Справа № 825/1072/16
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року Чернігів Справа № 825/1072/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Клименок А.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Семенівська мануфактура" до Чернігівської митницї Державної фіскальної служби про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Приватне підприємство "Семенівська мануфактура" (далі - ПП "Семенівська мануфактура", позивач) до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби (далі-Чернігівська митниці ДФС, відповідач), в якому просить суд скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000124/2 від 24 травня 2016 року; скасувати карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00115.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу, оскільки відомості з інформаційних баз мають лише допоміжний характер та з обєктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується субєктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу. За таких обставин позивач вважає, що оскаржуване рішення та карта відмови підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, зазначивши, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару та проведенні аналізу поданих до митного оформлення за митною декларацією № 102110001/2016/200947 документів було встановлено, що обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що прайс-листи від 25.03.2016 № JFSN2503 не містять інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюються дані цінові пропозиції, тому вони не можуть бути прийняті як додаткова цінова інформація для підтвердження задекларованого рівня митної вартості товару; калькуляція собівартості на товари від 04.04.2016 № JFSN3103/0404/001 дійсна на період з 11.01.2016 по 12.03.2016, в той час як відвантаження товару здійснено 31.03.2016 згідно інвойсу від 31.03.2016 № JFSN3103, відвантаження товару здійснене не в період виробництва, а калькуляція не містить інформації про складські витрати на їх зберігання; звіт про оцінку майна від 24.05.2016 № 05-04/05/89 поданий не в повному обсязі та не дає можливість перевірити ціноутворення; згідно статті 3 „Умови поставки контракту від 11.03.2016 № ZKSK/2016 та інвойсу від 31.03.2016 № JFSN3103 умовами поставки згідно „Інкотермс - 2010 є CFR - UA ODESSA. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Тобто на момент митного оформлення позивачем не виконані вимоги ч. 2 ст. 53 МКУ, а саме - не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Враховуючи встановлені факти митний орган при коригуванні митної вартості товару за резервним методом - діяв на підставі вимог чинного законодавства України. Крім того зазначив, що посадовою особою митниці при здійсненні контролю заявленої декларантом митної вартості спірних товарів та коригуванні митної вартості застосовані саме орієнтовані (мінімальні) показники.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

11.03.2016 між приватним підприємством "Семенівська мануфактура" (Покупець) та ZHEJIANG KINGSAFE INTERLINING CO., LTD (Постачальник) укладено контракт № ZKSK/2016, згідно умов якого, останній взяв на себе зобов'язання передати у власність позивачу товар в асортименті, а позивач оплатити товар згідно з умовами даного контракту. Як вказано у статті 3 Контракту ціна за одиницю товару погоджується та встановлюється в рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару до даного контракту (а.с.23-27).

Виходячи з інформації, зазначеної в Інвойсі від 31.03.2016 № JFSN3013 та пакувальному листі до зазначеного Інвойсу, партія товару, яка підлягає поставці складається з текстилю встановленої кількості та загальною вартістю 17737,07 доларів США.

20.10.2014 між приватним підприємством "Національні традиції" (Виконавець) та позивачем (Замовник) укладено договір № 20/10-14/02 про надання послуг по декларуванню товарів, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується за обумовлену плату в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів Замовника, що переміщуються через митний кордон України (а.с.45-47).

24.05.2016 з метою митного оформлення товару до митного органу в електронному вигляді подано митну декларацію № 102110001/2016/200947 згідно якої позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (а.с.21-22).

До вищевказаної декларації додані наступні документи: контракт № ZKSK/2016 від 11.03.2016; інвойс № JFSN3013 31.03.2016; пакувальний лист до інвойсу № JFSN3013 від 31.03.2016; видаткова накладна № JFSN2903 від 29.03.2016; відвантажувальна специфікація № JFSN0104 від 01.04.2016.

Крім того, позивачем відповідачу було подано копії додаткових документів, на підтвердження заявленої митної вартості, зокрема: міжнародні товарно-транспортні накладні, коносаменти, калькуляції, звіт про оцінку майна, листи постачальника та позивача, прайс-лист та інші документи.

У зв'язку з тим, що до митного органу подані документи, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, Чернігівською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товару від 24.04.2016 №102000010/2016/000124/2 (а.с.15-16).

Підставами для прийняття вказаного рішення стало те, що прайс-листи 25.03.2016 № JFSN2503 не містять інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюються дані цінові пропозиції, тому вони не можуть бути прийняті як додаткова цінова інформація для підтвердження задекларованого рівня митної вартості товару; калькуляція собівартості на товари від 04.04.2016 № JFSN3103/0404/001 дійсна на період з 11.01.2016 по 12.03.2016, в той час як відвантаження товару здійснено 31.03.2016 згідно інвойсу від 31.03.2016 № JFSN3103, відвантаження товару здійснене не в період виробництва, а калькуляція не містить інформації про складські витрати на їх зберігання; звіт про оцінку майна від 24.05.2016 № 05-04/05/89 поданий не в повному обсязі та не дає можливість перевірити ціноутворення; згідно статті 3 „Умови поставки контракту від 11.03.2016 № ZKSK/2016 та інвойсу від 31.03.2016 № JFSN3103 умовами поставки згідно „Інкотермс - 2010 є CFR - UA ODESSA. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Тобто на момент митного оформлення позивачем не виконані вимоги частини другої статті 53 МКУ, а саме - не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Чернігівською митницею ДФС прийнято картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110001/2016/00115 якими позивачу відмовлено у митному оформленні товару та розяснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття відповідачем митної декларації (а.с.17-20).

Вважаючи оскаржуване рішення відповідача та картки відмови протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Зі змісту оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, митну вартість було визначено за шостим (резервним) методом.

Підставою не застосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) стало те, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд виходить із наступного.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підстави наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору", зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що 25.03.2016 № JFSN2503 не містять інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюються дані цінові пропозиції, тому вони не можуть бути прийняті як додаткова цінова інформація для підтвердження задекларованого рівня митної вартості товару; калькуляція собівартості на товари від 04.04.2016 № JFSN3103/0404/001 дійсна на період з 11.01.2016 по 12.03.2016, в той час як відвантаження товару здійснено 31.03.2016 згідно інвойсу від 31.03.2016 № JFSN3103, відвантаження товару здійснене не в період виробництва, а калькуляція не містить інформації про складські витрати на їх зберігання; звіт про оцінку майна від 24.05.2016 № 05-04/05/89 поданий не в повному обсязі та не дає можливість перевірити ціноутворення.

Поряд з цим, аналіз частини другої статті 53 Митного кодексу України дає підстави вважати, що до обовязкового переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, звіт про оцінку майна, калькуляція собівартості, прайс лист не відноситься, але вони можуть бути подані декларантом або уповноваженою ним особою за власним бажанням в порядку частини шостої статті 53 Митного кодексу України.

Досліджуючи надані позивачем контролюючому органу документи на відповідність вимогам частини другої статті 53 Митного кодексу України судом встановлено, що ПП "Семенівська мануфактура" для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення були подані:

- декларації митної вартості від 24.05.2016 № 102110001/2016/200947, згідно якої позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються та зовнішньоекономічний договір (Контракт № ZKSK/2016 від 11.03.2016);

- рахунок-фактура (Інвойс № JFSN3013 31.03.2016), пакувальний лист до інвойсу № JFSN3013 від 31.03.2016.

Судом встановлено, що вищезазначений рахунок сплачено частково, оскільки відповідно до умов контракту № ZKSK/2016 від 11.03.2016 встановлено, що оплата за товар здійснюється впродовж 3-х місяців з фактичної дати поставки.

Відповідно до умов контранту поставки визначаються та погоджуються сторонами для кожної окремої партії товару та вказуються в рахунку-фактурі. Як вбачається з вказаного рахунку-фактури попередня оплата за даною поставкою не погоджувалась та не проводилась.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, відсутність платіжних документів про оплату товару, наявність даних про його часткову оплату не можуть вплинути на заявлену митну вартість товару, оскільки вони не стоять у залежності, не спростовують ту вартість товару, що визначена у зовнішньоекономічному договорі (контракті) або документі, який його замінює, та додатків до нього: рахунку-фактурі (інвойс) або рахунку-проформі (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу). Окрім того, названі документи формують зобов'язання у покупця на оплату товару у розмірі, встановленому у договорі, що свідчить про незмінність його вартості за умови відсутності платіжних документів.

Поряд з цим, позивачем були надані контролюючому органу видаткова накладна № JFSN2903 від 29.03.2016 та відвантажувальна специфікація № JFSN0104 від 01.04.2016, які підтверджують факт отримання підприємством задекларованого товару.

При цьому, з інвойсу № JFSN3013 31.03.2016 вбачається, що товар поставляється за базисом поставки CFR UA ODESSA (вартість і фракт) Інкотермс 2010. Тобто постачальник взяв на себе зобовязання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

При цьому, суд не приймає посилання контролюючого органу, що при митному оформленні товарів позивачем не надана інформація щодо числових значень складових митної вартості товарів, а саме - витрат та ризиків, повязаних з транспортуванням товарів в місце призначення, та витрат на страхування, оскільки рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів 24.05.2016 №102000010/2016/000124/2 не містить посилань митного органу щодо сумніву з приводу числових значень складових митної вартості товарів в частині витрат та ризиків, повязаних з транспортуванням товарів в місце призначення, та витрат на їх страхування і виходить за межі встановлених обставин митним органом в спірному рішенні.

Будь-які заперечення та доводи Чернігівської митниці без зазначення їх у графі 33 рішення про коригування митної вартості не заслуговують на увагу та не можуть бути належними доказами у цій справі.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, митна вартість товару, імпортованого позивачем, була визначена на підставі резервного методу.

Згідно зі статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частинами другою та третьою цієї статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Також, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору", зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що Чернігівська митниця ДФС при винесенні спірного рішення діяла не у межах та не у спосіб визначений чинним законодавством України, оскільки митні органи зобовязані у рішенні про коригування митної вартості товарів зазначати послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 Митного кодексу.

До такого висновку суд дійшов тому, що Чернігівська митниця ДФС при винесенні рішення від 24.05.2016 №102000010/2016/000124/2 не зазначила послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом та необгрунтувала причин визначення митної вартості товарів за резервним методом.

Разом з цим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України та для обрання методу визначення митної вартості, але Чернігівською митницею ДФС зазначеного зроблено не було.

При цьому, судом встановлено, що надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару, не містять розбіжностей, не мають ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за них, а отже встановлені обставини дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Відповідно до частини шостої статті 64 МК України, митна вартість, визначена за резервним методом повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

При цьому суд зауважує, що митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованих інформаційних базах митного органу, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Та обставина, що в автоматизованих інформаційних базах митного органу є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами задекларований та розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості, адже торгові відносини здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Законодавцем встановлено, що митний орган зобовязаний виходити лише з наданих декларантом первинних документів про товар зазначених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, а не виходячи з даних автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, які з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу. Відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, належним чином не довів та не обґрунтував правомірність своїх дій.

Враховуючи статтю 19 Конституції України та частину першу статті 11, статтей 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України та те, що декларантом під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митних декларацій, відповідачу було подано всі необхідні документи, які відповідають вимогам частини другої статті 53 Митного кодексу України та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товарів та підтверджують ціну товарів, вказану в контракті, суд дійшов висновку, що спірні рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними, оскільки винесені без врахування всіх обставин, за відсутності підстав для відмови в прийнятті митних декларацій та митному оформленні товару, а також за відсутності підстав вважати, що митна вартість товару визначена ПП "Семенівська мануфактура" з порушенням вимог митного законодавства, а тому позовні вимоги ПП "Семенівська мануфактура" про скасування рішення від 24.05.2016 №102000010/2016/000124/2 та картки відмови №102110001/2016/00115 підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000124/2 від 24 травня 2016 року.

Скасувати карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00115.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук