Справа № 554/1470/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 р.Справа № 554/1470/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 24.03.2016р. по справі № 554/1470/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Полтавській області , Керівника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Полтавській області третя особа Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1Г.) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Полтавській області (далі по тексту відповідач-1), керівника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Полтавській області (далі по тексту відповідач -2), третя особа - Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації (далі по тексту ГУ ПСЗН Полтавської ОДА), я якому просить суд:

- визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувану від 24.06.2014, виконавче провадження № 41408340 незаконними та протиправними;

- скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_2 від 24.06.2014 про повернення виконавчого документа стягувачу;

- зобовязати керівника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Полтавській області, відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно порядку установленого в ч.7 Постанови КМУ від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», подати до Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження № 41408340.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.03.2016 по справі № 554/1470/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу стягувачу.

Скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 № 41408340 від 24 червня 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 24.03.2016 по справі № 554/1470/16-а та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі, посилаючись на приписи ст.ст. 1, 30, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 3, 4, Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» зазначив, що державний виконавець при винесені вищезазначеної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом.

Просив справу розглядати без участі представника УДВС ГТУЮ у Полтавській області.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 4 лютого 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Полтавській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41408340 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-214/07, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 06 березня 2008 року.

24 червня 2014 року державним виконавцем Ткаченком С. В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

12 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Полтавській області з заявою про надання інформації про хід виконавчого провадження та ознайомлення з матеріалами вказаного провадження, у звязку з тим, що будь-яких повідомлень з приводу проведення державним виконавцем виконавчих дій на адресу позивача не надходило.

19 лютого 2016 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що 24 червня 2014 року державним виконавцем Ткаченком С. В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Не погодившись з діями відповідача-1 щодо повернення виконавчого документа, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з неправомірності дій відповідача у спірних відносинах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Закон України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (далі - Закон № 606-XIV) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ст. 11 наведеного Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 32 вищевказаного Закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Як свідчать матеріали справи, постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві за виконавчим листом № 2а-214/07 від 06.03.2008 року винесена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 47 наведеного Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідним листом простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до ст. 47 Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також, відповідно до ст.12 вказаного Закону, сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішення, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, постанова як окремий документ складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою.

Частиною 4 ст. 31 Закону визначено, що державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Згідно ч. 3 ст. 49 Закону, копія постанови про повернення виконавчого документа у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу копії постанови "Про повернення виконавчого документа стягувачу" від 24.06.2014 року, ВП № 41408340 та у строк, визначений Законом, вказана постанова ОСОБА_1 вручена не булла.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012 року (далі - Закон № 4901-VI), виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч.1,2 ст. 3 Закону № 4901-VI, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом №606 - XIV, із заявою про виконання рішення суду.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень» № 583-VII від 19.09.2013 року, який набрав чинності 16.10.2013 року, (далі - Закон № 583-VII) Розділ ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 4901-VI доповнено п. 3, відповідно до якого виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки виконавчий лист № 2а-214/07 виданий Октябрським районним судом м. Полтави 06 березня 2008 року, тобто до набрання чинності Законом № 583-VII, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанова державного виконавця Ткаченком С. В. від 24.06.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» є необгрунтованою та підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 24.03.2016 по справі № 554/1470/16-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 24.03.2016р. по справі № 554/1470/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 19.07.2016 р.