Справа № 826/14623/15
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Київ К/800/6511/16

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

за участю секретаря Загороднього А.А.

та представників сторін:

позивача - Кулика Д.А.,

відповідача - Сакала Я.О.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-буд-інжиніринг" (далі - Товариство)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2015

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016

у справі № 826/14623/15

за позовом Товариства

до державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Інспекція)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про: визнання протиправними дій Інспекції щодо складення акта перевірки та винесення податкового повідомлення-рішення від 02.02.2015 № ; визнання протиправним і скасування цього податкового повідомлення-рішення; зобов'язання відповідача поновити показники податкової звітності Товариства з ПДВ за період з 01.07.2014 по 31.10.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016, у позові відмовлено. У прийнятті цих судових актів попередні судові інстанції виходили з того, що позивач не подав належних доказів на підтвердження реального виконання операцій з поставки підрядних робіт у рамках господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Укрстройдевелопмент» (далі - ТОВ «Укрстройдевелопмент»), тоді як формально складений пакет первинних документів, не опосередкований дійним рухом активів, не породжує юридичні наслідки у податковому обліку платника. Також суди зазначили про те, що факт здійснення контролюючим органом коригувань у базах даних податкового обліку за наслідками проведення податкової перевірки не підтвердився у ході вирішення цього спору.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Товариства, в якій воно просить скасувати ухвалені у справі судові акти та задовольнити позов. Мотивуючи касаційні вимоги, скаржник зазначає, що ним подано необхідні первинні документи на підтвердження фактичного виконання операцій з придбання підрядних робіт у заявленого контрагента, тоді як порядок та умови провадження постачальником господарської діяльності не може впливати на порядок відображення господарських операцій у податковому обліку покупця.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Товариства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування ПДВ при взаємовідносинах з ТОВ «Укрстройдевелопмент» за період з 01.07.2014 по 31.10.2014. За результатами цієї перевірки Інспекцією складено акт від 30.12.2014 № 3272/26-53-22-05-21/39123472 та прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення, за яким платникові збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на 2 903 104 грн. за основним платежем та на 1 451 552 грн. за штрафними санкціями.

Підставою для цього донарахування слугував висновок податкового органу про те, що господарські операції з поставки названим постачальником підрядних робіт позивачеві за договором генерального підряду від 02.04.2014 № ГПФ01/4-1 не здійснювалися, подані платником первинні документи на підтвердження виконання цих операцій містять недостовірні відомості та представлені платником з метою одержання необґрунтованої податкової вигоди, дії платника спрямовані на штучне створення документального підтвердження факту виконання взаємних зобов'язань між господарюючими суб'єктами.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналізовані положення Закону пов'язують податкові наслідки у вигляді формування податкового кредиту з ПДВ з реальністю виконання господарської операції та з її підтвердженістю належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт.

Податкова вигода не є обґрунтованою, якщо отримана не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності. Формально складений пакет первинних документів не може бути підставою для формування даних податкового обліку.

Керуючись наведеними правилами оподаткування при аналізі господарських операцій позивача та ТОВ «Укрстройдевелопмент», суди цілком об'єктивно не визнали достатнім і належним доказом реальності виконання операцій з поставки позивачеві названим контрагентом підрядних робіт на об'єктах (комплекс житлових будинків з вбудованими-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками) подані Товариством первинні документи - податкові накладні, довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ-3, акти приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, кошториси.

Слід зауважити, що законодавець свідомо відмовився від встановлення конкретного переліку документів, які мають слугувати підставою для формування даних податкового обліку та складенням яких мають оформлюватися ті чи інші господарські операції, з огляду на різноманітність змісту та форм економічної діяльності та порядку її документування.

Відповідність задекларованих платником витрат по сплаті (нарахуванню) ПДВ критерію документальної підтвердженості вимагає подання платником документів, які містять достатні відомості про зміст господарської операції, порядок її виконання та учасників; документи, якими має оформлюватися господарська операція, визначаються з урахуванням законодавчих вимог, договірних умов та звичаєвої практики щодо оформлення певного виду господарської операції.

У даному разі, як зазначили суди, порядок документування спірних операцій не відповідає змісту договору генерального підряду від 02.04.2014 № ГПФ01/4-Л. Так, позивачем не представлено проектної документації, календарного графіку виконання робіт, актів приймання прихованих робіт, як це передбачено умовами цього договору; подані Товариством документи не містять інформації про хід виконання спірних операцій, порядок здійснення позивачем авторського і технічного нагляду за будівництвом, не дозволяють визначити безпосередніх учасників розглядуваних операцій. Також позивачем не подано доказів передачі підрядникові будівельних матеріалів, конструкцій та обладнань для спорудження об'єкта будівництва відповідно до розділу 5 договору.

Вказані обставини були оцінені судами у сукупності з доводами Інспекції про відсутність у ТОВ «Укрстройдевелопмент» об'єктивної можливості виконати підрядні роботи у задекларованих обсягах з огляду на відсутність трудових ресурсів, основних засобів, виробничих активів, необхідних для досягнення результатів відповідної господарської діяльності та виконання розглядуваних поставок.

Слід також зауважити, що у світлі перевірки реальності господарської операції одним з істотних факторів є прояв платником належного ступеня обачливості та обережності при виборі контрагента. Проявом такої обережності є не лише подання стандартного переліку установчих та реєстраційних документів, але й обґрунтування мотивів вибору контрагента та пояснення обставин укладення та виконання господарських операцій з таким контрагентом. Платник, який укладає договори на великі суми, за відсутності будь-якого ділового листування та особистих зустрічей з уповноваженими особами контрагента, без оцінки його ділової репутації на ринку відповідних товарів, робіт, послуг не може бути визнаний обачливим у такому виборі. Вказані обставини повинні у рівному ступені встановлюватися з ціллю з'ясування реальності виконання господарської операції саме вказаним контрагентом.

У справі, що переглядається, Товариством не наведено економічних причин вибору ТОВ «Укрстройдевелопмент» як генерального підрядника для будівництва комплексу житлових будинків.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди об'єктивно відмовили у визнанні податкової вигоди, на яку претендує позивач.

Заявником касаційної скарги не спростовано висновки судів, покладені в основу прийняття рішень зі спору. Доводи скаржника про реальність фінансово-господарських операцій з ТОВ «Укрстройдевелопмент», викладені в касаційній скарзі, фактично зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою доказів та установленими обставинами спору. В силу ж статті 220 КАС переоцінка доказів та установлених судами фактичних обставин справи перебуває поза межами компетенції суду касаційної інстанції.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть зміну та/або скасування судових актів, не виявлено.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-буд-інжиніринг" залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016 у справі № 826/14623/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько