Справа № 640/9797/16-а
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/9797/16-а
ПОСТАНОВ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016 року Київський районний суд м. Харкова в скалді:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання дій та рішення протиправними, зобовязання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання протиправними дії та рішення ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 8202-27/02 від 10.06.2016 року щодо застосування обмежень граничного розміру пенсії при здійсненні виплати перерахованої пенсії за вислугу років згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а, зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова виплачувати ОСОБА_1, 24.10.1963 року народженні перераховану з 30.03.2015 року на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від місячного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області № 18-58-221а від 05.05.2015 року без обмежень граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування свої вимоги зазначає, що працював в органах прокуратури України з 1988 по 2008 роки та набув право на пенсію за вислугою років. З 11.10.2005 року йому призначено пенсію за вислугою років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (у редакції, чинній на момент призначення мені пенсії), у період з 11.10.2005 року по листопад 2014 року перебував на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Кіровському районі м. Донецька. Зазначає, що 27.10.2015 року він звертався до УПФУ в Київському районі м. Харкова за заявою про проведення перерахунку пенсії у звязку зі зміною розміру фактичної заробітної плати для нарахування пенсії за посадою прокурора області, проте відповідачем було відмовлено в проведенні перерахунку. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а зобовязано УПФУ в Київському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії починаючи з 30.05.2015 рок відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та на підставі довідки прокуратури Донецької області, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку. Також позивач зазначає, що 01.06.2016 року та 02.06.2016 року він звертався з заявами до УПФУ в Київському районі м. Харкова з заявами про здійснення перерахованої пенсії на підставі вищезазначеного судового рішення пенсії в повному обсязі без застосування обмежень, проте відповідачем було відмовлено в проведені перерахунку посилаючись на пункт 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-17 від 08.07.2011 року. За вказаних обставин позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів, зобовязання відповідача вчинити певні дії.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не зявився, його представник ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі на підставах, викладених в адміністративному позові.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило, начальник ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова ОСОБА_4 надала до суду письмові заперечення , просила відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі за необґрунтованістю та безпідставністю.

За таких обставин суд вважає за можливим розглянути адміністративний позов за відсутністю сторін на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в органах прокуратури України з 1988 по 2008 роки та набув право на пенсію за вислугою років. З 11.10.2005 року йому призначено пенсію за вислугою років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (у редакції, чинній на момент призначення мені пенсії), у період з 11.10.2005 року по листопад 2014 року перебував на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Кіровському районі м. Донецька.

Згідно довідки ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 14.11.2014 року № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 взятий на облік як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та перебуває на обліку ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Київському районі міста Харкова.

Зі змісту копій заяв від 01.06.2016 року та 02.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався з заявами до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова з заявами про здійснення перерахованої пенсії на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 8202-27/02 від 10.06.2016 року ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії за заявою від 02.06.2016 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати,особливості індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно зі ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 90 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч.17 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців.

Відповідно до положень статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статей 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на думку суду стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи, що позивач звернувся 02.06.2016 року до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова, на думку суду, повинно було керуватися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13) та від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Внесені Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІ. Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Щодо посилання відповідача на ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», то відповідно до статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Про неприпустимість застосування зворотної дії в часі законів, які не містять ретроактивних положень зазначав і Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 по справі «Кечко проти України».

Обґрунтованою є і вимога позивача щодо здійснення перерахування без обмежень максимального розміру пенсії, передбачених п.29 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІ від 24.12.2015, оскільки зазначені обмеження відповідно до п.2 Прикінцевих положень цього ж закону застосовуються до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, тобто не стосуються пенсії позивача, призначеної 19.05.2010.

Також, згідно з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №-213 є неспроможними, оскільки вони врегульовують питання призначення пенсій, а не їх перерахунку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на пенсійне забезпечення, тому позовні вимоги останнього підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 19, 22, 58, 64 Конституції України, статтями 69, 71, 76, 86, 159, 161, 163 КАС України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання дій та рішення протиправними, зобовязання здійснити певні дії задовільнити.

Визнання протиправними дії та рішення ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова № 8202-27/02 від 10.06.2016 року щодо застосування обмежень граничного розміру пенсії при здійсненні виплати перерахованої пенсії за вислугу років згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова виплачувати ОСОБА_1, 24.10.1963 року народженні перераховану з 30.03.2015 року на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від місячного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області № 18-58-221а від 05.05.2015 року без обмежень граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2 сплачений судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях