Справа № 826/26918/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Київ
19 липня 2016 року № 826/26918/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Аблова Є.В., Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Міністерства внутрішніх справ України в особі Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань, пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань, пов`язаних з установленням статусу учасника бойових дій, про зобов`язання Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій, надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій (з урахуванням уточненого адміністративного позову від 28.12.2015).

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем отримано необґрунтовану відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, оскільки, за твердженням останнього, факт безпосередньої участі останнього в антитерористичній операції та забезпечення її проведення підтверджено талоном посвідчення про відрядження та довідкою, виданою управлінням кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову не надав. У свою чергу, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження. З огляду на вказане, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Міністра внутрішніх справ України із зверненням, в якому з посиланням на перебування як старшини міліції у відрядженні для несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, що підтверджується довідкою управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 13.10.2014 №3/в/5488 та посвідченням про відрядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 06.06.2014 №1108, просив надати йому статус учасника бойових дій як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення.

Листом від 23.09.2015 №6/2/2-7561 департаментом кадрового забезпечення Міністерства внутрішніх справ України повідомлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Київщина» Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області у період з 14.05.2014 по 22.09.2014. Відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 07.06.2014 №446 о/с дск з 07.06.2014 по 01.08.2014 ОСОБА_1 був направлений в район проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. У той же час, станом на момент направлення вказаного листа у Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області немає відповідного рішення Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення ОСОБА_1 до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Вважаючи таку відмову у наданні статусу учасника бойових дій необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовий акт, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (надалі Закон №3551).

У відповідності до пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

На виконання вказаного положення Закону №3551 Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (надалі Порядок №413).

Згідно з пунктом 2 Порядку №413 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, статус учасника бойових дій надається:

військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення) (пункт 4 Порядку №413).

У силу пункту 6 Порядку №413 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками установ, закладів подаються на розгляд комісії у місячний строк після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу чи призначення їх на відповідні посади.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів з метою подальшого доопрацювання.

Комісії інформують у місячний строк Державну службу у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про осіб, яким надано статус учасника бойових дій, за формою згідно з додатком 3.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, та у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та у місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії.

Приписами пункту 8 Порядку №413 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

З огляду на вказані законодавчі положення вбачається, що підставою для надання особі статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, є відповідні документальні підтвердження вказаного, якими, згідно з пункту 2 Порядку №413, є витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення.

Як вбачається зі змісту листа від 23.09.2015 №6/2/2-7561 департаментом кадрового забезпечення Міністерства внутрішніх справ України повідомлено, що у Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області немає відповідного рішення Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення ОСОБА_1 до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

При цьому, доданими позивачем до позовної заяви копіями довідки управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 13.10.2014 №3/в/5488 та посвідчення про відрядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №0002800 підтверджено факт відрядження старшини міліції ОСОБА_1 на міста Сватово Луганської області з 07.06.2014 по 01.08.2014 з метою несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.

Водночас, доказів про залучення ОСОБА_1 до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення під час звернення до Міністра внутрішніх справ України позивачем не надано. Іншого з матеріалів справи не вбачається.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про відсутність, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині зобов`язання Центральної комісії Міністерства внутрішніх справ України з розгляду питань, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій, надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.

Суд наголошує на тому, у разі наявності відповідних документів щодо залучення ОСОБА_1 до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, він не позбавлений можливості повторно звернутись до Міністра внутрішніх справ України із заявою про отримання статусу учасника бойових дій.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Аблов Є.В.

Мазур А.С.