Справа № 205/8541/15-а (2-а/205/31/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2016 року справа № 205/8541/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року

у справі № 205/8541/15-а

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради

про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у Ленінський районний суд м. Дніпропетровська з позовом до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання незаконним рішення від 26 жовтня 2015 року №Х-11 щодо відмови у наданні пільг, зобовязання застосувати до комунальних платежів 50-проценту знижку з 01 липня 2015 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог законність та обґрунтованість рішення суду, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1, має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни, що підтверджується копією посвідчення серії В-ІІ №420911 (а.с. 5).

За змістом листа управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 26 жовтня 2015 року №Х-11 (а.с. 6), відповідач щомісячно до 01 липня 2015 року здійснював компенсацію вартості фактично використаного позивачем та його сімєю обсягу житлово-комунальних послуг у розмірі 50% в межах споживання.

З 01 липня 2015 року відповідачем зупинено надання позивачу пільг щодо компенсації вартості фактично використаного позивачем та його сімєю обсягу житлово-комунальних послуг у розмірі 50%, у звязку з перевищенням середньомісячного сукупного доходу сімї позивача величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

За доводами ОСОБА_1, право на отримання пільг закріплено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який не містить застережень щодо розміру доходу родини учасника війни для отримання пільги, а постанова Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 «Про затвердження надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням сукупного доходу сімї» суперечить цьому закону.

Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради зазначає, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76VІІІ внесені зміни, зокрема до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що передбачає умови за якими надаються пільги на оплату житлово-комунальних послуг ветеранам війни та окремим категоріям громадян з 01 липня 2015 року розмір середньомісячного сукупного доходу сімї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням сукупного доходу сімї» визначений механізм реалізації права на отримання пільг. На зупинення пільг позивачу щодо компенсації вартості фактично використаного обсягу житлово-комунальних послуг мало вплив врахування доходів, як позивача непрацюючого пенсіонера, так і його дружини працюючого пенсіонера.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що застосування до спірних відносин змін до частини 7 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядку надання пільг, шляхом введення поняття сукупного доходу сімї пільговика як умови надання пільги, періодичності її надання, що не були передбачені на час надання позивачу такої пільги, є суттєвим звуженням наданих та гарантованих законодавством йому прав та свобод як громадянину та особі, яка має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції чинній до 01 липня 2015 року) учасникам війни надаються такі пільги: 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством, за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Пунктом 9 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N76-VIII, стаття 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнена частиною 6 такого змісту: «Установити, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Згідно з розділом ІІІ Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України, норми цього Закону в частині врахування середньомісячного сукупного доходу сімї при наданні пільг набули чинності з 1 липня 2015 року.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N76-VIII Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову №389 (набрала чинності з 01 липня 2015 року), якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї (надалі Порядок).

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу відповідно до законодавства.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, зокрема, згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, до 01 липня 2015 року законодавством встановлювалось право певного кола осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на отримання 50-процентної знижки плати за користування житлом, комунальними послугами, скрапленим балонним газом тощо.

Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами до 01 липня 2015 року не встановлювався.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N76-VIII, яким внесені зміни та доповнення, зокрема до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за змістом яких право на 50-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством, за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання збережено, за змістом і колом осіб не звужено.

Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Відповідно до пункту 3 Порядку, пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Підпунктом 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України, передбачено, що податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2015 року 1218 гривень (стаття 7 Закону).

Отже, з урахуванням вказаних вище норм, з 01 липня 2015 року податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинах 50-відсоткова знижка вартості комунальних послуг) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень.

За змістом пунктів 4, 5 Порядку, до членів сімї пільговика під час надання пільг належать особи, на яких поширюється пільги дружина; до сукупного доходу сімї пільговика включаються нараховані пенсія, заробітна плата.

Згідно з пунктом 6 Порядку, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення одержують від територіальних органів Пенсійного фонду України за результатами обміну електронними базами даних інформацію про суми пенсійних виплат і факт працевлаштування пільговиків та членів їх сімей, відомості про яких містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Відповідно до наданих управлінням праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради відомостей з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають пільги, позивач є непрацюючим пенсіонером (у 2015 році щомісячний розмір пенсії 2117,99 гривень), його дружина ОСОБА_2 працюючий пенсіонер (щомісячний розмір пенсії з січня по серпень 2015 року 1125,46 гривень, з вересня 2015 року 1380,45 гривень, інформація про розмір заробітної плати відсутня), (а.с. 25, 26).

Згідно з пунктом 8 Порядку, пільговики, до сукупного доходу сім'ї яких входять доходи, визначені пунктом 5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сім'ї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім'ї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сім'ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період.

Як вбачається з листа від 26 жовтня 2015 року №Х-11, з урахуванням встановлення факту праці дружини позивача, відповідач запропонував позивачу для визначення права на отримання пільг, подати довідку про доходи його дружини за шість місяців що передують місяцю зверненню, або документи, що підтверджують відсутність документів за такий період.

Позивач запитувані документи відповідачу не подав.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що згідно з абзацом 2 пункту 12 Порядку, у разі зменшення доходу сім'ї пільговик має право звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для визначення права на отримання пільг з місяця звернення.

Щодо висновків суду про звуження змісту і обсягу пільг, компенсацій та гарантій, наданих громадянам України, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, є діючим, Конституційним судом України не визнаний неконституційним, а зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист, у звязку з чим оскаржуване рішення відповідача є правомірним.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному зясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим