Справа № 800/437/15
Суддя: Панталієнко П.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

12 липня 2016 року м. Київ
Судді Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України Панталієнка П.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції про визнання протиправним і скасування рішення.
Верховний Суд України постановою від 12 липня 2016 року у даній справі скасував постанову Вищого адміністративного суду України (далі - ВАСУ) від 22 лютого 2016 року, ухвалив нове рішення - про відмову в позові.
Непогоджуючись з прийнятим рішенням Верховного Суду України про відмову в позові, вважаю за необхідне висловити свою окрему думку про таке.
Серед Європейських стандартів незалежної діяльності судді при розгляді справ на особливу увагу заслуговують такі:
1) тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості;
2) тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру;
3) дисциплінарне провадження може бути ініційоване, якщо суддя не виконав свої обов'язки ефективно та належним чином. Такі провадження повинен проводити незалежний орган влади або суд із наданням гарантій справедливого розгляду і права на оскарження рішення та покарання. Дисциплінарні санкції мають бути пропорційними;
4) судді не повинні нести особисту відповідальність за випадки, коли їхні рішення були скасовані або змінені в процесі апеляційного розгляду.
Про підстави дисциплінарної відповідальності, зокрема, йдеться в пункті 25 Рекомендацій Київської конференції з питань незалежності судової влади в країнах Східної Європи, Південного Кавказу та Центральної Азії «Судове управління, відбір і підзвітність суддів»: «Дисциплінарні провадження проти суддів повинні стосуватися випадків грубої та непростимої непрофесійної поведінки, які завдають шкоди репутації всього суддівського корпусу. Дисциплінарна відповідальність не повинна поширюватися на зміст рішень або вироків, в тому числі у випадках розбіжності юридичних тлумачень між судами, а також на випадки судових помилок або критики судової системи».
Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю обґрунтованим висновок ВАСУ про те, що приймаючи оскаржуване рішення від 5 листопада 2015 року № 819/0/15-15 та встановлюючи, що суддя ОСОБА_1 порушила присягу, ВРЮ не визначила всіх ознак складу порушення присяги, зокрема у чому полягали дії слідчого судді, які викликали сумнів у чесності та непідкупності судових органів.
Окрім того, вирішуючи подібні справи щодо поновлення на посаді працівників митної служби, Верховний Суд України неодноразово в своїх чисельних постановах висловився, що припинення державної служби за порушення присяги є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за своєю тяжкістю за межі, в звичайному розумінні, дисциплінарного проступку, якщо такі дії суперечать покладеним на нього обов'язкам, підривають довіру як до носія влади, що призводить до приниження державного органу і унеможливлює подальше виконання обов'язків такою особою.
Наведена судова практика не була взята до уваги при постановленні судового рішення у даній справі Верховним Судом України.
Також, при кваліфікації дій судді ОСОБА_1. при вирішенні питання щодо обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартої ОСОБА_4, ВРЮ не встановила в таких її діях умисного нехтування законом та не врахувала попередню бездоганну роботу цієї судді.
На мою думку, процесуальні дії судді в конкретному випадку, не можна віднести ні до дисциплінарного проступку, ні до порушення присяги.
А викладений у цій постанові Верховного Суду України висновок, щодо невідповідності таких дій складеній ОСОБА_1 присязі судді, є помилковим, який може призвести до вибіркового правосуддя, порушення прав діючих суддів.
Суддя
Верховного Суду України П.В. Панталієнко