Справа № 810/3431/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2016 р. м. Київ К/800/53679/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючого судді:Вербицької О.В.
Суддів: Маринчак Н.Є.
Цвіркуна Ю.І.
за участю:
секретаря - Мартиненка Г.В.

представника позивача - Косяка О.В.

представника відповідача - Борисова І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства «Еркер»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015 р.

у справі № 810/3431/13-а

за позовом Приватного підприємства «Еркер»

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київської області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Еркер» (далі - позивач, ПП «Еркер») звернулось до суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київської області (далі - відповідач, Білоцерківська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2013 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 р., позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ від 21 лютого 2013 р. № /340, № /339.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.02.2015 р. постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2015 р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ від 21 лютого 2013 р. № /340, № /339.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015 р. постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2015 р. скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У доповненні до касаційної скарги ПП «Еркер», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015 р., а постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2015 р. залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Білоцерківською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Сапфір» за період з 01 жовтня по 31 грудня 2009 р., за результатом якої було складено акт перевірки від 11 січня 2013 р. № 10/22-3/24881850/2.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем: п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 600 266 грн. 00 коп.; пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 263 525 грн 00 коп.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято: податкове повідомленням - рішенням від 21 лютого 2013 р. № /340, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на загальну суму 329 460,00 грн., з яких за основним платежем - 263 525 грн 00 коп., за штрафними санкціями - 65 881,00 грн.; податкове повідомленням - рішенням № /339, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 750 333,00 грн., з яких за основним платежем - 600 266,00 грн., за штрафними санкціями - 150 067,00 грн.

Суд першої інстанції визнав необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункт 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовими витратами виробництва та обігу (далі - валові витрати) є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

У відповідності до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 зазначеного Закону передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) (підпункт 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП «Еркер» у листопаді - грудні 2009 року здійснювалися операції з придбання товарів та підрядних робіт у ТОВ «Сапфір». Так, у період з 27.11.2009 по 31.12.2009 позивачем отримано від ТОВ «Сапфір» товар - цеглу червону, щебінь, блоки залізобетонні тощо.

Фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку із господарською діяльністю платника податків підтверджено первинними документами, зокрема, податковими накладними, платіжними дорученнями, акти приймання виконаних підрядних робіт, довідками про вартість виконаних підрядних робіт тощо.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено реальні зміни майнового стану позивача за спірними господарськими операціями.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування витрат та податкового кредиту.

За таких обставин, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015 р. підлягає скасуванню, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2013 р. має бути залишена в силі, як така, що помилково скасована.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214-215, 220, 221, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Еркер» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015 р. скасувати.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2015 р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун