Справа № 825/1418/15-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2016 р. м. Київ К/800/36437/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Головчук С.В.,

Ємельянової В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року,

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов заступника начальника відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження № 47038577 від 27 березня 2015 року, про стягнення виконавчого збору від 03 квітня 2015 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 квітня 2015 року, винесених в межах виконавчого провадження №47038577.

Позов обґрунтувала тим, що постанова заступника начальника відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження № 47038577 від 27 березня 2015 року не відповідає вимогам підпункту 5 пункту 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у ній не зазначена дата набрання законної сили судовим рішенням. Виконавчий напис приватного нотаріуса Соколова О.Є. № 216 від 24 березня 2015 року також не відповідає Закону України «Про виконавче провадження». У виконавчому написі зазначено, що він набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, однак дата реєстрації виконавчого напису в цьому реєстрі в самому виконавчому написі № 216 від 24 березня 2015 року відсутня. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що звернуто стягнення на предмет іпотеки, а з матеріалів виконавчого провадження видно, що відкрито виконавче провадження про стягнення за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто їх зміст відрізняється. Зазначала, що постійно мешкає за адресою, вказаною у виконавчому написі нотаріуса, а саме - АДРЕСА_1 проте постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 березня 2015 року отримала лише 16 квітня 2015 року, а тому була позбавлена можливості належним чином користуватися своїми правами як сторони виконавчого провадження з метою захисту своїх інтересів та не мала змоги вирішити питання про погашення боргу у встановлений державним виконавцем до 02 квітня 2015 року строк.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано постанови відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 03 квітня 2015 року ВП №47038577, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 квітня 2015 року ВП №47038577. В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження № 47038577 від 27 березня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Банк Богуслав» просить залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін, вказуючи на його законність і обґрунтованість. Вважає доводи касаційної скарги безпідставними, просить залишити цю скаргу без задоволення.

Справа вирішується у письмовому провадженні, оскільки сторони у судове засідання не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 30 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав», як Іпотекодержателем, та ОСОБА_4, як Іпотекодавцем, укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого позивачка з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 19/02-КР- 31/2012 від 30 травня 2012 року передає в іпотеку, а Публічне акціонерне товариство «Банк Богуслав» приймає в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 яке складається з земельної ділянки площею 0,1032 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), житлового будинку «А-2» з надвірними будівлями: сарай «Б-1», стіни з цегли площею 5,4 кв. м, вбиральня «б-1», стіни з цегли, гараж «Г-1», стіни з цегли площею 56,3 кв. м, колодязь «К1» із металевих труб. Загальна площа - 301,6 квадратних метрів. Житлова площа - 109,9 квадратних метрів.

24 березня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов О.Є., видав виконавчий напис № 216, яким запропонував звернути стягнення на зазначені земельну ділянку і житловий будинок «А-2» з надвірними будівлями: сарай «Б-1», стіни з цегли площею 5,4 кв. м, вбиральня «б-1», стіни з цегли, гараж «Г-1», стіни з цегли площею 56,3 кв. м, колодязь «К1» із металевих труб. Загальна площа - 301,6 квадратних метрів. Житлова площа - 109,9 квадратних метрів.

25 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Богуслав» надав до відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 24 березня 2015 року № 216.

27 березня 2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ОСОБА_5, з метою виконання виконавчого напису нотаріуса від 24 березня 2015 року № 216, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47038577, 03 квітня 2015 року постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 141486 грн 23 коп., а 08 квітня 2015 року постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перебіг строку для добровільного виконання починається з моменту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу, покладає на відповідача обов'язок перед початком примусового виконання рішення пересвідчитись в отриманні боржником такої постанови. Оскільки, відповідачем не дотримано передбаченого пунктом 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5, обов'язку пересвідчитись у отриманні позивачкою як боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження і факту здійснення нею будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, то постанови відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 03 квітня 2015 року ВП № 47038577, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 квітня 2015 року ВП № 47038577, винесені передчасно, створили несприятливі наслідки для прав та інтересів позивачки, а тому підлягають скасуванню. Крім того, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження № 47038577 від 27 березня 2015 року з тих підстав, що у виконавчому написі нотаріуса від 24 березня 2015 року вказано: «Виконавчий напис нотаріуса набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій», що повністю відповідає вимогам спеціальних законодавчих актів до складання виконавчих написів нотаріусами та дає чітке визначення дати набрання законної (юридичної) сили виконавчим написом нотаріуса, оскільки це зазначено перед номером 216, за яким виконавчий напис зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачку повідомлено про відкриття виконавчого провадження відповідно до норм чинного законодавства, оскаржувані постанови є законними, будь-які підстави для скасування постанов про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження відсутні, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування цих постанов є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Статтею 1 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За змістом частини 2 статті 27 Закону № 606-XIV у разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

Таким чином, державний виконавець може винести постанову про накладення арешту на майно боржника одночасно при відкритті виконавчого провадження, якщо була така заява стягувача, або після спливу строку для добровільного виконання виконавчого документу шляхом вжиття примусових заходів, одним з яких відповідно до статті 32 Закону № 606-XIV є звернення стягнення на майно боржника.

Частиною 1 статті 52 Закону № 606-XIV встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з частиною 8 статті 54 Закону № 606-XIV примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Отже, підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, є, зокрема, невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк та без поважних причин.

За змістом статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення. Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

У разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми (частина перша статті 46 Закону № 606-XIV).

Аналогічна норма закріплена в частині першій статті 28 вказаного Закону.

Наведені правові норми зобов'язують боржника добровільно виконати рішення у строк, встановлений державним виконавцем та повідомити про таке виконання у цей же термін. У свою чергу, дані норми, у разі невиконання боржником рішення добровільно у встановлений державним виконавцем строк, зобов'язують державного виконавця на наступний день після закінчення відповідних строків розпочати примусове виконання рішення, тобто вчиняти певні дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Разом з тим, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам (частина 1 статті 35 Закону № 606-XIV).

За змістом статті 31 Закону № 606-XIV копії постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 (далі - Інструкція № 74/5).

Згідно з пунктами 4.1.1 Інструкції № 74/5 державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підтвердження направлення позивачці постанови про відкриття виконавчого провадження № 47038577 від 27 березня 2015 року відповідачем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що постанова отримана нею 15 квітня 2015 року, тоді як строк для добровільного виконання встановлено до 02 квітня 2015 року.

За таких обставин, коли відповідачем не дотримано передбаченого пунктом 4.1.1 Інструкції №74/5 обов'язку пересвідчитись у отриманні позивачкою, як боржником, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, факту здійснення нею будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, беручи до уваги неналежне повідомлення позивачки про відкриття виконавчого провадження від 27 березня 2015 року ВП № 47038577, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанови відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 03 квітня 2015 року ВП № 47038577, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 квітня 2015 року ВП № 47038577 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із статтею 18 Закону № 606-XIV у виконавчому документі зазначається, зокрема, дата набрання законної (юридичної) сили рішенням.

Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» визначено вимоги до виконавчого напису нотаріуса щодо зазначення дати набрання юридичної сили.

Відповідно до глави 11 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії. Виконавчий напис нотаріуса набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, про що зазначається у тексті самого виконавчого напису.

Статтею 52 Закону України «Про нотаріат» зазначено, зокрема, що про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до пункту 6.6 Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року N 3253/5, на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі зазначається номер, за яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Дата запису в реєстрі повинна відповідати даті вчинення нотаріальної дії і даті складання документа.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження № 47038577 від 27 березня 2015 року, з тих підстав, що у виконавчому написі нотаріуса від 24 березня 2015 року зазначено: «Виконавчий напис нотаріуса набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій», що повністю відповідає вимогам спеціальних законодавчих актів до складання виконавчих написів нотаріусами, та дає чітке визначення дати набрання законної (юридичної) сили виконавчим написом нотаріуса, оскільки це зазначено перед номером 216, за яким виконавчий напис зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій.

Виходячи з приписів статті 226 КАС України, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року та залишити в силі постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Ємельянова В.І.