Справа № 161/617/16-а,2-а/161/82/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Справа № 876/4678/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Великоведмезької сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання недійсним рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до відповідача - Великоведмезької сільської ради Маневицького району Волинської області, в якому просили визнати недійсним рішення відповідача від 13 жовтня 2015 року №55/5, яким позивачам відмовлено у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачі оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що оскаржуваним рішенням порушено право позивачів як членів фермерського господарства на приватизацію земельної ділянки в розмірі частки (паю) із земель, які перебувають у користуванні фермерського господарства. Просять скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Позивач (апелянт)- ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники відповідача- Бойчук Л.К., Пугач З.В. у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Позивачі (апелянти) - ОСОБА_2, ОСОБА_1 в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2009 року Великоведмезька сільська рада, як орендодавець, та фермерське господарство "Каменне", як орендар, уклали договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в с.Велика Ведмежка, Великоведмезької сільської ради Маневицького району, відповідно до п.2 якого в оренду передана земельна ділянка загальною площею 30,998 га., у тому числі - 3,3745 га - рілля, 5,3657 га - пасовища, 16,5973 га - під господарськими будівлями, 1,3140 га - чагарники, 1,3581 га- лісовкриті площі, 0,2157 га - канали та 2,1745 га - ставки.

Згідно з п.8 Договору оренди землі цей договір укладено на 10 років та зареєстровано відділом Держземагенства у Маневицькому районі Волинської області за №04.

12 серпня 2015року члени фермерського господарства «Каменне» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Великоведмезької сільської ради Маневицького району Волинської області з заявою про надання їм дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у розмірі земельних часток (паїв) для передачі безоплатно у приватну власність із раніше наданих земель на території Великоведмезької сільської ради, долучивши викопіювання, на яких зазначено бажані місця розташування земельних ділянок та вказавши, що раніше прав на земельні частки (паї) вони не набували.

Рішенням відповідача від 13 жовтня 2015 року №55/5 позивачам відмовлено у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, мотивуючи це тим, що землі господарських дворів, під водою, лісові площі вилучені з паювання, як такі, що не підлягають часткуванню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення відповідача прийнято у межах його повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, оскільки земельні ділянки щодо відведення яких для передачі безоплатно у приватну власність просили позивачі, входять до складу земельної ділянки, наданої в оренду для ведення фермерського господарства єдиним масивом, мають статус колективної власності і не передбачено виділення паїв у межах населених пунктів із земель, що знаходяться в оренді, а землі господарських дворів можуть перебувати в користуванні лише на умовах оренди.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічні положення передбачені ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі, виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів п.12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянки площею 30,3988 га, зареєстрованої в Державному кадастрі земель за № 04 (категорія -землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), відповідно до договору оренди землі від 14 липня 2009 року, надана у строкове платне користування для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів електро і радіотелефонних мереж, газо і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Державним актом на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 16 липня 1996 року зафіксовано передачу колективному сільськогосподарському підприємству ім.Тельмана Великоведмезької сільської ради Маневицького району Волинської області у колективну власність для сільськогогосподарського використання 1633, 3 га землі.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що, приймаючи оскаржуване рішення, сесія сільської ради врахувала Проект по роздержавленню земель і видачі Державного акта на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства ім.Тельмана Великоведмезької сільської ради Маневицького району Волинської області, в якому зазначено, що землі господарського двору не підлягають часткуванню.

Крім того, відповідачем розроблено та затверджено Схему землеустрою і техніко - економічного обґрунтування використання та охорони земель Великоведмезької сільської ради №135 від 20 квітня 2015 року, якою не передбачено виділення паїв у межах населених пунктів із земель, що знаходяться в оренді. Землі господарських дворів можуть перебувати в користуванні лише на умовах оренди.

Згідно з Розділом II «Класифікація видів цільового призначення земель», затверджена наказом Держкомзему №548 від 23.07.2010 р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 01.11.2010 р. за №1011/18306 (далі - КВЦПЗ) до категорій земель «землі сільськогосподарського призначення» відносяться землі з цільовими призначеннями: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для ведення фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства тощо.

Сільськогосподарські двори - це землі під будівлями і дворами, які використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва або іншого сільськогосподарського призначення і відповідно до норм чинного законодавства надаються громадянам або юридичним особам в користування на умовах оренди для обслуговування будівель і споруд.

Землі, які розміщені під господарськими будівлями і дворами є землями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як встановлено судом першої інстанції, земельні ділянки, які позивачі мали намір отримати безоплатно у власність за рахунок земельних часток (паїв), відносяться до господарських дворів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржуване рішення Великоведмезької сільської ради прийняте правомірно, оскільки земельні ділянки, щодо відведення яких для передачі безоплатно у приватну власність просили позивачі, входять до складу земельної ділянки, наданої в оренду для ведення фермерського господарства єдиним масивом, мають статус колективної власності і не передбачено виділення паїв у межах населених пунктів із земель, що знаходяться в оренді, а землі господарських дворів можуть перебувати в користуванні лише на умовах оренди, крім того, така категорія земель вилучена з паювання, як така, що не підлягає часткуванню.

Колегія суддів при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У спірних правовідносинах відповідач - Великоведмезька сільська рада діяла в межах наданих їй Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень, а прийняття радою рішення про відмову у наданні позивачам дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у розмірі земельних часток (паїв) для передачі безоплатно у приватну власність із раніше наданих земель на території Великоведмезької сільської ради зумовлене тим, що землі господарських дворів вилучені з паювання, як такі, що не підлягають часткуванню.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2016 року у справі № 161/617/16-а, 2-а/161/82/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: О.Б. Заверуха

А.Р. Курилець

Повний текст ухвали виготовлено 22 липня 2016 року.