Справа № 243/4524/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернишов Ю.В.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року справа №243/4524/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., секретаря судового засідання Борисова А.А., за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача за довіреністю Винник О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2016 року у справі № 243/4524/16-а (головуючий І інстанції Чернишов Ю.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради, в якому просив, визнати неправомірними дій відповідача щодо припинення застосування до нього пільг на житлово - комунальні послуги( 50- відсоткову знижку плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) з 07.11.2015 року, зобов'язати відповідача поновити йому компенсаційні виплати та пільги з дня їх зупинення, тобто з 07.11.2015 рок (а.с.1-3).

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2016 року задоволено позовні вимоги. Суд першої інстанції визнав неправомірними дії Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради Донецької області щодо припинення нарахування пільг на житлово-комунальні послуги з 07.11.2015 роуц ОСОБА_2, зобов'язав Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради Донецької області поновити ОСОБА_2 компенсаційні виплати та пільги на житлово-комунальні послуги з дня їх зупинення, тобто з 07.11.2015 року.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до п.п. 1,5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII). Згідно п. 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Проте, Законом № 580-VIII не передбачено 50- відсоткова знижка плати за користування плати за користування житлом та комунальними послугами. Постановою КМУ «Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї» від 27 січня 2016 р., № 36 у пункті 2 слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально - виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні)», виключено. Прийнятті пізніше в часі закони чи інші нормативно-правові акти є пріоритетними до виконання за раніше прийняті, навіть якщо звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод людини та громадянина.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, вважає, що рішення суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду першої інстанції винесена з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 26.12.2001 року призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ», що підтверджується копією посвідчення (а.с.5).

Відповідно до довідки начальника пенсійного відділу УМВС України в Донецькій області від 18.02.2002 № 28382, позивач, та члени його родини у відповідності до Закону № 565-XII мають право на довічну 50 % знижку по сплаті житлової площі, комунальних послуг та електроенергії (а.с.7).

Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради листом від 17 грудня 2015 року повідомило позивача, що йому припинено нарахування пільг на житлово-комунальні послуги та запропоновано звернутися до відповідача за призначенням житлової субсидії (а.с26)

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов до висновку, що дії відповідача є неправомірними, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення його права на отримання пільг згідно Закону № 580-VIII з 07 листопада 2015 року.

Колегія суддів, з даними висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом № 565-XII.

Згідно з частини 1, 2 статті 22 Закону № 565-XII передбачено, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до частини 4 статті 22 Закону № 565-XII, в редакції чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону № 565-XII, за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

На підставі пп. «а» і «в» підпункту 1 пункту 68 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в статтю 22 Закону № 565-XII внесено зміни: частину четверту доповнено словами «в межах норм, встановлених законодавством», а частину шосту доповнено словами «якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Проте, зміни, внесені пп. «в» пп. 1 пункту 68 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року в статтю 22 Закону № 565-XII частини шосту та сьому викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року внесені зміни в Закон № 565-XII і частина сьома статті 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону від 28 грудня 2014 року Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову № 389, яка набрала чинності 01 липня 2015 року та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно пункту 2 цього Порядку дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом № 565-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 27 січня 2016 року до пункту 2 зазначеного Порядку було внесено зміни та слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

З 07 листопада 2015 року у зв'язку з набуттям чинності Законом № 580-VIII втратив чинність Закон № 565-XII, відповідно до статті 22 якого позивач мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо.

Згідно абзаців 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VIII встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

З аналізу змісту Закону № 580-VIII, суд дійшов до висновку, що даний правовий акт не містить норм, які б передбачали пільги, компенсації і гарантії не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Тобто, Закон № 580-VIII не передбачає надання 50 відсотків знижки по оплаті житлової площі, комунальних послуг і палива.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон № 580-VIII, то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Таким чином, відповідачем правомірно відмовлено позивачу у наданні пільг з 50 відсотковою знижкою на житлово-комунальні послуги, оскільки норми Закону № 580-VIII не передбачають надання пільг на житлово-комунальні послуги у розмірі 50%.

Доводи суду та позивача про неприпустимість звуження змісту і обсягу пільг, компенсацій та гарантій, наданих громадянам України, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, не приймаються з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Закон № 580-VIII в частині втрати чинності Закону № 565-XII не скасовувався та не змінювався, є діючим, Конституційним судом України не визнаний неконституційним, а зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають.

Згідно пункту 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, що обумовлює скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 184, 185, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2016 року у справі № 243/4524/16-а задовольнити.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2016 року у справі № 243/4524/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано колегією суддів 21 липня 2016 року.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська