перехідних положень Закону України Про Національну поліцію не було передбачено проведення атестації усіх без будь-яких виключень працівників поліції, які перейшли на службу за переводом з лав міліції, як передумову їх прийняття на службу в Національну поліцію чи зайняття ними конкретних посад.

Частиною 1 ст.57 Закону України Про Національну поліцію не передбачено проходження поліцейськими планових атестацій, для підтвердження ними відповідності займаним посадам.

Таким чином, суд з урахуванням наведенного, приходить до висновку, що підстав, встановлених Законом України Про Національну поліцію, для призначення проведення атестації усіх без будь-яких виключень поліцейських апарату управління Національної поліції України та підпорядкованих структурних підрозділів не було.

Наказ №210 о/с від 20.11.2015 року містить лише мету проведення атестації, яка визначена в частині 1 ст.57 Законом України Про Національну поліцію. Проте мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями. Мета - це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава це причина або достатній привід для її проведення.

Що ж до наявності індивідуальних підстав для проведення атестації позивача, визначених Законом України Про Національну поліцію, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.57 Закону України Про Національну поліцію передбачені підстави проведення атестації поліцейського у окремих випадках. Так, до таких випадків віднесені: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

Відповідно до даних атестаційного листа позивача атестація позивача проводилась за відсутності посилання на жодну з підстав проведення атестації поліцейського, які визначені у ч.2 ст.57 Закону України Про Національну поліцію.

Навпаки, в цьому атестаційному листі зазначено, що позивач проходить службу в органах поліції з 07.11.2015 р. та у займаній посаді атестується вперше.

Таким чином, суд констатує, що індивідуальних підстав, визначених ч.2 ст.57 Закону України Про Національну поліцію, для призначення атестації позивача станом на 20.11.2015 року також не було.

Окрім того, суд вважає, що призначення для проведення атестації позивача протягом першого року проходження служби після призначення на посаду є незаконним, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Відповідно до положень ч.4 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Постановою Верховного Суду України від 05.03.2012 року по справі №21-42а-12 (номер рішення у ЄДРСР - 24068075) встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ Про міліцію, Законом України від 2 грудня 1990 року №509-XII Про державну податкову службу, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 року по справі №21-8а15 (номер рішення у ЄДРСР 42946756).

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції - Законом України Про Національну поліцію не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестації, суд, з урахуванням наведених рішень Верховного Суду України, вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України Про професійний розвиток працівників.

Статтею 12 цього Закону визначені категорії працівників, які не підлягають атестації. Так, зокрема, згідно ч.1 цієї статті не підлягають атестації працівники, які не відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Позивача було призначено на теперішню посаду наказом Голови Національної поліції України №105 о/с від 07.11.2015 року вперше, а тому він не міг бути призначений до проходження атестації за цією посадою до 07.11.2016 р.

Твердження представника Національної поліції України у письмових запереченнях, що ОСОБА_1 сам виявив бажання проходити атестацію, так як зареєструвався для її проходження, а тому відсутні протиправні дії з боку відповідача - Національної поліції України щодо віднесення позивача до поліцейських, які підлягають атестуванню, суд не приймає до уваги, оскільки зі змісту наказу Національної поліції України №210 о/с від 20.11.2015 року атестуванню підлягали всі поліцейські апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві. Виконання ОСОБА_1 як поліцейським вказаного наказу не є свідченням правомірності дій НПУ щодо віднесення позивача до поліцейських, які підлягають атестуванню та проведення її атестування при відсутності на це встановлених Законом підстав.

Відповідно до Закону України Про національну поліцію розроблена Інструкція №1465, розділом ІV якої визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Таким чином, саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями. Зазначене підтверджується також вимогами Інструкції щодо осіб, які складають вказані атестаційні листи та до їх змісту.

Пунктами 3 та 4 розділу IV Інструкції №1465 визначено, що атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

При цьому за змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Як зазначалось вище судом, зі змісту атестаційного листа вбачається, що позивач за період служби органах внутрішніх справ і в займаній посаді зарекомендував себе з позитивної сторони, як грамотний фахівець, ініціативний і принциповий співробітник. До виконання службових обовязків ставиться чесно і сумлінно, має добру спеціальну підготовку та досвід практичної роботи, організаторські та аналітичні здібності, почуття особистої відповідальності за доручену справу; здатний швидко аналізувати оперативну обстановку на території області та приймати правильні рішення щодо її стабілізації. Відзначається високою працездатністю, готовністю працювати в складних умовах; самокритичний; доре знає чинне законодавство та нормативні акти, що регулює діяльність органів внутрішніх справ, Національної поліції України, Управління захисту економіки в цілому (т.1, а.с.120). Висновок прямого керівника займаній посаді відповідає.

Крім того, згідно з п.10 Розділу ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Відповідно до атестаційного листа позивач за результатами тестування отримав 45 балів за тестом на знання законодавчої бази (професійний тест); 32 бали за тестом на загальні здібності та навички, загалом 77 балів.

Пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465 визначено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Згідно з п.15 Розділу ІV Інструкції №1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з пунктами 20-23 Розділу ІV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Відповідно до п.12, п.13 Розділу VІ Інструкції №1465 апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок. Рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм, свідчить про те, що приймаючи рішення стосовно атестованого працівника поліції, атестаційна комісія повинна прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням усіх критеріїв, визначених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465.

Згідно з протоколом засідання ОСОБА_2 атестаційної комісії №7 від 01.03.2016 року членами комісії під час проведення атестації позивача було досліджено декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 ЗУ Про очищення влади, інформацію з відкритих джерел. Копії вказаних документів додані до позову та досліджені судом. Вказані документи не містять будь-яких фактів щодо недбалого відношення позивача до службових обовязків, навпаки він характеризується виключно з позитивної сторони, у тому числі і щодо виконання службових обовязків. При цьому, як вбачається з зазначеного протоколу, атестаційний лист позивача взагалі не досліджувався, оскільки останній відсутній у переліку документів, які досліджувалися атестаційною комісією.

В протоколі від 01.03.2016 р. зазначено, що членами Апарат НП ОСОБА_2 атестаційна комісія №7 особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Апарат НП ОСОБА_2 атестаційна комісія №7 поставлено на голосування рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами голосування за « 6» (т.1, а.с.125). Зазначені результати атестування занесені в розділ ІV атестаційного листа позивача (т.1, а.с. 120).

Дослідивши протоколи засідань атестаційної комісії щодо атестації позивача, суд дійшов до висновку, що в них відсутні обґрунтування та мотиви прийнятих рішень.

Протоколом є документ, який містить запис усього, про що йшлося на засіданні. Враховуючи відсутність запису технічними засобами засідання, а також тієї обставини, що відповідно до п.17 Інструкції атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення та голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, суд вважає, що протокол повинен відображати підстави прийнятого рішення займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність з зазначенням яким саме критеріям, встановленим законодавством, не відповідає поліцейський, який проходив атестацію.

Разом з тим, суд зауважує, що положення Інструкції №1465 не наділяють атестаційні комісії повноваженнями визначати відповідність особи займаній посаді на підставі власних критеріїв, зокрема, на основі особистих уявлень про мотивацію, чесність, здатність до змін, які мають бути притаманні для поліцейського на певній посаді безвідносно до конкретних показників діяльності.

Проте в протоколі засідання ОСОБА_2 атестаційної комісії №7 від 01.03.2016 р. не відображені встановлені законом підстави для прийняття вказаного рішення комісією, не відображений перелік питань, які були поставлені позивачу атестаційними комісіями під час проведення співбесіди та на які питання позивач не надав чи уникав відповіді.

Відсутність в протоколі вказаних обставин з урахуванням складу ОСОБА_2 атестаційної комісії №7, при наявності атестаційного листа, в якому позивач характеризується виключно з позитивної сторони, у тому числі і щодо виконання службових обовязків, свідчить про необґрунтованість та не відповідність прийнятого рішення атестаційному листу та наданим комісії матеріалам, зміст яких в протоколах не спростований.

Суд також вважає необхідним зазначити, що процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, керівники органів поліції, які реалізовують її результати та суд, перевіряючи законність проведеного атестування, могли з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт тощо), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення ОСОБА_2 атестаційної комісії № 7 Національної поліції України від 01.03.2016р., відповідно до якого зазначено висновок стосовно ОСОБА_1 - « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» та та рішення ОСОБА_2 апеляційної атестаційної комісії № 1 від 17.03.2016р. про відхилення скарги ОСОБА_1 вх. № 64/42 від 04.03.2016р. не ґрунтуються на вимогах Інструкції №1465, прийняті без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Також суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до п.п.1 п.2 Розділу ІІ Інструкції у Національній поліції України створюються центральні атестаційні комісії, персональний склад яких затверджується наказом Національної поліції України.

Як судом встановлено вище, наказом Національної поліції України №147 від 18.02.2016 р. (т.1, а.с. 95) створено ОСОБА_2 атестаційну комісію №7 Національної поліції України та затверджений її персональний склад у кількості 7 осіб, з яких 4 осіб кадрові працівники органів Національної поліції України та 3 особи ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є представниками громадських організацій.

Відповідно до абз.2 п.4 Розділу ІІ Інструкції кандидати з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації включаються до складу атестаційних комісій за пропозиціями, які були отримані після розміщення відповідних оголошень на офіційних сайтах МВС чи органів поліції, та за наявності їхньої згоди.

Відповідно до процедури підготовки та проведення атестування, визначеної п.п.4 п.1 Розділу ІV Інструкції за наказами відповідних керівників органів Національної поліції України здійснюється розміщення на офіційному сайті МВС, Національної поліції України чи відповідних органів поліції оголошень про набір до атестаційних комісій.

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції - Законом України Про Національну поліцію не врегульоване питання визначення складу атестаційних комісій, суд, з урахуванням рішень Верховного Суду України, вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України Про професійний розвиток працівників.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України Про професійний розвиток працівників передбачено, що атестаційна комісія формується з висококваліфікованих фахівців та представника виборного органу первинної профспілкової організації.

Однак, до складу ОСОБА_2 атестаційної комісії №7, в порушення наведеної норми закону не був включений представник профспілкової організації для забезпечення захисту прав поліцейських.

Таким чином, персональний склад ОСОБА_2 атестаційної комісії №7 було сформовано Національною поліцією України всупереч вимогам законодавства, яке регламентує порядок її створення та формування персонального складу.

Відповідно до положень ч.1 ст.55 Конституції України Кожному гарантоване право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових й службових осіб.

Відповідно до положень ч.1 ст.6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, вказані правові норми Конституції України та КАС України надають право особі звернутись до суду, якщо рішенням, дії чи бездіяльність субєкту владних повноважень порушує її права, свободи чи інтереси.

Згідно положень п.15 Розділу ІV Інструкції результати проходження атестації поліцейським оформлюється відповідним висновком, який може бути: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно п.24 Розділу ІV Інструкції за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Пунктом 28 Розділу ІV Інструкції встановлено, що керівника органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або із служби в поліції, зобовязані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктами 3 та 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

П.5 Розділу VІ Інструкції встановлено, що поліцейський щодо якого центральною атестаційною комісією або атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений пунктами 3 та 4 пункту 15 Розділу ІV Інструкції, має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення з висновком або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії.

Тобто, МВС України текстом вказаної Інструкції та Міністерство юстиції України, зареєструвавши її підтверджують, що висновок атестаційних комісії, визначений пунктами 3 та 4 пункту 15 Розділу ІV Інструкції порушують права поліцейського, а тому йому надається право на його оскарження.

Законодавством передбачено два шляхи оскарження такого висновку атестаційної комісії згідно п.5 Розділу VІ Інструкції така скарга може бути подана поліцейським до відповідно створених апеляційних комісій або згідно положень ст.55 Конституції України та ч.1 ст.6 КАС України безпосередньо до суду.

Оскаржувані рішення прийнято суб'єктом владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій, отже такі акти індивідуальної дії підлягають під судовий контроль суду адміністративної юрисдикції, що узгоджується із завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи з вищевикладеного, відповідачами не доведено суду правомірність оскаржуваних рішень (висновків), прийнятих стосовно позивача.

Разом з тим суд враховує, що застосування різних способів захисту порушенного права позивача повинно відбуватись з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Порушення вимог законодавства рішенням чи діями субєкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обовязковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішеннями.

Таким чином, обовязковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність законодавчо встановлених підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Національної поліції України щодо проведення у лютому-березні 2016 року атестування начальника відділу управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, підполковника поліції ОСОБА_1, оскільки такий спосіб захисту не забезпечує відновлення порушеного права позивача, за судовим захистом якого він звернувся, та за умови визнання судом неправомірними і скасування відповідних рішень атестаційних комісій.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 128, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, ОСОБА_2 атестаційної комісії № 7 Національної поліції України, ОСОБА_2 апеляційної атестаційної комісії № 1, третя особа Департамент захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними дій, визнання протиправнити та скасування рішень, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 атестаційної комісії № 7 Національної поліції України від 01.03.2016р., відповідно до якого зазначено висновок стосовно ОСОБА_1 - « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» та рішення ОСОБА_2 апеляційної атестаційної комісії № 1 від 17.03.2016р. про відхилення скарги ОСОБА_1 вх. № 64/42 від 04.03.2016р.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: Г.П. Самойлюк

Суддя О.М. Тарасишина

Суддя Л.І. Свида