Справа № 806/774/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м.Житомир справа № 806/774/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Нагірняк М.Ф., суддів: Семенюк М.М., Черняхович І.Е.,

за участю: секретар судового засідання Степанов П.В.,

представник позивача Коржилов Ю.Є.,

представника відповідача Панасюк В.М.,

представник Третьої особи Іваненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності, внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження військової служби. викладену в протоколі засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 25.03.2016року, та зобов`язати виплатити таку допомогу із врахування виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що Позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в разі інвалідності, 2 група якої йому встановлена з 12.02.2016року внаслідок захворювань, пов`язаних із проходженням військової служби. Відповідно до вимог чинного законодавства Позивач звернувся через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат до Міністерства оборони України із відповідною заявою, до якої буди долучені всі необхідні документи для призначення та виплати такої допомоги із врахуванням раніше виплаченої одноразової допомоги як інваліду 3-ї групи.

Як зазначив представник Позивача, через Житомирський ОВК Позивач отримав витяг із протоколу від 25.03.2016року про відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги. На думку представника Позивача, така відмова є протиправною.

Представник Міністерства оборони України, Відповідача по даній справі, в судовому засіданні проти позову заперечив і зазначив, що Позивач, як особа, яка була звільнена із військової служби, отримав відповідну одноразову грошову допомогу відповідно до встановленої йому 19.08.2013року 3-ї групи інвалідності. На думку представника Відповідача, Позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід 2-ї групи із врахуванням раніше виплаченої одноразової допомоги як інваліду 3-ї групи лише протягом двох років. Враховуючи, що Позивачу 2-а група інвалідності була встановлена в строк, що перевищує двохрічний термін, Позивачу правомірно було відмовлено в її нарахування та виплаті.

Представник Житомирського обласного військового комісаріату в судовому засіданні проти позову заперечив і підтримав доводи представника Відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення Позивача та заперечення представників Відповідача і Третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону N 2011-XII).

За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Правові норми вказаної статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII визначають повний перелік категорій осіб, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідному розмірі та за наявності передбачених законодавством підстав, до яких в статусі окремої категорії віднесено "осіб, звільнених з військової служби".

За змістом пункту 5 частини другої цієї ж статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII законодавець вказану категорію "осіб, звільнених з військової служби" також розмежовує на:

- осіб, звільнених з військової служби, інвалідність яким встановлена не пізніше ніж через три місяці після звільнення такої особи з військової служби і пов`язана з проходженням військової служби;

- осіб, звільнених з військової служби, інвалідність яким встановлена після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Як встановлено в судовому засіданні, Позивач з 05.07.2013року звільнений в запас наказом першого заступника Міністра оборони України від 21.06.2013року. 19.08.2013року Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 Позивачу з 09.08.2013року була встановлена третя група інвалідності, пов`язана з проходженням військової служби, що слугувала підставою для призначення та виплати Позивачу відповідної одноразової грошової допомоги.

Тобто, вказана одноразова грошова допомога була виплачена Позивачу, як особі, звільненій з військової служби, інвалідність якій встановлена не пізніше ніж через три місяці після його звільнення з військової служби і пов`язана з проходженням військової служби.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.72 КАС України в судовому порядку не доказувалися.

Сторонами у справі також не заперечується, що 22.02.2016року Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 Позивачу з 12.02.2016року була встановлена друга група інвалідності, яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням Позивачем військової служби (а.с.18).

Безспірно, в часовому визначенні встановлення з 12.02.2016року Позивачу, як особі, звільненій з військової служби, другої групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, перевищує дворічний термін з дня встановлення Позивачу, як особі, звільненій з військової служби, третьої групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби.

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи представників Відповідача і Третьої особи, що саме таке встановлення Позивачу під час повторного огляду вищої групи інвалідності в термін, що перевищує два роки з моменту первинного огляду, виключає право на отримання Позивачем грошової допомоги як інваліду другої групи.

Такі доводи представників Відповідача і Третьої особи не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і є наслідком безпідставно довільного трактування положень частини четвертої статті 16-3 Закону N 2011-XII, виходячи із наступного.

Правові норми статті 16-3 Закону N 2011-XII містять окремі особливості щодо призначення і виплата одноразової грошової допомоги, в тому числі щодо джерел виплати такої допомоги, державних органів, на які покладено обов`язок її нарахування та виплати, тощо.

За змістом частини четвертої статті 16-3 Закону N 2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Тобто, вказана умова щодо права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі в результаті встановлення вищої групу інвалідності протягом двох років після первинного встановлення інвалідності законодавцем віднесена виключно до окремих категорій таких осіб, а саме для "військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів".

Позивач не відноситься до переліку вказаних осіб, так як друга група інвалідності йому була встановлена як особі, звільненій з військової служби, і яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби.

За приписами частини шостої статті 16-3 Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, тобто проходження Позивачем військової служби.

В розумінні вимог п. цієї ж статті Позивач може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Разом з тим, правовими нормами Закону N 2011-XII не врегульовано визначення розміру одноразової грошової допомоги для особи звільненій з військової служби і якій друга група інвалідності була встановлена внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, та із врахуванням раніше отримання такою особою одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності не пізніше ніж через три місяці після його звільнення з військової служби і пов`язаної з проходженням військової служби.

В даному випадку відповідно до положень частини 7 ст.9 КАС України для врегулювання вказаних відносин слід застосувати аналогію закону, тобто розмір такої одноразової грошової допомоги підлягає зменшенню на виплачену раніше суму одноразової грошової допомоги.

На день подання Позивачем зазначеної заяви механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (надалі - Порядок N 975).

Позивач отримав право на призначення вказаної допомоги з 22.02.2016року, а тому має право на її призначення та виплату відповідно до Порядку N 975.

Суд зазначає, що подання Позивачем до Житомирського ОМВК вказаної заяви та доданих до неї документів повністю узгоджується із вимогами п.11 Порядку N 975.

За приписами абзацу 2 п.13 Порядку N 975 Відповідач, Міністерство оборони України, як Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як встановлено в судовому засіданні, за результатами розгляду заяви Позивача Відповідачем в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (протокол засідання від 25.03.2016року), було відмовлено в призначенні та виплаті такої допомоги. Вказане рішення мотивоване встановленням Позивачу інвалідності пізніше двох років після первинного встановлення інвалідності. Представник Відповідача в своїх запереченнях також підтвердив таке обґрунтування відмови Позивачу в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 2 пункту 6 Порядку N 975 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Таким чином, Позивач безспірно має право на звернення до Відповідача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомогу як особі, звільненій з військової служби, друга група інвалідності якій встановлена після закінчення тримісячного строку після звільнення, але внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження зазначеної служби, згідно статті 16 Закону у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N975.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про неправомірність відмови Міністерства оборони України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності, викладену в протоколі засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 25.03.2016року.

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163.167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити, визнати протиправною та скасувати відмову Міністерства оборони України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності, викладену в протоколі засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 25.03.2016року.

Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи внаслідок захворювань пов`язаних з проходженням військової служби з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМ України від 25.12.2013року № 975.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Суддя М.М. Семенюк

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 22 липня 2016 р.