Справа № 804/2641/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 р. Справа № 804/2641/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС України про скасування податкових повідомлень-рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Комфі Трейд до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС України в якому позивач просить:
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити, проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Перевіркою встановлено порушення:
- пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено відємне значення обєкта оподаткування від усіх видів діяльності за 2014 рік в сумі 493349058,24 грн.;
- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України , внаслідок чого завищено відємне значення обєкта оподаткування від усіх видів діяльності за три квартали 2015 року в сумі 149792016,26 грн.;
- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість до сплати в бюджет у сумі 3983657 грн., в тому числі по періодам:
січень 2014 року в сумі 344735 грн.; жовтень 2014 року в сумі 292351 грн.;
лютий 2015 року в сумі 1274701 грн.; березень 2015 року в сумі 753089 грн.;
квітень 2015 року в сумі 152496 грн.; травень 2015 року в сумі 109093 грн.;
червень 2015 року в сумі 213029 грн.; липень 2015 року в сумі 844163 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, за період який перевірявся, позивачем були укладені договори оренди, про надання послуг, купівлю-продаж товарів тощо.
Податковим органом в акті перевірки зазначено порушення стосовно видачі довіреності від 09.12.2014 року №2186, на яку є посилання у видатковій накладній від 09.12.2014 року № ГБ-0000726, проте відсутній запис у книзі видачі довіреностей.
Фактичне виконання договору підтверджується первинними документами, а саме: заявкою від 02.03.2015р., рахунком-фактурою від 02.03.2015р., видатковими накладними №421 від 12.03.2015р., №422 від 12.03.2015р., платіжними дорученнями, що підтверджено матеріалами справи.
Податковим органом в акті перевірки зазначено, що порушення полягає в тому, що ТТН щодо переміщення товару не надано, стосовно видачі довіреності №№293 та 294, на які є посилання у видаткових накладних, проте відсутній запис у книзі видачі довіреностей.
У наданих до перевірки Заявках до договору підписи повноважних осіб без зазначення посад і ПІБ, тому не можливо ідентифікувати відповідальних осіб.
3. Договір суборенди №01/02/2015 від 27.02.2015р. між ТОВ Комфі Трйд та ТОВ Валіот Компані, відповідно до якого позивач отримав в тимчасове користування частину будівлі торгівельного призначення загальною площею 2281,0 кв.м. за адресою: м.Дніпропетровськ, проспект Героїв, 1С.
ТОВ "Плюс Плюс" є власником орендованого приміщення. ТОВ "Валіот Компрані" на думку податкової має ознаки фіктивності, а тому це товариство є зайвою ланкою для завищення податкового кредиту позивачем.
Проте, податковим органом встановлені недоліки в заповненні експрес-накладних, що складені ТОВ "Нова Пошта" яка здійснювала доставку товару на замовлення ТОВ Астрея-ХХІ (умови поставки DDP згідно правил Інкотермс 2010).
Також, за ланцюгом постачальників податкова служба не може встановити походження товару.
5. Договір поставки №65 від 20.04.2012 року між ТОВ Комфі та ТОВ Ітком Трейдинг товару, а саме електропобутових товарів.
Фактичне виконання договору підтверджується рахунками на оплату від 03.02.2015р., від 12.02.2015р., від 13.02.2015р., від 23.02.2015р., від 23.02.2015р., від 03.02.2015р., від 02.03.2015, від 03.03.2015, від 17.03.2015, від 24.03.2015, від 30.03.2015, 12.05.2015, від 13.05.2015, від 19.05.2015, від 02.06.2015, 15.06.2015, 23.06.2015, видатковими накладними від 04.02.2015р., від 16.02.2015р., від 25.02.2015р., від 04.03.2015, від 18.03.2015, від 24.03.2015, від 31.03.2015, від 14.05.2015, від 20.05.2015, від 03.06.2015, 16.06.2015, 24.06.2015, експрес-накладними на доставку товару від 04.02.2015р., від 16.02.2015р., від 25.02.2015р., від 04.03.2015, від 18.03.2015, від 24.03.2015, від 31.03.2015, від 14.05.2015, 20.05.2015, від 03.06.2015, 16.06.2015, 24.06.2015, платіжними дорученнями, що підтверджується матеріалами справи.
Проте, податковим органом встановлені недоліки в заповненні експрес-накладних, що складені ТОВ "Нова Пошта" яка здійснювала доставку товару на замовлення ТОВ Ітком Трейдінг (умови поставки DDP згідно правил Інкотермс 2010).
Фактичне виконання договору підтверджується рахунками на оплату від 07.04.2015р., від 14.04.2015р., від 21.04.2015р., від 23.04.2015р., від 27.04.2015р., від 29.04.2015р., видатковими накладними від 09.04.2015р., від 15.04.2015р., від 23.04.2015р., від 28.04.2015р., від 29.04.2015р., від 27.04.2015р., експрес-накладними на доставку товару від 09.04.2015р., від 15.04.2015р., від 23.04.2015р., від 28.04.2015р., від 29.04.2015р., товарно-транспортною накладною від 27.04.2015, платіжними дорученнями, що містяться в матеріалах справи.
Податковою встановлено порушення в оформленні ТТН та експрес-накладних від ТОВ "Нова Пошта".
Фактичне виконання договору підтверджується рахунками на оплату від 28.10.2014р., від 12.11.2014р., від 18.11.2014р., видатковими накладними від Об.11.2014р., 17.11.2014р., від 21.11.2014р., від 25.11.2014р., експрес-накладними на доставку товару від Об.11.2014р., від 17.11.2014р., 21.11.2014р., від 25.11.2014р., податковими накладними від 06.11.2014р., від 17.11.2014р., 21.11.2014р., від 25.11.2014р., платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.
Проте, податковим органом встановлені недоліки в заповненні експрес-накладних, що складені ТОВ "Нова Пошта" яка здійснювала доставку товару на замовлення ТОВ Самдекс Україна (умови поставки DDP згідно правил Інкотермс 2010).
Також, Податковим органом в акті перевірки зазначено про порушення стосовно видачі довіреностей №№1897, 2009, 2045, 2086, на які є посилання у видаткових накладних, та міститься запис у книзі видачі довіреностей, проте термін цих довіреностей протермінований.
Фактичне виконання договору підтверджується рахунками на оплату від 12.01.2015р., від 27.01.2015р., від 29.01.2015р., від 02.02.2015р., від 09.02.2015р., від 11.02.2015р., від 16.02.2015р., від 04.03.2015р., від 17.03.2015р., видатковими накладними від 13.01.2015р., від 28.01.2015р., від 30.01.2015р., від 03.02.2015р., від 10.02.2015р., від 12.02.2015р., від 17.02.2015р., від 05.03.2015р., від 18.03.2015р., накладними на доставку товару від 13.01.2015р.,від 28.01.2015р., від 30.01.2015р., від 03.02.2015р., від 11.02.2015р., від 13.02.2015р., від 17.02.2015р., від 05.03.2015р., від 06.03.2015р., від 18.03.2015р., платіжними дорученнями про оплату, що містяться в матеріалах справи.
Проте ТОВ "НВП Ромсат" припинив звітувати з липня 2015 року, а номер мобільного телефона керівника товариства значиться таким, що не є дійсним. Тому, на думку податкової інспекції, зазначені ознаки вказують, що підприємство не здійснює фінансово-господрську діяльність.
Фактичне виконання договору підтверджується рахунками на оплату від 30.12.2014р., від 12.01.2015р., від 13.01.2015р., від 19.01.2015р., від 27.01.2015р., від 03.03.2015р., від 10.03.2015р., 11.03.2015р, 17.03.2015р., 23.03.2015р., видатковими накладними від 04.01.2015р, 13.01.2015р., від 20.01.2015р., від 27.01.2015р., від 03.03.2015р., від 11.03.2015р., 17.03.2015р, 24.03.2015р., 25.03.2015р., 31.03.2015р., товарно-транспортними накладними від 30.12.2014р., від 13.01.2015р., від 20.01.2015р., від 27.01.2015р., від 03.03.2015р., від 11.03.2015р., 17.03.2015р, 24.03.2015р., 31.03.2015р., платіжними дорученнями.
В ході дослідження первинних документів податковою встановлено відсутність посилання в видаткових накладних на довіреність особи, що отримувала товар, та протермінованість довіреності особи, що приймала товар від підприємства ТОВ "Корса" на відповідальне зберігання.
Крім того, ухвалою господарського суду Київської області 11.11.2015 року порушено справу про банкрутство ТОВ "ДФ Групп".
Фактичне виконання угоди підтверджується рахунками на оплату від 03.12.2014р., від 10.12.2014р., від 17.12.2014р., від 25.12.2014р., видатковими накладними від 04.12.2014р., від 10.12.2014р., від 17.12.2014р., від 25.12.2014р., накладними на доставку товару від 04.12.2014р., від 11.12.2014р., від 18.12.2014р., від 25.12.2014р., податковими накладними від 04.12.2014р., від 10.12.2014р., від 17.12.2014р., від 25.12.2014р., розрахунком коригування показників до податкової накладної від 31.12.2014р., актом звірки розрахунків, платіжними дорученнями про оплату, що містяться в матеріалах справи.
Представниками податкової служби в ходе перевірки виявлено недоліки ТТН .
Фактичне виконання угоди підтверджується рахунками на оплату від 06.10.2014р., 13.10.2014р., 20.10.2014р., 27.10.2014р., 28.10.2014р., від 25.11.2014р., від 03.12.2014р., від 04.12.2014р., від 09.12.2014р., від 16.12.2014р., від 22.12.2014р., видатковими накладними від 02.10.2014р., 06.10.2014р., 13.10.2014р., 14.10.2014р., 20.10.2014р., від 27.10.2014р., від 28.10.2014р., від 25.11.2014р, від 03.12.2014р., від 04.12.2014р., від 09.12.2014р., від 16.12.2014р., від 22.12.2014р., актами на отримання вантажу від ТОВ Делівері від 15.10.2014р., 09.10.2014р., 06.10.2014р., 22.10.2014р., 30.10.2014р., від 28.11.2014р., від 05.12.2014р., від 09.12.2014р., від 12.2014р., від 25.12.2014р., податковими накладними від 02.10.2014р., 06.10.2014р., 13.10.2014р., 20.10.2014р., 27.10.2014р., розрахунком коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної від 23.10.2014р., платіжними дорученнями про оплату.
Податковим органом в акті перевірки зазначено про відсутність в видаткових накладних посилання на довіреності на отримання товару, які мали бути оформлені на і'мя матеріально-відповідальних осіб.
Відповідно до номенклатури актів здачі-приймання робіт надавались:
Податковою при дослідженні ланцюга руху отриманих послуг від ТОВ "Фор Форс" не встановили безпосередніх виконавців послуг та походження отриманих послуг.
13. Договір поставки №567697 від 23.04.2015 року між з ТОВ Єврокейс та ТОВ Комфі Трейд аксесуарів (сумок для ноутбуків, фотоштативів, фотосумок та ін.), до електропобутових товарів.
Фактичне виконання договору підтверджується рахунками на оплату від 29.05.2015, від 03.06.2015, від 09.06.2015, від 30.06.2015, від 20.07.2015, від 28.07.2015, від 28.07.2015, видатковими накладними від 04.06.2015, від 10.06.2015, від 30.06.2015, від 22.07.2015, від 29.07.2015, товарно-транспортними накладними від 04.06.2015р, накладними на доставку товару від 10.06.2015, від 30.06.2015, від 22.07.2015, від 29.07.2015, платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.
Податковим органом в акті перевірки зазначено про відсутність у видаткових накладних посилання на довіреності на отримання товару, які мали бути оформлені на імя матеріально-відповідальних осіб.
14. Договір №100111 від 10.01.2011 року на надання послуг в галузі реклами та маркетингу між ТОВ Комфі Трейд та ТОВ АРЕНА.
Фактичне виконання договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), податковими накладними, банківськими виписками.
Податковим органом висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі податкової інформації щодо ТОВ АРЕНА.
15. Договори про надання послуг, а саме договір №03/12/14 від 03 грудня 2014 року про надання рекламних послуг та договір №25/11/14 від 25.11.2014р. про створення на замовлення відеороликів між ТОВ Комфі Трейд та ТОВ Кеддр.
Фактичне виконання договору підтверджується актами надання послуг, податковими накладними, банківськими виписками.
Податковим органом висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі того, що в порушення укладених договорів позивачем не надано замовлення на створення рекламних роликів, листи-погодження, акти прийому-передачі рекламних роликів.
16. Договір №1/11-1 від 03.11.2014 року між ТОВ Консор та ТОВ Комфі Трейд на виконання ремонтів, поновлення та облаштування приміщень магазинів.
Фактичне виконання договору підтверджується актами виконаних робіт, податкові накладні.
Податковим органом висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі податкової інформації щодо ТОВ Консор.
Фактичне виконання договору підтверджується рахунками на оплату від 01.10.2014р., від 08.10.2014р., від 15.10.2014р., від 22.10.2014р., від 29.10.2014р., від 05.11.2014р., від Об.11.2014р., від 12.11.2014р., від13.11.2014р., від 19.11.2014р., від 12.01.2015р., від 21.01.2015р., від 28.01.2015р., видатковими накладними від 03.10.2014р., від 09.10.2014р., від 16.10.2014р., від 23.10.2014р., від 03.11.2014р., від 06.11.2014р., від 17.11.2014р., від 21.11.2014р., від 14.01.2015р., від 29.01.2015р., товарно-транспортними накладними від 03.10.2014р., від 09.10.2014р., від 16.10.2014р., від 23.10.2014р., від 03.11.2014р., від 06.11.2014р., від 17.11.2014р., від 21.11.2014р., від 14.01.2015р., від 22.01.2015р., від 29.01.2015р., податковими накладними від 03.10.2014р., від 09.10.2014р., від 16.10.2014р., від 23.10.2014р., від 03.11.2014р., від 06.11.2014р., від 17.11.2014р., від 21.11.2014р., платіжними дорученнями про оплату, що підтверджено матеріалами справи.
Податковим органом висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних, відсутність у ланцюзі придбання імпортерів даного товару.
Фактичне виконання договору підтверджується видатковими накладними від 07.07.2015р., від 08.07.2015р., від 09.07.2015р., від 15.07.2015р., від 22.07.2015р., від 28.07.2015р., товарно-транспортними накладними від 07.07.2015р., від 08.07.2015р., від 09.07.2015р., від 15.07.2015р., від 22.07.2015р., від 28.07.2015р., платіжними дорученнями, що підтверджено матеріалами справи.
Податковим органом висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних, відсутність у ланцюзі придбання імпортерів даного товару, відсутність довіреності на отримання товару.
Фактичне виконання договору підтверджується рахунками на оплату від 13.01.2014р., 16.01.2014р., 20.01.2014р., 28.01.2014 р., видатковими накладними від 17.01.2014р., 20.01.2014р., 29.01.2014р., товарно-транспортними накладними від 17.01.2014р., 20.01.2014р., 29.01.2014р., податковими накладними від 17.01.2014р., 20.01.2014р., 29.01.2014р., платіжними дорученнями про оплату, які містяться в матеріалах справи.
Податковим органом висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі відсутності товарно-транспортних накладних, відсутність у ланцюзі придбання імпортерів даного товару, відсутність довіреності на отримання товару, податкової інформації щодо ТОВ Меланіт-С.
Фактичне виконання договору підтверджується рахунками на оплату від 12.01.2015р., від 15.01.2015р., від 19.01.2015р., 20.01.2015р., від 22.01.2015р., від 26.01.2015р., від 07.04.2015р., від 08.04.2015р., від 09.04.2015р., 15.04.2015р., від 21.04.2015р., від 22.04.2015р., від 27.04.2015р, від 28.04.2015р., від 30.06.2015р., 03.07.2015р., 06.07.2015р., 13.07.2015р., 14.07.2015р., 21.07.2015р., 27.07.2015р., видатковими накладними від 12.01.2015р., від 16.01.2015р., від 20.01.2015р., від 22.01.2015р., від 26.01.2015р., від 08.04.2015р., від 14.04.2015р., від 15.04.2015р., від 16.04.2015р., від 21.04.2015р., від 22.04.2015р, від 27.04.2015р., 28.04.2015р., від 01.07.2015р., від 03.07.2015р., від 06.07.2015р., від 08.07.2015р., від 14.07.2015р., 21.07.2015р., від 27.07.2015р., експрес-накладними на доставку товару від 12.01.2015р., від 14.01.2015р., від 19.01.2015р., від 20.01.2015р., від 21.01.2015р., віє 23.01.2015р., від 27.01.2015р., від 09.04.2015р., 14.04.2015р., від 15.04.2015р., від 16.04.2015р., від 21.04.2015р., від 28.04.2015р., від 02.07.2015р., від 06.07.2015р., від 07.07.2015р., від 13.07.2015р., від 15.07.2015р., від 21.07.2015р., від 29.07.2015, платіжними дорученнями про оплату.
Податковим органом висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі відсутності товарно-транспортних накладних, відсутність у ланцюзі придбання імпортерів даного товару.
Фактичне виконання угоди підтверджується рахунками-фактурами від 02.10.2014р., від 31.10.2014р., від 21.05.2015р., видатковими накладними від 03.10.2014р., від 01.11.2014р., від 25.05.2015р., товарно-транспортними накладними від 03.10.2014р., від 22.05.2015р., актом отримання вантажу від ТОВ Делівері від 03.11.2014р., податковими накладними від 01.11.2014р., 03.10.2014р., накладними на повернення товару від 13.10.2014р., 07.05.2015р., розрахунками коригування до податкових накладних від 13.10.2014р. платіжними дорученнями про оплату.
Податковим органом висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі недоліків в товарно-транспортних накладних, відсутність у ланцюзі придбання імпортерів даного товару, відсутність довіреності на отримання товару.
22. Договір на поставку товару №0423 від 01.01.2015р. та Договір на післягарантійне обслуговування №04/22 від 01.01.2015р між позивачем та ТОВ Шопгард Україна.
Відповідно до умов Договору №0423 ПП Шопгард Україна зобов'язувалось поставляти та встановлювати на об'єкти (магазини) позивача системи захисту товарів від крадіжок та додаткове обладнання до них, та згідно умов Договору №04/22 ПП Шопгард Україна зобов'язувалось виконувати роботи з демонтажу, монтажу на налагодження в магазинах позивача обладнання проти крадіжок.
Фактичне виконання договорів підтверджується рахунками-фактурами від 06.03.2015р., від, 20.03.2015р., 31.03.2015р., 16.04.2015р., 24.04.2015р., видатковими накладними від 11.03.2015р., 25.03.2015р., 09.04.2015р., 29.04.2015р., 30.04.2015р., актами здачі прийняття робіт (надання послуг) №20 від 11.03.2015р., №21 від 11.03.2015р., №22 від 11.03.2015р., №23 від 11.03.2015р., №24 від 11.03.2015р., №25 від 11.03.2015р., №26 від 11.03.2015р., №32 від 25.03.2015р., №33 від 25.03.2015р., №34 від 25.03.2015р., №35 від 25.03.2015р., №39 від 09.04.2015р., №40 від 09.04.2015р., №47 від 30.04.2015р., №48 від 30.04.2015р., №44 від 29.04.2015р., №45 від 29.04.2015р., №43 від 29.04.2015р., що підтверджено матеріалами справи.
Податковим органом висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства зроблені на підставі відсутності товарно-транспортних накладних.
Фактичне виконання договору підтверджується платіжними дорученнями №42 293 від 06.05.2015 року, №93 234 від 28.05.2015 року, видатковими накладними від 08.05.2015 р. б/н, від 14.05.2015р. №№РН-0000437, РН-000438, РН-0000439, від 06.05.2015р. № РН-0000426, від 26.05.2015р. РН-0000453, РН-0000454, від 29.05.2015р. №№ РН-0000467, РН-0000468 податковими накладними №9 від 08.05.2015р., №№ 15, 16, 17 від 14.05.2015р., №3 від 06.05.2015р.,№№ 31, 32 від 26.05.2015р., №№ 44, 45 від 29.05.2015р., що підтверджено матеріалами справи.
Порушення, на думку податкової полягає в тому, що всі видаткові накладні складені без посилання на довіреності. Транспортування засобами ТзОВ "Торговий дім "Міст Експрес" підтверджується квитанціями, які складені с порушеннями, не містять обов'язкових реквізитів.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно п.п. 14.1.56 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.
Підпунктом 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Згідно п.п. 135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи;
Відповідно до п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, на підставі яких позивачем задекларовано грошові зобовязання з податку на додану вартість та податку на прибуток.
Правова позиція Верховного Суду України у розглядуваній категорії спорів, відображена, зокрема, у постанові цього суду від 31.01.2011 року № 14/11 у справі за позовом закритого акціонерного товариства Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Так, за тотожних обставин та на підставі вказаних норм Закону Верховний Суд України дійшов висновку про те, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.
Верховний Суд України у вказаному рішенні також наголосив, що такий висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕСАД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Також суд звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2007 року, про порушення Україною статті 1 Першого протоколу у справі Інтерсплав проти України.
Так, у п. 37 рішення вказується: Заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що він не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких останні могли б ґрунтувати свої відмови.
Відповідно до п. 38 рішення зазначено: На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.
Таким чином, зобов'язання контрагентів позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.
Також, суд зазначає, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Крім того, товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару, та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, а тому висновки є безпідставними та зробленими при довільному трактуванні як норм чинного законодавства, так і фактичних обставин.
Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №3-77гс15 від 29.04.2015 року, відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Пунктом 1 ч.2 ст.162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1