Справа № 716/1452/15-а
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1452/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2016 р. Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді Пухарєвої О.В.,

при секретарі - Климус Г.В.,

з участю

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до державного інспектора сільського господарства Чернівецької області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнання незаконними розрахунків розміру шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області із даним адміністративним позовом. В обрґрунтування позовних вимог посилається на те, що державним інспектором сільського господарства Чернівецької області ОСОБА_2 на підставі протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №00035 від 19.11.2015 року, складеного державним інспектором сільського господарства Чернівецької області ОСОБА_4, винесена постанова про накладення адміністративного стягнення №28 від 27.11.2015 року, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був складений розрахунок розміру шкоди, заподіяної за самовільне зайняття земельної ділянки.

Позивач вважає, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності не уповноваженими на те посадовими особами.

Окрім цього позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП. В підтвердження цих обставин позивач посилається на те, що він та його родина добросовісно користуються земельною ділянкою по АДРЕСА_1 більше 25 років. За ці роки межі земельної ділянки не змінювалися, межові знаки в кількості 9 штук зберігаються з кінця 80-их років 20 століття до сьогоднішнього дня. Відповідно до рішення №515 від 23.06.1995 року виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради, ОСОБА_5 (батькові позивача) передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлових будинків, будівель та споруд площею 0,20 га по АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на спадщину за законом видано позивачу ОСОБА_3 У 2015 році виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. При цьому встановлено, що фактична площа земельної ділянки складає 0,25 га, а не 0,20 га як зазначено в рішенні виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради № 515 від 23.06.1995 року. Площа земельної ділянки вимірювалася в межах існуючих більше 25 років межових знаків. Сусіди - власники суміжних земельних ділянок ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 претензій до меж та конфігурації земельної ділянки не мають. Вказані сусіди підписали акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 11.11.2015 року, який завірений підписом та печаткою Кадубовецьким сільським головою ОСОБА_9 19.11.2015 року земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_1 зареєстрована відділом Держгеокадастру у Заставнівському районі. Відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Кадубовецької сільської ради від 27.11.2015 року, сесія погодила технічну документацію на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1. З наведеного вбачається, що ні його покійний батько, ні він земель загального користування сільської ради не займали.

19.11.2015 року під час складання державним інспектором сільського господарства Чернівецької області ОСОБА_4 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення він намагався надати зазначені заперечення та бажав долучити до матеріалів перевірки відповідні докази, проте останній проігнорував його пояснення та позбавив права на захист.

Позивач вважає, що оскільки він не порушував вимоги земельного законодавства та самовільно не займав земельну ділянку, то постанова про накладення адміністративного стягнення та розрахунки шкоди винесені відповідачем незаконно, суперечать вимогам чинного законодавства, у зв'язку з цим підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, обґрунтувавши вищенаведеним, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач інспектор сільського господарства Чернівецької області ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення, викладені в письмовому запереченні проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази в справі суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Відповідно до ст. 2. Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" одним з основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Положеннями ст. 9 зазначеного закону визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Статтею 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У статті 125 Земельного кодексу України вказано, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статті 116, 125 Земельного кодексу України розкривають підстави набуття права власності та користування земельними ділянками. Статтею 211 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

У ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» роз'яснено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно роз'яснень Державного комітету України із земельних ресурсів №14-17-4/12991 від 11.11.2008 року , щодо застосування терміну «самовільне зайняття земельної ділянки», не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування прийняв рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Даний перелік рішень є вичерпним. У разі використання ділянки за наявності будь-яких інших рішень зазначених органів (наприклад, про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, про погодження місця розташування об'єкту тощо), дані дії слід кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки.

Статтею 53-1 КУпАП передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із дослідженого в судовому засіданні викопіювання з генплану с. Кадубівці встановлено, що самовільна зайнята ОСОБА_3 земельна ділянка (яка зазначена в акті обстеження, протоколі та постанові про адміністративне правопорушення) це частина дороги АДРЕСА_2 яка належить до земель загального користування та розділяє земельні ділянки, на яких розташовані будинковолодіння за адресами АДРЕСА_1. Ця ділянка знаходиться позаду будинковолодіння №63-А по АДРЕСА_1, власником якого є позивач по справі ОСОБА_3 ( т.1 а.с.53, т2 а.с.10)

Згідно абз. 2 п.1 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ (з доповненнями згідно із Законом №509-VІ від 16.09.2008 року) установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Із досліджених в судовому засіданні наданих сторонами письмових доказів судом встановлено, що рішенням Кадубовецької сільської ради народних депутатів від 17.04.1991 року (згідно виписки із протоколу рішення сесії) ОСОБА_5 (батька позивача) наділено присадибною земельною ділянкою розміром 0,05 га ( т.2 а.с. 12-13 ).

Рішенням одинадцятої сесії Кадубовецької сільської ради народних депутатів від 10.06.1992 року ОСОБА_5 наділений земельноюділянкою (цільове призначення якої не визначено) в розмірі 0,19 га (а.с.11).

Приписами статті 67 ЗК України від 18 грудня 1990 року N 561-XII було встановлено, що громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га.

Відповідно ст.6 ЗК України №561-XII передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу

Згідно рішення виконкому Кадубовецької сільської ради народних депутатів №515 від 23.06.1995 року ОСОБА_5 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки для особистого підсобного господарства в розмірі 0,20 га та 0,33 га (т.1 а.с.12,116).

Зазначену обставину підтвердив свідок ОСОБА_10, який показав суду, що з 1992 по 1995 роки він працював землевпорядником Кадубовецької сільської ради. В той час в порядку приватизації жителям села із земель запасу Кадубовецької сільської ради надавалися у приватну власність землі під городи. Оскільки він безпосередньо займався цими питаннями, то пам'ятає, що ОСОБА_5 у 1995 році отримав у приватну власність дві земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, з яких 0,20 га - біля будинку, а 0,33 га - в полі.

З огляду діючого на той час земельного законодавства, відповідно до ст. 48 ЗК України громадянам - для ведення особистого підсобного господарства надавалися землі сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту, а у відповідності до ст.67 ЗК України для присадибних земельних ділянок надавалися землі з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва .

Таким чином, суд вважає, що батькові позивача ОСОБА_5 23.06.1995 року рішенням виконавчого комітету Кадубовецької сілької ради було передано безоплатно у власність дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення. При цьому, виготовлене з допомогою комп'ютерної техніки та підписане сільським головою ОСОБА_11 рішення виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району №515 від 23.06.1995 року, з якого вбачається що сільська рада вирішила передати безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, будівель та споруд площею - 0,20 га по АДРЕСА_1, а для ведення особистого селянського господарства площею - 0,33 га (т.1 а.с.117), суд не приймає до уваги, оскільки в рішенні, яке приймалося виконкомом сільської ради 23.06.1995 року №515 (т.1 а.с. 12) чітко визначено цільове призначення земельних ділянок, які передавалися ОСОБА_5 у приватну власність - для особистого підсобного господарства, а поняття особистого селянського господарства на той час в земельному законодавстві не існувало. Крім цього в даному рішенні не зазначено місцезнаходження вказаних земельних ділянок.

Зазначене спростовує доводи позивача ОСОБА_3 про те, що рішенням виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району №515 від 23.06.1995 року ОСОБА_5 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, будівель та споруд (присадибну ділянку) орієнтовною площею 0,20 га по АДРЕСА_1

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2013 року позивач ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташованими в АДРЕСА_1, що належав спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності.

Згідно п.2,3 ст.1225 ЦК України (чинного на час відкриття спадщини) до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом.

Як вбачається із схематичного плану присадибної ділянки з інвентарної справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 яке успадкував позивач, до площі зазначеної земельної ділянки входить площа під житловими та нежитловими будівлями, проте до складу даної земельної ділянки не входить земля під двором, садом, городом ( а.с.54).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що земельна ділянка, розташована позаду будинковолодіння АДРЕСА_1, яка межує з тупиковим проїздом по АДРЕСА_3 не належить до земельної ділянки, успадкованої позивачем ОСОБА_3 в порядку ст.1225 ЦК України. Також не знайшов в судовому засіданні факт існування рішення Кадубовецької сільської ради про передачу у приватну власність батькові позивача зазначеної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що могло би бути підставою для видачі позивачу, як спадкоємцю, державного акту на право власності на дану земельну ділянку у відповідності до абз. 2 п.1 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що в липні 2015 року між власниками житлових будинків АДРЕСА_3 та ОСОБА_3 ( власником будинку АДРЕСА_1 виник земельний спір з приводу зайняття останнім частини дороги загального користування (АДРЕСА_3), що став предметом розгляду відповідної комісії Заставнівської РДА, яка прийшла до наступного висновку. Згідно таблиці 7.3 ДБН 360-92** ширина смуги дорожнього полотна селищної дороги складає 3,5 м, при кількості 2-х смуг з водовідведенням загальна ширина дороги становить 8 м. Пішоходні тротуари не передбачено. Землевпоряднику Кадубовецької сільської ради ОСОБА_12 вказано встановити межові знаки дороги шириною 8 м з погодженням землекористувачів. Контроль за виконанням щодо встановлених межових знаків ширини дорожнього полотна загального користування здійснює Кадубовецька сільська рада (т.1 а.с.55).

Із дослідженого в судовому засіданні Акта встановлення меж дороги загального користування вбачається, що 13.08.2015 року відповідна комісія в присутності забудовників провела встановлення меж дороги загального користування по АДРЕСА_3 у відповідності до Державних будівельних норм (ширина дороги - 8 м) (а.с.56)

Допитаний в судовому засіданні як свідок - керівник сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Заставнівської РДА ОСОБА_14, показав суду, що 13.08.2015 року він в складі комісії, створеної Заставнівською РДА, в порядку розгляду звернення громадян с. Кадубівці приймав участь в установлені меж дороги загального користування - тупикової АДРЕСА_3. З метою дотримання чинних державних будівельних норм, ним були надані рекомендації комісії для врегулювання спірних питань. Оскільки земельна ділянка ОСОБА_3 на той час не була приватизована, раніше встановлені межові знаки дороги не збереглися, то комісія вирішила встановити межі дороги так, щоб її ширина вирівнялася до 8 м (7 м - для двох смуг дороги по 3,5 м та 1 м - на водовідведення). Враховуючи, що земельна ділянка зі сторони господарства ОСОБА_3 не була огороджена металевою сіткою, то на спірній земельній ділянці встановили два межових знаки, про що склали відповідний акт встановлення меж дороги загального користування від 13.08.2015 року. Після встановлення зазначених меж дороги, в порушення межових знаків ОСОБА_3 огородив частину дороги сіткою.

Встановлено, що у зв'язку із зверненнями до Кадубовецької сільської ради жителів АДРЕСА_3 користувачів зазначеної дороги з приводу земельного спору у зв'язку із самовільним зайняттям ОСОБА_3 частини дороги сільська рада 08.10.2015 року повідомила про організацію земельної комісії для виїзду на місце та узгодження ситуації (а.с. 57).

11.11.2015 року земельною комісією Кадубовецької сільської ради в присутності землекористувачів складено акт обстеження дороги між ОСОБА_3 та жителями АДРЕСА_3. В ході обстеження обмірів дороги по факту самовільного зайняття дороги ОСОБА_3 складено відповідну схему ( т.1 а.с.58). Згідно висновку зазначеної земельної комісії №154-А від 16.11.2015 року встановлено, що відповідно до складеного акту ширина дороги біля ОСОБА_15 становить 7,5 м і звужується до кінця вулиці біля ОСОБА_16 до 3,8 м. При цьому комісія рекомендувала ОСОБА_3 вирівняти ширину дороги до 7,5 м. вздовж до кінця вулиці біля ОСОБА_16, а також встановити межові знаки.

Судом встановлено, що не зважаючи на існування невирішеного земельного спору позивач ОСОБА_3 звернувся до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі в АДРЕСА_1. Під час виготовлення даної технічної документації 11.11.2015 року (в той же день складання земельною комісією сільської ради акту обстеження дороги та схеми самовільного зайняття дороги) виконавцем робіт ОСОБА_13 та ОСОБА_3, головою сільської ради ОСОБА_9 у присутності власників суміжних земельних ділянок складено акт приймання - передачі межових знаків на зберігання, який підписаний відповідними особами (т.1 а.с.27). Із змісту даного акту встановлено, що претензій у голови сільської ради ОСОБА_9 та власників суміжних земельних ділянок не має.

Зазначені обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні як свідок інженер - землевпорядник ОСОБА_13, який пояснив суду, що на замовлення ОСОБА_3 виготовляв у 2015 році технічну документацію на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 Заміри земельної ділянки робилися по існуючих межах на підставі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та погосподарської книги.

Допитана в судовому засіданні як свідок землевпорядник Кадубовецької сільської ради ОСОБА_17 пояснила суду, що дійсно акт приймання-передачі межових знаків спірної земельної ділянки та акт обстеження дороги між ОСОБА_3 та жителями АДРЕСА_3 було складено в один день. По факту обмірів дороги земельною комісією було встановлено, що ОСОБА_3 самовільно відгородив сіткою частину дороги, внаслідок чого ширина дороги біля ОСОБА_16 становила 3,8 м та 1,1 м. Разом з цим, під час складання акту приймання - передачі межових знаків для встановлення меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 було поставлено за умову, що він перенесе огорожу на відстань, щоб забезпечити ширину дороги 7,5 м. На час складання акту приймання-передачі межових знаків 11.11.2015 року ОСОБА_3 ще використовував частину дороги по АДРЕСА_3. Висновок комісії щодо складеного акту обстеження дороги було підписано 16.11.2015 року, тобто після складання акту приймання-передачі межових знаків та виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Станом на 19.11.2015 року ОСОБА_3 не виконав вимоги земельної комісії, у зв'язку з чим інспектором сільського господарства складено протокол про самовільне зайняття ОСОБА_3 частини дороги. Лише 27.11.2015 року ОСОБА_3 переніс металеву сітку та дорога була приведена у відповідність до вимог висновку земельної комісії сільської ради. В цей же день сесія сільської ради винесла рішення про затвердження технічної документації і передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3

Встановлено, що у зв'язку із чиненням перешкод ОСОБА_3 шляхом перекриття металевою сіткою єдиного під'їзду до господарств по АДРЕСА_3, власники цих будинків 16.11.2015 року звернулися до державної інспекції сільського господарства Чернівецької області з метою перевірки факту самовільного зайняття останнім земельної ділянки загального користування - АДРЕСА_3

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_3 встановлено, що відповідно до вищезазначеного колективного звернення 19.11.2015 року державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області ОСОБА_2 та ОСОБА_4, було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_3 на місцевості (в натурі) по АДРЕСА_3 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області.

За результатами вказаної перевірки державними інспекторами в присутності свідків та ОСОБА_3 складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.11.2015 року, яким виявлено і зафіксовано факт самовільного зайняття та використання земельної ділянки шляхом спорудження та встановлення металевого відгородження (сітка) вздовж проїжджої частини - дороги (АДРЕСА_3). Також відгороджена територія частково виорана. Крім цього, навпроти будинковолодіння гр. ОСОБА_15 розміщені залізобетонні будівельні плити (т.1 а.с.43) до акту перевірки додано акт обстеження земельної ділянки ( т.1 а.с.47) та план-схему земельної ділянки ( т.1 а.с. 44). З метою усунення вчиненого правопорушення, державним інспектором ОСОБА_4. у відповідності до ч.1 ст.144 Земельного кодексу України видано гр. ОСОБА_3 припис посадової особи № 00038 від 19.11.2015 року (т.1 а.с.46), яким приписано усунути вказане порушення земельного законодавства, шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки за вищезгаданою адресою, а саме: демонтажу металевого відгородження, вивезення залізобетонних будівельних плит та приведення частини виораної території у попередній стан, а також складено на гр. ОСОБА_3 (в його присутності) та присутності свідків протокол про адміністративне правопорушення № 00035 від 19.11.2015 року ( т.1 а.с. 45). Із даного протоколу вбачається, що порушник від надання письмових пояснень відмовився.

Оскільки позивач від підписання документів перевірки (акту перевірки, акту обстеження, протоколу та припису) відмовився, про що відмічено в цих документах, гр. ОСОБА_3 було направлено, повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення від 19.11.2015 року в якому повідомлялося, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, відбудеться о 10 год. 00 хв. 27 листопадам 2015 року в приміщенні Держсільгоспінспекції в Чернівецькій області, за адресою: АДРЕСА_4

У зв'язку із відмовою в отриманні та підписанні документів перевірки (акту перевірки, протоколу, припису, акту обстеження земельної ділянки та повідомлення про розгляд справи) матеріали адміністративного провадження рекомендованим листом надіслано гр. ОСОБА_3, які останній отримав 23.11.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.49).

У відповідності до ч.1 ст. 268 КУпАП у зв'язку з неявкою гр. ОСОБА_3 на розгляд справи про адміністративне правопорушення, справу було розглянуто без його присутності, оскільки про місце і час розгляду справи гр. ОСОБА_3 було відомо, а письмового звернення щодо перенесення дати розгляду справи від позивача не надходило.

Державним інспектором сільського господарства Чернівецької області ОСОБА_2 винесено постанову №28 від 27.11.2015р. про накладення адміністративного стягнення, якою визнано гр. ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Пленум Вищого Господарського суду України в п. 3.9. постанови № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 року роз'яснив, що підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, припис та акт обстеження». Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Таким чином за наявності передбачених законом підстав, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року за № 963 «Про затвердження методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області ОСОБА_4 та ОСОБА_2 здійснено розрахунок нанесеної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки допущеного гр. ОСОБА_3 Визначений розмір шкоди на становить 251,42 грн.

Допитаний в судовому засіданні як свідок позивач ОСОБА_3 суду показав, що він проживає в АДРЕСА_1 користується земельною ділянкою, яку отримав у 1995 році в приватну власність його батько ОСОБА_5 Зазначена земельна ділянка (город) межує з дорогою по АДРЕСА_3. Конфігурація, площа та межі цієї земельної ділянки не змінювалися з 1995 року, огорожу (металеву сітку) між городом та дорогою натягував його покійний батько. 19.11.2015 року під час проведення перевірки дотримання ним земельного законодавства він надав інспектору сільського господарства на підтвердження правомірності використання ним земельної ділянки позаду його будинковолодіння рішення виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради народних депутатів №515 від 23.06.1995 року та свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок. Витяг з Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки від 19.11.2015 року він не міг надати, оскільки отримав його пізніше. У зв'язку з тим, що інспектор сільського господарства не прийняв до уваги надані документи, він відмовився від підпису складених ним документів за наслідками перевірки та надання письмових пояснень. Повістку про виклик на розгляд адміністративної справи отримав його племінник, який повідомив його про те, що адміністративний протокол буде розглядатися о 10 годині 27.11.2015 року в м. Чернівці. Проте 27.11.2015 року він не поїхав в Чернівці, оскільки приймав участь в засіданні сесії Кадубовецької сільської ради, де розглядалося питання про затвердження технічної документації на його земельну ділянку. В цей день він переніс огорожу на належну відстань, щоб забезпечити ширину дороги 7,5 м у відповідності до висновків земельної комісії та технічної документації на землю, а сесія Кадубовецької сільської ради 27.11.2015 року у вечорі прийняла рішення про затвердження технічної документації для передачі безоплатно у власність земельної ділянки.

Розглядаючи дану адміністративну справу, суд не оцінює правомірність рішення №2/4-1 2 сесії 7 скликання Кадубовецької сільської ради від 27.11.2015 року, яким затверджено технічну документацію земельної ділянки по АДРЕСА_1 та передано безоплатно у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), оскільки вирішення цього питання не є предметом даного адміністративного позову.

Проте, суд не приймає до уваги дане рішення, як обставину, що спростовує факт самовільного зайняття позивачем земельної ділянки з тих причин, що це рішення було прийнято 27.11.2015 року після розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.53-1 КУпАП.

Дослідивши всі обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності було відсутнє відповідне рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування ОСОБА_3 частини земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 і межує з дорогою загального користування по АДРЕСА_3. Доказів наявності інших належних правових підстав, що свідчать про правомірність фактичного використання на той час ОСОБА_3 зазначеної частини земельної ділянки в судовому засіданні також не здобуто.

За таких обставин суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності та розрахунок шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної винесені згідно ст.ст. 244, 255 КУпАП уповноваженими особами у відповідності до вимог чинного законодавства та дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано як самовільне зайняття земельної ділянки. Отже, позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування оскаржуваної постанови та розміру завданої шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 53-1, 244, 255 КУпАП, ст.ст. 6,67,48 ЗК України від 18.12.1990 №561-ХІІ, ст.ст. 116,125,188,211 ЗК України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ, ст.1,2,9 ст. 2. ЗУ "Про державний контроль за використанням та охороною земель", керуючись ст.ст. 6, 18, 69, 70, 159-162, 167, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького адміністративного Апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Суддя О.Пухарєва