Справа № 803/793/16
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Справа № 803/793/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокоміс груп» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокоміс груп» (далі ТзОВ «Автокоміс груп», позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 лютого 2016 року №, № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведена невиїзна документальна перевірка стану дотримання законодавства України ТзОВ «Автокоміс груп» при митному оформленні товарів за митними деклараціями №204050001/2015/010400 від 28.07.2015 року та №204050001/2015/008138 від 02.07.2015 року про що складено акт №27/03-20-22-06-08/38339621 від 03 лютого 2016 року.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області 18 лютого 2016 року були прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу донараховано грошове зобовязання за платежем додатковий імпортний збір за основним платежем у розмірі 5 704,81 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 426,20 грн., №, яким позивачу донараховано грошове зобовязання за платежем мито та товари, що ввозяться на територію України субєктами підприємницької діяльності за основним платежем у розмірі 11 409,63 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2 852,41 грн. та №, яким позивачу донараховано грошове зобовязання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів за основним платежем у розмірі 26 242,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 6 560,54 грн.

Проте ТзОВ «Автокоміс груп», не погодившись із даними рішеннями податкового органу, скористалося правом адміністративного оскарження, однак, рішенням Державної фіскальної служби України №9022/6/99-99-10-01-06-25 від 21.04.2016 року, скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 18 лютого 2016 року №, № та № залишені без змін.

Позивач не погоджується із вказаним податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки перевірка була проведена у спосіб із порушенням вимог щодо її проведення, а висновки, викладені в акті перевірки не відповідають реальним обставинам. Зокрема, в акті перевірки контролюючим органом було встановлено факти заниження податкових зобовязань, які виникли в результаті неправильного визначення митної вартості товару (двох вантажних автомобілів бувших у використанні). При цьому, відповідач мотивує свою позицію тим, що при митному оформленні ТзОВ «Автокоміс груп» було надано недостовірні відомості щодо вартості товарів. Аналіз співставлення даних, отриманих у відповідях з митних органів Литовської Республіки, свідчить про те, що вартість товару є вищою ніж та, що була задекларована при митному оформленні.

Підприємство з такими висновками контролюючого органу не погоджується та зазначає, що листи митного органу Литовської Республіки, які використовувались контролюючим органом при проведенні перевірки, не можуть вважатися доказами визначення іншої митної вартості товару на території України, оскільки характеристики, взяті із експортних митних декларацій Литовської Республіки є загальними, і ніяким чином не характеризують технічний стан автомобілів, за виключенням заводських показників, хоча дані товари вже були у використанні. Позивач вважає, що стверджувати, що ввезений на митну територію України товар мав ідентичний стан тому який зазначений в деклараціях, немає жодних підстав, оскільки технічний стан транспортних засобів міг цілком бути змінений або мати приховані дефекти та недоліки, так як в даному випадку йдеться мова про транспортні засоби, які були у використанні.

Позивач зазначає, що контролюючим органом не взято до уваги, що між позивачем як покупцем та компаніями-продавцями було укладено контракти, а відповідно до інвойсів сторони визначили вільну ціну товару.

Вважає, що перевірка була проведена із порушенням вимог щодо її проведення, відповідачем не доведено порушення ТзОВ «Автокоміс груп» вимог законодавства з питань державної митної справи, а тому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18 лютого 2016 року №, № та №.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у письмових запереченнях та в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що перевірка проведена з дотриманням встановлених законом вимог. Під час її проведення було використано інформацію митних органів Литовської Республіки та встановлено, що вартість товарів (транспортних засобів) в інвойсах, поданих до митного оформлення на Рівненській митниці ДФС, занижена, що вплинуло на рівень оподаткування товару, що підлягав перевірці, в звязку з чим оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями було правомірно донараховані грошові зобовязання. Вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті у повній відповідності до норм митного та податкового законодавства України та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що згідно із наказом ГУ ДФС у Волинській області від 14.01.2016 року №24 «Про проведення невиїзної документальної перевірки ТзОВ «Автокоміс груп»» було призначено з 15.01.2016 року невиїзну документальну перевірку ТзОВ «Автокоміс груп» при митному оформленні товарів за митними деклараціями №204050001/2015/010400 від 28.07.2015 року та №204050001/2015/008138 від 02.07.2015 року про що складено акт №27/03-20-22-06-08/38339621 від 03 лютого 2016 року.

Головним державним ревізором-інспектором головного управління ДФС у Волинській області у період з 15 січня 2016 року по 03 лютого 2016 року проведено невиїзну документальну перевірка стану дотримання законодавства України ТзОВ «Автокоміс груп» при митному оформленні товарів за окремими митними деклараціями за результатами якої складено акт №27/03-20-22-06-08/38339621 від 03 лютого 2016 року.

Перевіркою встановлено, що відповідно до митних декларацій №204050001/2015/010400 від 28.07.2015 року та №204050001/2015/008138 від 02.07.2015 року були ввезені на митну територію України транспортні засоби: автомобілі вантажні, б/в, призначені для використання по дорогах загального користування, «Ford Transit Connect», номер кузова НОМЕР_1, «Renault Kangoo», номер кузова НОМЕР_2. В рядках 42 цих декларацій ТзОВ «Автокоміс груп» через свого декларанта зазначило митну вартість товару 1 980 Євро, 1 600 Євро, тобто 48 988.11 грн. та 37 843,61 грн. відповідно. Зазначені обставини підтверджуються копіями відповідних митних декларацій.

Як слідує з акта №27/03-20-22-06-08/38339621 від 03 лютого 2016 року, підставою для проведення даної перевірки була інформація та відомості викладені у листах Рівненської митниці ДФС №4637/35/17-70-26 від 27.11.2015 року та ДФС України від 05.11.2015 року №40815/7/99-99-26-03-03-17 щодо отримання звернення митних органів Литовської Республіки про надання інформації щодо переміщення на митну територію України автотранспортних засобів.

Під час опрацювання вищевказаних запитів проведено порівняння документів, надісланих з митних органів Литовської Республіки та документів, які стали підставою для митного оформлення на Рівненській митниці ДФС.

В ході перевірки встановлено невідповідність вартісних показників товару заявлена при митному оформленні вартість товару та вартість товару, що вказана в експортних митних деклараціях, отриманих від митних органів Литовської Республіки. Заявлена декларантом митна вартість товару за митною декларацією №204050001/2015/010400 від 28.07.2015 року становить 1 980 Євро (тобто 48 988.11 грн.), а вартість товару, за даними митних органів Литовської Республіки 4 260 Євро (тобто 103 928,95 грн.). Митна вартість товару за митною декларацією №204050001/2015/008138 від 02.07.2015 року 1 600 Євро (тобто 37 843,61 грн.), а вартість товару, за даними митних органів Литовської Республіки 4 160 Євро (тобто 96 999,03 грн.). Аналіз документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, свідчить про те, що вартість товару є вищою ніж та, що була задекларована при митному оформленні.

За таких обставин, Головним управлінням ДФС у Волинській області зроблений висновок про заниження підприємством задекларованої митної вартості транспортних засобів та прийняті податкові повідомлення-рішення від 18 лютого 2016 року №, яким позивачу донараховано грошове зобовязання за платежем додатковий імпортний збір за основним платежем у розмірі 5 704,81 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 426,20 грн., №, яким позивачу донараховано грошове зобовязання за платежем мито та товари, що ввозяться на територію України субєктами підприємницької діяльності за основним платежем у розмірі 11 409,63 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2 852,41 грн. та №, яким позивачу донараховано грошове зобовязання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів за основним платежем у розмірі 26 242,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 6 560,54 грн.

Надаючи правову оцінку податковим повідомленням-рішенням від 18 лютого 2016 року №, № та № суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина перша статті 51 МК України).

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Оскільки, Головне управління ДФС у Волинській області є органом доходів і зборів, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, тому воно вправі проводити документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи з підстав, визначених Митним кодексом України.

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. При цьому пунктами 4, 5 частини пятої вказаної статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої та другої статті 345 Митного кодексу України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Частиною першою статті 351 Митного кодексу України визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Однією з підстав для проведення документальних невиїзних перевірок є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (пункт 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України).

З урахуванням того, що від митних органів Литовської Республіки були отримані експортні митні декларації, в яких митна вартість значно відрізняється від задекларованої ТзОВ «Автокоміс груп» під час ввезення транспортних засобів на митну територію України, тому в контролюючого органу були всі підстави для призначення та проведення документальної невиїзної перевірки.

За таких обставин, Головне управління ДФС у Волинській області наділено компетенцією перевіряти правильність визначення митної вартості ввезених транспортних засобів після їх фактичного випуску на митну територію України.

Відповідно до частини восьмої статті 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

При цьому, декларант за правилами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України зобовязаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Проаналізувавши вищезазначені положення митного законодавства, суд приходить до висновку, що декларант, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості.

За правилами пункту 5 частини першої статті 352 Митного кодексу України, посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Крім того, в судовому засіданні досліджено копії експортних митних декларацій країни відправлення Литовської Республіки, а саме: від 23 липня 2015 року №15LTKR5000EK024577, від 26 червня 2015 року №15LTKR5000EK01F4A0 та інвойсів країни відправлення Литовської Республіки №36962 від 23 липня 2015 року та №№36823 від 26 червня 2015 року, які стосуються митного оформлення транспортних засобів марки «Ford Transit Connect», номер кузова НОМЕР_1, «Renault Kangoo», номер кузова НОМЕР_2, а відтак документально підтверджують відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України.

Товари, зазначені в отриманих від митного органу Литовської Республіки документах, можна чітко ідентифікувати як такі, що були оформлені за митними деклараціями №204050001/2015/010400 від 28.07.2015 року та №204050001/2015/008138 від 02.07.2015 року.

Суд зазначає, що різниця між митною вартістю задекларованою при перетині митного кордону Литовської Республіки та України становить 54 940,84 грн. та 59 155,42 грн. відповідно. При цьому, проміжок часу між експортом транспортних засобів з Литовської Республіки та ввезенням їх до України становить всього 5 календарних дні (з 23 липня 2015 року по 28 липня 2015 року) та 6 днів (з 26 червня 2015 року по 02 липня 2015 року) відповідно.

До митного оформлення транспортних засобів подавались інвойси, а саме: №215/АК від 01.07.2015 року та №138/АК від 24.06.2012 року, що були складені раніше ніж ці товари були оформлені у країні відправлення Литовській Республіці. Порівняння дати виставлення інвойсів про продаж кожного автомобіля із датою оформлення експортних митних декларацій у Литовській Республіці, який відбувався пізніше свідчить про те, що технічний стан автомобілів оцінений завчасно, та не міг бути змінений і мати приховані дефекти, якщо його оцінили раніше дати вивезення з країни відправлення. На думку суду, за такий короткий проміжок часу автомобілі не могли втратити свою вартість. Зазначені обставини достовірно свідчать про заниження ТзОВ «Автокоміс груп» митної вартості транспортних засобів, які ввозилися на митну територію України.

Таким чином в судовому порядку знайшло підтвердження порушення декларантом вимог митного законодавства щодо декларування вартості товару, в результаті чого занижено митні платежі, тому донарахування податкових зобов'язань спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 18 лютого 2016 року №, № та № є правомірним.

На думку суду, отримані від уповноважених органів Литовської Республіки документально підтверджені відомості щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товару, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, в силу приписів статті 352 МК України правомірно були використані посадовими особами відповідача в ході проведення перевірки, є належними та допустимими доказами для прийняття їх судом.

При вирішенні даного спору суд також в силу вимог частини першої статті 244-2 КАС України враховує правову позицію, викладену у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа №21-1724а15), відповідно до якої є правомірним прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки на підставі документів, отриманих від митних органів іноземної держави, з яких митний орган встановив розбіжності в сумі вартості ввезеного на митну територію України товару, яка відмінна від вартості, заявленої декларантом.

Представник відповідача у судовому засіданні належними та допустимими доказами довів суду обґрунтованість та правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 18 лютого 2016 року №, № та №.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що транспортні засоби придбані товариством у фірми «Plenti-Europe OU», який не був визнаний недійсним в порядку, передбаченому ГК України, а митний орган при здійсненні митного оформлення підтвердив правильність та достовірність заповнених позивачем ВМД.

При цьому суд враховує, що номери кузовів транспортних засобів, розмитнених за митними деклараціями №204050001/2015/010400 від 28.07.2015 року та №204050001/2015/008138 від 02.07.2015 року, повністю співпадають з номерами кузовів транспортних засобів, зазначених в експортних митних деклараціях Литовської Республіки. Так, ідентифікаційний номер транспортного засобу або VIN-код це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда. Отже, оскільки номер кузова є унікальним, то ідентичність транспортних засобів за вищевказаними ВМД та експортними деклараціями не викликає сумніву.

Оскільки, ТзОВ «Автокоміс груп» як декларант несе повну відповідальність за достовірність інформації, яка зазначена в поданих ним митних деклараціях, а органами доходів і зборів України від компетентних митних органів Литовської Республіки отримані експортні митні декларації, що свідчать про заниження митної вартості транспортних засобів марки «Ford Transit Connect», номер кузова НОМЕР_1, «Renault Kangoo», номер кузова НОМЕР_2 під час їх ввезення позивачем на митну територію України, тому суд приходить до висновку, що Головне управління ДФС у Волинській області обґрунтовано винесло податкові повідомлення-рішення від 18 лютого 2016 року №, № та № та нарахувало підприємству належну до сплати суму ввізного мита та податку на додану вартість.

Відтак, з наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 181, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статтей 49, 52, 54, 264, 345, 351, 352 Митного кодексу України, статті 41 Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокоміс груп» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде виготовлена в повному обсязі 17 липня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич