Справа № 806/1206/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Житомир справа № 806/1206/16

категорія 12.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення 22620,00 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 22620,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому не була виплачена грошова допомога при звільненні у день звільнення, а лише 16.05.2016. Посилаючись на приписи статей 116, 117 Кодексу законів про працю України позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 22620,00 грн.

Відповідач у письмових запереченнях на позов не визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що на момент звільнення позивача з посади поліцейського не існувало правового механізму нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з поліції, оскільки лише 02.03.2016 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №154, якою було передбачено виплату одноразової грошової допомоги поліцейським при звільненні їх зі служби в поліції. Після прийняття вказаної Постанови ГУНП в Житомирській області було нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні та була виплачена позивачу 16.05.2016.

Крім того, відповідач вважає, що на спірні правовідносини не поширюється ст.117 Кодексу законів про працю України, а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є безпідставною.

Представники позивача та відповідача подали до суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

На підставі ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні за наявними у ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 згідно із наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 19.02.2016 №33 о/с звільнений за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію" з 22.02.2016, вислуга років на день звільнення складає 15 років 10 місяців 22 днів (а.с.9).

На підставі Постанови № 154 Кабінетом Міністрів України Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Житомирській області було нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні та виплачено вищевказану допомогу лише 16.05.2016.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, питання проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015.

Статтею 77 вказаного Закону врегульовано питання звільнення зі служби в поліції.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції врегульовано ст.94 зазначеного Закону та Постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Проте зазначеними нормативними актами не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі №21-8а15, а тому суд критично оцінює заперечення відповідача щодо неможливості застосування трудового законодавства до даних правовідносин.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України зазначається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Судом встановлено, що у день звільнення позивачу не було виплачено всіх сум, що йому належать, зокрема не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні.

Посилання відповідача на відсутність порядку виплати такої допомоги суд оцінює критично, оскільки на момент звільнення позивача та проведення із ним остаточного розрахунку була чинною і підлягала застосуванню Постанова КМУ №393 від 17.07.1992р. "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", відтак, відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню (п.6 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999).

Середньоденний заробіток становить: 10920,00 грн. (грошове забезпечення за грудень 2015 - січень 2016) поділити на 42 днів (кількість фактично відпрацьованого часу за грудень 2015 - січень 2016) дорівнює 260,00 грн.

Середній заробіток у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні становить: 260,00 грн. (середньоденний заробіток) помножити на 87 день (час затримки розрахунку з 23.02.2016 по 16.05.2016 - день виплати одноразової грошової допомоги) дорівнює 22620,00 грн.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України ,

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 23.02.2016 по 16.05.2016 в розмірі 22620 (двадцять дві тисячі шістсот двадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк