Справа № 826/17239/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 липня 2016 року № 826/17239/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейд АйТі Дистриб'юшн"
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегатрейд АйТі Дистриб'юшн" (далі - Позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - Відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління фіскальної служби у м. Києві № від 24.03.2015 року.

Позивач не погоджується із податковими повідомленнями-рішеннями та в обґрунтування своєї позиції зазначає, що відомості, які містяться в Акті перевірки є суперечливими, оскільки позивачем виконані всі вимоги, передбачені податковим законодавством, а господарські операції Позивача з контрагентом були реальними, що підтверджується первинною документацією.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Співробітниками ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ "Мегатрейд АйТі Дистриб'юшн" щодо документального підтвердження господарських відносин та їх реальності, повноти відображення в обліку з ТОВ «Теміс-Консалт» за вересень-жовтень 2014 року

За результатами перевірки складено акт №817/26-58-22-01-18/37642733 від 10.03.2015 року (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: ст. 22, ст. 138, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за перевіряємий період на загальну суму 9 412 046,87 грн., в т.ч. за вересень 2014 року на суму 1 403 380,22 грн., за жовтень 2014 року на суму 8 008 666,65 грн.

На підставі висновків Акту перевірки Податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2015 р. про зменшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 14 118 071 грн. у т.ч. за основним платежем в розмірі 9 412 047 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 4 706 024 грн.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями Позивачем подано скарги до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ГУ ДФС у м. Києві) та до Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України), за результатом розгляду скарги ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 27.05.2015 р. №8550/10-26-15-10-05-35, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення, а скаргу без задоволення та рішенням ДФС Українивід 06.08.2015 р. №16548/6/98-99-10-01-04-25, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення, а скаргу без задоволення.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та ТОВ "ТЕМІС-КОНСАЛТ" (Постачальник), з іншої сторони, укладено Договір поставки №21/01-2013 від 21.01.2013 року (надалі - Договір №21/01-2013).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 Договору №21/01-2013, Постачальник зобов'язується передавати у власність Покупця мережеве, серверне, технологічне та комп'ютерне обладнання, інше обладнання, комплектуючі та аксесуари відповідно до видаткових накладних (надалі «Товар»), а Покупець зобов'язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість у строки і на умовах, визначених цим Договором та/або будь-якими додатками до нього і рахунків-фактур. Номенклатура, асортимент, комплектація, кількість та вартість Товару вказуються у рахунку-фактурах, а також у видаткових накладних на кожну окрему партію Товару, які є невідємними частинами Договору

Згідно п. 2.2, п. 2.3 Договору №21/01-2013, Поставка товару здійснюється на умовах DDP - м. Київ, вул.. Смоленська, 31-33 у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС 2010, якщо інше не передбачено додатковими угодами до Договору або специфікаціями на поставку окремої партії Товару.

Крім того, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ "ТЕМІС-КОНСАЛТ" (Виконавець), з іншої сторони, укладено Договір про надання послуг №0110-14/7 від 30.10.2014 року (надалі - Договір №0110-14/7).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 Договору №0110-14/7, в порядку та на умовах, визначних цим Договором, Виконавець зобов'язується за замовленням Замовника протягом визначеного в Договорі строку надавати маркетингові та консультаційні послуги (надалі - «Послуги»), а Замовник зобов'язується оплачувати такі Послуги. Перелік, обсяг та вартість Послуг вказується в актах прийому-передачі наданих послуг, що підписується Сторонами.

Між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ "ТЕМІС-КОНСАЛТ" (Виконавець), з іншої сторони, укладено Договір про надання послуг №0110-14/6 від 30.10.2014 року (надалі - Договір №0110-14/6).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 Договору №0110-14/6, в порядку та на умовах, визначних цим Договором, Виконавець зобов'язується за замовленням Замовника протягом визначеного в Договорі строку надавати послуги з передпродажної підготовки товару (перевірка, налаштування, запуск, тестування, упаковка тощо), зазначеному у Додатку №1 до цього Договору (надалі - «Послуги»), а Замовник зобов'язується оплачувати такі Послуги. Перелік, обсяг та вартість Послуг вказується в актах прийому-передачі наданих послуг, що підписується Сторонами.

Сторонами до Договору №0110-14/6 підписано Додатки: №1 з визначенням найменування Товару; №14 - №40 з визначенням найменування Товару; №15 з визначенням найменування Товару.

Крім того, сторонами підписано додаткову угоду № 1 до Договору про надання послуг № 0110-14/6 від 30.10.2014 р.

В підтвердження виконання умов вищезазначених договорів Позивачем надано суду наступні документи: Податкові накладні: від 01.09.2014 р. №1 на загальну суму з ПДВ 147 235,82 грн. по Договору №21/01-2013, від 01.09.2014 р. №4 на загальну суму з ПДВ 6 800,89 грн. по Договору №21/01-2013, від 02.09.2014 р. №2 на загальну суму з ПДВ 246 373,06 грн. по Договору №21/01-2013, від 02.09.2014 р. №3 на загальну суму з ПДВ 124,32 грн. по Договору №21/01-2013, від 04.09.2014 р. №5 на загальну суму з ПДВ 24 704,81 грн. по Договору №21/01-2013, від 05.09.2014 р. №7 на загальну суму з ПДВ 684 817,85 грн. по Договору №21/01-2013, від 05.09.2014 р. №6 на загальну суму з ПДВ 10 597,75 грн. по Договору №21/01-2013, від 08.09.2014 р. №8 на загальну суму з ПДВ 18 371,75 грн. по Договору №21/01-2013, від 08.09.2014 р. №9 на загальну суму з ПДВ 2 088 984,76 грн. по Договору №21/01-2013, від 10.09.2014 р. №10 на загальну суму з ПДВ 315,46 грн. по Договору №21/01-2013, від 12.09.2014 р. №11 на загальну суму з ПДВ 14 481,73 грн. по Договору №21/01-2013, від 15.09.2014 р. №12 на загальну суму з ПДВ 21 299,68 грн. по Договору №21/01-2013, від 16.09.2014 р. №13 на загальну суму з ПДВ 16 931,39 грн. по Договору №21/01-2013, від 17.09.2014 р. №15 на загальну суму з ПДВ 262,42 грн. по Договору №21/01-2013, від 17.09.2014 р. №15 на загальну суму з ПДВ 262,42 грн. по Договору №21/01-2013, від 18.09.2014 р. №18 на загальну суму з ПДВ 14 600,27 грн. по Договору №21/01-2013, від 19.09.2014 р. №19 на загальну суму з ПДВ 53 471,47 грн. по Договору №21/01-2013, від 22.09.2014 р. №20 на загальну суму з ПДВ 3 862,64 грн. по Договору №21/01-2013, від 23.09.2014 р. №24 на загальну суму з ПДВ 36 912,97 грн. по Договору №21/01-2013, від 23.09.2014 р. №21 на загальну суму з ПДВ 2 979,89 грн. по Договору №21/01-2013, від 24.09.2014 р. №22 на загальну суму з ПДВ 90 960,50 грн. по Договору №21/01-2013, від 25.09.2014 р. №23 на загальну суму з ПДВ 9 386,69 грн. по Договору №21/01-2013, від 29.09.2014 р. №30 на загальну суму з ПДВ 26 016,68 грн. по Договору №21/01-2013, від 29.09.2014 р. №25 на загальну суму з ПДВ 6 926,36 грн. по Договору №21/01-2013, від 01.10.2014 р. №2 на загальну суму з ПДВ 6 962,44 грн. по Договору №21/01-2013, від 02.10.2014 р. №3 на загальну суму з ПДВ 252 704,02 грн. по Договору №21/01-2013, від 06.10.2014 р. №6 на загальну суму з ПДВ 36 023,54 грн. по Договору №21/01-2013, від 07.10.2014 р. №7 на загальну суму з ПДВ 542 465,75 грн. по Договору №21/01-2013, від 10.10.2014 р. №8 на загальну суму з ПДВ 24,43грн. по Договору №21/01-2013, від 13.10.2014 р. №9 на загальну суму з ПДВ 57 987,37грн. по Договору №21/01-2013, від 13.10.2014 р. №13 на загальну суму з ПДВ 58 954,79грн. по Договору №21/01-2013, від 14.10.2014 р. №10 на загальну суму з ПДВ 606 934,55 грн. по Договору №21/01-2013, від 15.10.2014 р. №14 на загальну суму з ПДВ 987 527,04 грн. по Договору №21/01-2013, від 16.10.2014 р. №15 по Договору №21/01-2013, від 17.10.2014 р. №16 на загальну суму з ПДВ 22 943,87 грн. по Договору №21/01-2013, від 21.10.2014 р. №18 на загальну суму з ПДВ 1 495 276,20 грн. по Договору №21/01-2013, від 22.10.2014 р. №20 на загальну суму з ПДВ 3 426,43 грн. по Договору №21/01-2013, від 23.10.2014 р. №19 на загальну суму з ПДВ 3 084,01 грн. по Договору №21/01-2013, від 24.10.2014 р. №21 на загальну суму з ПДВ 63 575,64 грн. по Договору №21/01-2013, від 30.10.2014 р. №25 на загальну суму з ПДВ 6 029 964,00 грн. по Договору №0110-14/6, від 30.10.2014 р. №26 на загальну суму з ПДВ 952 740,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 30.10.2014 р. №27 на загальну суму з ПДВ 952 740,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 30.10.2014 р. №28 на загальну суму з ПДВ 952 740,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 30.09.2014 р. №28 на загальну суму з ПДВ 607 075,43 грн. по Договору №21/01-2013, від 30.09.2014 р. №27 на загальну суму з ПДВ 862 476,82 грн. по Договору №21/01-2013, від 30.09.2014 р. №26 на загальну суму з ПДВ 1 495 090,80 грн. по Договору №21/01-2013, від 30.09.2014 р. №31 на загальну суму з ПДВ 576070,12 грн. по Договору №21/01-2013, від 30.09.2014 р. №33 на загальну суму з ПДВ 747,05 грн. по Договору №21/01-2013, від 30.09.2014 р. №32 на загальну суму з ПДВ 1318870,55 грн. по Договору №21/01-2013, від 30.09.2014 р. №32 на загальну суму з ПДВ 1318870,55 грн. по Договору №21/01-2013, від 30.10.2014 р. №29 на загальну суму з ПДВ 952 740 грн. по Договору №0110-14/7, від 30.10.2014 р. №30 на загальну суму з ПДВ 952 740 грн. по Договору №0110-14/7, від 30.10.2014 р. №31на загальну суму з ПДВ 952 740 грн. по Договору №0110-14/7, від 30.10.2014 р. №22 на загальну суму з ПДВ 4 014,14 грн. по Договору №21/01-2013, від 31.10.2014 р. №32 на загальну суму з ПДВ 6 029 964,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 31.10.2014 р. №34 на загальну суму з ПДВ 952 740,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 31.10.2014 р. №35 на загальну суму з ПДВ 952 740,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 31.10.2014 р. №36 на загальну суму з ПДВ 952 740,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 31.10.2014 р. №37 на загальну суму з ПДВ 952 740,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 31.10.2014 р. №38 на загальну суму з ПДВ 952 740,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 31.10.2014 р. №39 на загальну суму з ПДВ 952 740,00 грн. по Договору №0110-14/7, від 31.10.2014 р. №23 на загальну суму з ПДВ 22 141,62 грн. по Договору №21/01-2013, від 31.10.2014 р. №24 на загальну суму з ПДВ 18 062 120,64 грн. по Договору №21/01-2013; Видаткові накладні: №317 від 01.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 147 235,82 грн., №321 від 01.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 6 800,89 грн., №319 від 02.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 246 373,06 грн., №320 від 02.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 124,32 грн., №325 від 05.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 684 817,85 грн., №323 від 04.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 24 704,81 грн., №324 від 05.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 10 597,75 грн., №326 від 08.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 18 371,75 грн., №327 від 08.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 2 088 984,76 грн., №328 від 10.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 315,46 грн., №329 від 12.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 14 481,73 грн., №330 від 15.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 21 299,68 грн., №331 від 16.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 16 931,39 грн., №333 від 17.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 262,42 грн., №334 від 17.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 33 531,41 грн., №342 від 18.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 14 600,27 грн., №335 від 19.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 53 471,47 грн., №336 від 22.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 3 862,64 грн., №322 від 23.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 36 912,97 грн., №337 від 23.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 2 979,89 грн., №338 від 24.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 90 960,50 грн., №339 від 25.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 9 386,69 грн., №348 від 29.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 26 016,68 грн., №344 від 29.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 6 926,36 грн., №351 від 30.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 747,05 грн., №346 від 30.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 1 318 870,55 грн., №345 від 30.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 1 495 090,80 грн., №345 від 30.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 1 495 090,80 грн., №352 від 01.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 6 962,44 грн., №353 від 02.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 252 704,02 грн., №355 від 06.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 53 668,21 грн., №356 від 06.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 36 023,54 грн., №358 від 10.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 24,43 грн., №359 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 57 987,37 грн., №363 від 13.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 58 954,79 грн., №360 від 14.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 606 934,55 грн., №364 від 15.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 987 527,04 грн., №365 від 16.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 1 326 617,23 грн., №366 від 17.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 22 943,87 грн., №370 від 22.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 3 426,43 грн., №369 від 23.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 3 084,01 грн., №371 від 24.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 63 575,64 грн., №375 від 30.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 6 029 964,00 грн., №372 від 30.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 4 014,14 грн., №389 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн.; Акти здачі-приймання робіт (надання послуг): №340 від 30.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 607 075,43 грн., №343 від 30.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 862 476,82 грн., №349 від 30.09.2014 р. на загальну суму з ПДВ 576 070,12 грн., №357 від 07.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 542 465,75 грн., №368 від 21.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 1 495 276,20 грн., №378 від 30.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №379 від 30.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №380 від 30.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №381 від 30.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №377 від 30.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №376 від 30.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №382 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 6 029 964 грн., №388 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №387 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №386 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №385 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №384 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №383 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 952 740 грн., №373 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 22 141,62 грн., №374 від 31.10.2014 р. на загальну суму з ПДВ 22 141,62 грн.; Замовлення про надання послуг з передпродажної підготовки товару: № 10-14/3 від 01.10.2014р., № 10-14/7 від 02.10.2014 р., № 10-14/28 від 21.10.2014 р., № 10-14/77 від 30.10.2014 р., № 10-14/78 від 31.10.2014 р., № 10-14/80 від 31.10.2014 р., № 10-14/81 від 31-10.2014 р.; Звіти: №1 від 30.10.2015 р. про надані послуги згідно договору про надання послуг № 0110-14/6 від 30.10.2014 року, №2 від 31.10.201 5 р. про надані послуги згідно договору про надання послуг № 0110-14/6 від 30.10.2014 року, № 11 М від 30.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 01 10-14/7 від 30.10.2014 року, Копія звіту № 12М від 30.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 13М від 30.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 14М від 30.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 15М від 30.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 16М від 30.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 17М від 31.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 18М від 31.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 01 10-14/7 від 30.10.2014 року, № 19М від 31.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 20М від 3 1.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 21М від 31.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 22М від 31.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року, № 23М від 31.10.2014 р. згідно договору про надання послуг № 0110-14/7 від 30.10.2014 року; Витяг з оборотно-сальдової відомості ТОВ "МЕГАТРЕЙД АЙТ1 ДИСТРИБЬЮШН" про рух послуг з технічної підтримки, придбаних у ТОВ "ТЕМІС-КОНСАЛТ"; Витяг з оборотно-сальдової відомості ТОВ "МЕГАТРЕЙД АЙТІ ДИСТРИБЬЮШН" про рух товару щодо якого надавались послуги з передпродажної підготовки за договором № 0110- 14/6 від 30.10.2014; банківські виписки та інші документи, які судом досліджено та копії, яких залучено до матеріалів справи.

Відповідач в Акті перевірки зазначає, що взаємовідносини Позивача з ТОВ «Теміс-Консалт», а останнього з ТОВ «Аркона Лідер» та ТОВ «Фріоллі» носять безтоварний характер з посиланням щодо неможливості проведення зустрічної звірки, де зазначено, що зустрічну звірку не проведено у зв'язку з тим, що стан платника « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням.

Суд не бере до уваги дані посилання Відповідача зазначені в Акті перевірки, оскільки Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року по справі 826/4842/15 апеляційну скаргу ТОВ «Теміс-Консалт» задоволено. Частково скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 травня 2015 року та прийнято нову постанову, якою задоволено позовні вимоги ТОВ «Теміс-Консалт».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2015 року по справі № К/800/36863/15 (№826/4842/15) касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Даними судовими рішеннями встановлено наступне: «ТОВ «Теміс-Консалт» уклало вказані вище договори на виконання замовлень, отриманих від ТОВ «МЕГАТРЕЙД АЙТІ ДИСТРИБ'ЮШН», отже, отримані від контрагентів товари були реалізовані ТОВ «МЕГАТРЕЙД АЙТІ ДИСТРИБ'ЮШН» на підставі договору поставки від 21 січня 2013 року №21/01-2013. Видаткові та податкові накладні, які були оформлені за результатами виконання договору поставки від 21 січня 2013 року №21/01-2013 ТОВ «МЕГАТРЕЙД АЙТІ ДИСТРИБ'ЮШН» можна прослідити рух товарів, отриманих позивачем від ТОВ «Фріоллі» та ТОВ «Аркона-Лідер» та реалізованих в подальшому ТОВ «МЕГАТРЕЙД АЙТІ ДИСТРИБ'ЮШН» з отриманням при реалізації прибутку, а факт поставки обладнання підтверджується товарно-транспортними накладними.».

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом досліджено первісну документацію та встановлено, що в видаткових накладних, Актах здачі-приймання робіт (надання послуг), які послуги надавалися в даних документах всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить по здійснення господарських взаємовідносинах в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності Позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових ресурсів.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1. Встановлення факту здійснення господарської операції. 2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. 3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. 4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Законом, що визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету є Закон України "Про податок на додану вартість".

Оскільки матеріали справи містять податкові накладні, надані позивачу його контрагентом, відповідачем в акті перевірки не зазначено жодних посилань щодо несплати ними податку на додану вартість до бюджету, судом вбачаються неправомірними посилання відповідача, викладені в акті перевірки.

У відповідності ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що на час проведення перевірки та на час розгляду справи Відповідачем не надано переконливих доказів про те, що контрагента Позивача було ліквідовано або припинено підприємницьку діяльність даного контрагента під час укладання та виконання договору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України для виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача, був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому, мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг (надання послуг); в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних контрагентом Позивача у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Вищим адміністративним судом України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів /послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

В п. 201.1 ст. 201 ПК України визначено обов'язок платника податків надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках, обов'язкові реквізити, перелік яких вказаний у п.п. а)-і).

П.п. 200.1-200.3 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 ст. 200 ПК України, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

У відповідності до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 - первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже, формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначені договори укладені з метою настання реальних обставин, а тому, висновки викладені в Акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 року по справі № К/9991/74156/12.

Окрім вищевикладеного, суд звертає увагу, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками/продавцями товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.07.2013 року по справі № К/800/27746/13.

Крім того, за п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними": при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - Позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договори, укладені позивачем з даним товариствами, до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "фіктивності" здійснених позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.03.2008 року по справі № К-23642/07.

Також, суд звертає увагу й на принцип індивідуальної юридичної відповідальності, що закріплений статтею 61 Конституції України.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії». У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

На думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із контрагентом Позивача, тому висновки акта перевірки є помилковими.

Крім того, Суд звертає увагу, що в матеріалдах справи наявна первинна документація, яка підтверджує подальшу реалізацію товару (послуг), що не заперечується і Відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.03.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Податковим органом не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління р фіскальної служби у м. Києві № від 24.03.2015 року.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейд АйТі Дистриб'юшн" () судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук