Справа № 813/4987/13-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016р. Справа № 876/2456/16

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Хобор Р.Б.,

судді Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): ОСОБА_2, ОСОБА_3,

позивача у справі: ОСОБА_4,

третьої особи у справі: не зявився

прокурора: Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці Міндоходів (правонаступник ОСОБА_1 митниця ДФС)

на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23.10.2013р. у справі №813/4987/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до ОСОБА_1 митниці Міндоходів (правонаступник ОСОБА_1 митниця ДФС)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України

про визнання незаконними дій, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2013р. позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: ОСОБА_1 митниці Міндоходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України про визнання протиправними дій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що претензія №15/45-290 від 04.01.2013р., виставлена позивачу ОСОБА_1 митницею Міндоходів є протиправною, оскільки ґрунтується на протоколі про порушення митних правил №1303/50000/12 від 12.07.2012р., складеному Південною митницею за ознаками порушення митних правил, передбаченими ч.1 ст.483 МК України, який не може бути належним та допустимим доказом правомірності заявлених відповідачем вимог. Позивач зазначає, що вказана претензія є обов'язковою до виконання як самим позивачем, так і Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України, як солідарним боржником за фінансовими зобов'язаннями, які виникають у перевізника перед державою при здійсненні перевезень з використанням книжки міжнародних дорожніх перевезень.

За результатами розгляду справи ОСОБА_1 окружний адміністративний суд позовні вимоги задоволив повністю, оскільки факт порушення правил МДП позивачем не встановлено у передбаченому національним законодавством порядку, відтак, відсутні підстави для стягнення з позивача коштів у сумі 518923,39грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): ОСОБА_1 митниця Міндоходів оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність у позивача підстав для сплати платежів, визначених претензією №15/45-290 від 04.01.2013р. Крім того, апелянт вказує, що оскарження претензії №15/45-290 від 04.01.2013р. не може бути предметом судового розгляду.

Постановою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці Міндоходів задоволено, постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23.10.2013р. скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 митниця, вчиняючи дії щодо вимоги сплатити грошові кошти, викладені у претензії №15/45-290 стосовно позивача, діяла в межах своїх повноважень та у встановлений чинним законодавством спосіб.

Ухвалою вищого адміністративного суду України від 15.03.2016р. постанову ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015р. скасовано та направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки оцінку самої претензії, підставам її прийняття, з посиланням на належні та допустимі докази, суд апеляційної інстанції не дав, хоча погодився з тим, що позивач оскаржує фактичну саму претензію.

В судове засідання ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду 18.07.2016р. зявились представники апелянта (відповідача у справі): ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримали у повному обсязі, просили апеляційну скаргу задоволити, постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23.10.2013р. у справі №813/4987/13-а скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Вказану позицію підтримав прокурор у справі: ОСОБА_6

Представник позивача у справі: ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим на основі повного, всебічного та обєктивного зясування всіх обставин справи, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Позивач ОСОБА_5, зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.09.1994р. виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, місце проживання: 58004, м.Чернівці, вул.Межибірідська, 5а, здійснював перевезення товарів через митну територію України в митному режимі "транзит" з використанням книжки МДП XW 67918720.

12.07.2012р. Державною митною службою України складено протокол про порушення митних правил №1304/50000/12 щодо порушення ОСОБА_5 митних правил, визначених у ч.1 ст.483 Митного кодексу України. Вказаний протокол складено за відсутності особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_5, без участі свідків, підписаний посадовою особою митного органу одноособово. Як вбачається з протоколу, суть порушення митних правил полягає в тому, що ОСОБА_5 здійснив протиправні дії, спрямовані на перевезення через митний кордон України одних товарів під виглядом інших, а саме: під виглядом товару клінкерні вироби (черепиця) у кількості 24 упаковки (144шт.), загальною вагою 400кг вартістю 135,36євро, тканина у кількості 118 місць вагою 7303,84кг вартістю 95638,39 дол. США та у кількості 277 місць вагою 14696,18кг вартістю 75643,41 євро (всього 395 рулонів вагою 22000 кг) та взуття в кількості 5460 пар у 26 упаковках вагою 1300кг вартістю 5460 дол. США за межі митної території України вивозились бинти у кількості 395 упаковок, устілки для взуття у кількості 26 штук та цегла у 24 палетах.

Постановою Малинівського районного суду м.Одеси від 25.12.2013р., залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 20.01.2014р., закрито провадження стосовно ОСОБА_5 по справі про порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 митницею направлено ФОП ОСОБА_5 претензію №15/45-290 від 04.01.2013р. на суму 518923,39грн.

Як вбачається із претензії №15/45-290 від 04.01.2013р. на суму 518923,39грн., дії ОСОБА_1 митниці щодо вимоги про сплату ФОП ОСОБА_5 вказаних коштів обґрунтовано складеним Південною митницею протоколом про порушення митних правил №1304/50000/12 від 12.07.2012р. за ознаками порушення митних правил, передбаченими ч.1 ст.483 МК України.

За змістом претензії позивача повідомлено, що на підставі пункту 2 статті 11 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року ОСОБА_1 митниця виставляє дійсну вимогу по факту порушення процедури МДП при перевезенні вантажу територією України з використанням книжки МДП XQ67918720.

Претензією, на підставі п.7 ст.8 Конвенції МДП 1975р., ОСОБА_5 було запропоновано протягом встановленого законодавством терміну з дня направлення цієї вимоги сплатити передбачені законодавством обов'язкові платежі на суму 349912,88грн. у відповідності до поданого розрахунку на рахунок ОСОБА_1 митниці та повідомлено, що у випадку несплати цієї претензії протягом трьох місяців з дати її отримання матеріали претензії будуть направлені до АсМАП України.

23.04.2013р. Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України звернулась до ФОП ОСОБА_5 з листом №11/11-1/983, в якому просила повідомити про вжиті заходи щодо врегулювання фінансових вимог ОСОБА_1 митниці.

Листом №11/11-1/1315 від 16.05.2013р. АсМАП України повідомила позивача, що у випадку сплати суми фінансових вимог ОСОБА_7, буде застосовано право регресу з сторони Страховика системи МДП.

Позивач, не погоджуючись із діями ОСОБА_1 митниці щодо вимоги сплатити кошти в розмірі 518923,39грн., оскаржив їх в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо виставлення вимоги про сплату грошових коштів, викладених у претензії №15/45-290 від 04.01.2013р., є протиправними, виходячи з наступного:

Керуючись вимогами ч.1 ст.90 МК України, транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних-платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відносини перевезення вантажів, що здійснюється без їх проміжного перевантаження, в дорожніх транспортних засобах, составах транспортних засобів або контейнерах, з перетинанням одного або декількох кордонів від митниці місця відправлення однієї з Договірних Сторін до митниці місця призначення іншої Договірної Сторони або тієї ж Договірної Сторони за умови, що деяка частина операції МДП між її початком і кінцем провадиться автомобільним транспортом, врегульовані Митною конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року, обов'язковість дотримання якої на території України встановлена Законом України від 15.07.1994 року Про участь України у Митній конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП 1975 року).

Умови виконання МДП, правила допущення українських перевізників до системи МДП, порядок оформлення книжки МДП на вантажі, що перевозяться між митницями з дотриманням вимог виконання МДП, відповідальність перевізника й гарантійного об'єднання в разі їх порушення, врегульовано Порядком реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, який затверджений Наказом Державної митної служби України №755 від 21.11.2001р. (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.1 Конвенції МДП 1975 року термін гарантійне об'єднання означає об'єднання, визнане митними органами Договірної Сторони гарантом для осіб, які використовують процедуру МДП.

Згідно із главою 1 Порядку гарантійне об'єднання, національна організація в системі МДП, уповноважена Міжнародним союзом автомобільного транспорту (Швейцарія) здійснювати видачу книжок МДП перевізникам і визнана митним органом договірної сторони як гарант сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) за товари, що перевозяться на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки міжнародного дорожнього перевезення 1975 року.

Відповідно до умов ч.7 ст.8 згаданої Конвенції, коли настає строк платежу сум, зазначених у пунктах 1 і 2 цієї статті, компетентні органи повинні, в міру можливості, вимагати сплати цих сум у особи або осіб, з яких безпосередньо належать ці суми, до того як пред'явити позов гарантійному об'єднанню.

Статтею 36 Конвенції МДП передбачено, що будь-яке порушення положень цієї Конвенції тягне за собою застосування до винного в країні, у якій порушення було вчинено, передбачених законодавством цієї країни санкцій.

Відповідно до норм ч.7 гл.11 Порядку визначено, що якщо проміжною митницею, у зоні діяльності якої транспортний засіб виїжджає (вивозиться) з митної території України, виявлено, що товар згідно з поданою цій митниці книжкою МДП у митницю призначення доставлений не був, то вона проводить перевірку і в разі не підтвердження виконання умов операції МДП держатель книжки МДП притягується до відповідальності згідно із законодавством України.

Пунктом 13.3. гл.13 Порядку визначено, що сума претензії обчислюється для кожного конкретного випадку відповідно до вимог законодавства України, чинного на момент порушення митного законодавства при перевезенні товару із застосуванням книжки МДП. До цієї суми включаються податки та збори, які мали б бути сплачені при митному оформленні товару у вільне використання, а також відсоток за прострочення їх сплати.

Порядок здійснення провадження у справах про порушення митних правил визначається Митним кодексом України.

Частиною 1 ст.458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до приписів ч.1 ст.483 МК України, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.61 Конституції України встановлено індивідуальний характер юридичної відповідальності особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції підставно взято до уваги обовязок митного органу у встановленому порядку довести вину особи, щодо якої виставлено претензію, у вчиненні дій, спрямованих на переміщення товарів через кордон з приховуванням від митного контролю.

Вказане відповідає положенням ст.36 Конвенції МДП, яка вказує на застосування санкцій, передбачених законодавством країни, в якій виявлено порушення процедури МДП, саме до винної особи.

В той же час, як було встановлено судом, постановою Малинівського районного суду м.Одеси від 25.12.2013р., залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 20.01.2014р., закрито провадження стосовно ОСОБА_5 по справі про порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, не заслуговують на увагу доводи представників митного органу про те, що оформлена претензія відповідає вимогам чинного законодавства. Позивачем заявлено вимогу про визнання незаконним дій митного органу, а не самої претензії. В той же час, повноваження митниці не обмежуються одним лише складанням претензії та долученням до неї передбаченого переліку документів, а включають проведення дій по належному встановленню особи, що винна в порушенні митних правил та положень Конвенції МДП. Проте, з матеріалів справи вбачається, що на момент виставлення претензії митним органом навіть не було ініційовано звернення до суду з метою відкриття провадження у справі про порушення митних правил та проведення усього комплексу процесуальних дій задля встановлення винної особи.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що виставлення претензії позивачу не призводить до настання щодо нього негативних наслідків.

Відповідно до умов ч.1 ст.8 Конвенції МДП 1975р., гарантійне об'єднання бере на себе зобов'язання сплачувати належні ввізні або вивізні мито і збори, а також будь-які відсотки за прострочення, які можуть належати відповідно до митних законів і правил країні, в якій виявлено порушення у зв'язку з операцією МДП. ОСОБА_7 об'єднання зобов'язується сплачувати згадані вище суми в порядку солідарної відповідальності разом з особами, з яких належать ці суми.

Пунктом 13.1. Порядку визначено, що у разі несплати претензії держателем книжки МДП протягом трьох місяців з дати її отримання митний орган надсилає матеріали претензії гарантійному об'єднанню.

Пунктом 13.2. глави 13 Порядку визначено, що відповідальність гарантійного об'єднання обмежується сумою 50000 доларів США в національній валюті України в перерахунку за курсом Національного банку України на день прийняття книжки МДП до оформлення митним органом України.

Керуючись вимогами частини 1 ст.544 ЦК України, передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

З огляду на вказані положення, колегією суддів не беруться до уваги твердження апелянта про те, що обов'язок по сплаті належних сум ввізного або вивізного мита і зборів покладено лише на ОСОБА_7 об'єднання, оскільки розмір відповідальності об'єднання є обмеженим, сплата таких сум здійснюється в порядку солідарної відповідальності, а у випадку виконання ОСОБА_7 об'єднанням свого обов'язку, у останнього виникає право регресу до ФОП ОСОБА_5

Крім того, невиконання претензії митного органу призведе до вирішення питання тимчасового позбавлення Позивача права на здійснення перевезення товару на умовах Конвенції МДП, а також до можливого позбавлення права користування книжками МДП.

Зокрема, листом №11/11-1/1315 від 16.05.2013 р. АсМАП України повідомила ФОП ОСОБА_5, що у випадку сплати суми фінансових вимог ОСОБА_7, до нього буде застосовано право регресу з боку страховика системи МДП та він буде позбавлений права користування книжками МДП.

В подальшому, листом №11/11-1/5655 від 25.07.2013р. Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України направлено на адресу позивача відповідь стосовно причин позбавлення його доступу до книжок МДП, зокрема, зазначено, що у звязку із неврегулюванням претензій митних органів України по книжкам МДП JX67918408, XW67918720, XQ67918718 в загальній сумі 985347,42грн. на підставі п.31 Декларацій видачу позивачу книжок МДП було тимчасово призупинено.

Крім цього, в листі №11/11-1/5655 від 25.07.2013рю було вказано, що враховуючи фінансовий ризик ОСОБА_7 ланки, відповідно до п. 15 Розділу 10 Посібника для користувача книжок МДП, невиконання вимог, викладених в листі №11/11-1/983п від 23.04.2013р. щодо внесення додаткової суми фінансової гарантії в розмірі 100000,00євро, на підставі п.16 Розділу 10 Посібника для користувача книжок МДП Позивачу було заблоковано гарантію допуску.

Таким чином, наявність претензії ОСОБА_1 митниці про сплату платежів безпосередньо впливає на отримання Позивачем книжок МДП, що унеможливлює належне здійснення ним господарської діяльності з їх використанням, а також зобов'язує до внесення додаткової суми фінансової гарантії на рахунок АсМАП України.

Також колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про правильність обрання позивачем способу захисту при звернення до суду, шляхом визнання незаконними дій митного органу.

Так, згідно з нормами ч.1 ст.24 МК України, кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Нормами частини 2 ст.24 МК України розяснено, що дії це вчинки посадових осіб та інших працівників органів доходів і зборів, пов'язані з виконанням ними обов'язків, покладених на них відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства України;

Вищий адміністративний суд України в своєму листі №781/11/13-10 від 01.06.2010 р. Щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ розяснив, що головною рисою актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає підставними доводи представника позивача про те, що претензія ОСОБА_1 митниці від 04.01.2013р. за вих.№15/45-290 не може вважатися рішенням в розумінні Митного кодексу України, оскільки не є актом, яким митний орган визначає права, обовязки та міру відповідальності конкретної особи. Претензія митниці не може вважатись документом, яким задоволюється скарга, заява, клопотання особи чи відмовляється у її задоволенні.

В той же час, зважаючи на те, що виставленню претензії мали передувати дії митного органу щодо встановлення вини особи в порушенні митних правил та Конвенції МДП, які митним органом виконані не було, ОСОБА_5 було підставно оскаржено саме такі дії через їх вчинення без повного зясування усіх обставин справи та встановлення його вини у невиконанні операції МДП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.71 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення не може бути скасовано чи змінено з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись вимогами ст.19 Конституції України, ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці Міндоходів (правонаступник ОСОБА_1 митниця ДФС) на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23.10.2013р. у справі №813/4987/13-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_1 митниці Міндоходів (правонаступник ОСОБА_1 митниця ДФС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України, про визнання незаконними дій, - залишити без задоволення.

2. Постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23.10.2013р. у справі №813/4987/13-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.Б. Хобор

Суддя О.І. Мікула

Повний текст рішення виготовлено 19.07.2016р.