Справа № 205/2740/16-а
Суддя: Нижний А. В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/2740/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/2740/15а
2а/205/78/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., розглянувши у порядку скороченого провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про відмову у призначенні йому пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону від 15.01.2011р.);

зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (правонаступника управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська) зарахувати до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, половину строку навчання на юридичному факультеті Запорізького національного університету з 01.09.1991 по 25.06.1996;

зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську призначити з 09 березня 2016 року та виплачувати йому пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону від 15.01.2011) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданій Дніпропетровською обласною прокуратурою від 09.03.2016 № 18-4вих16, з наступним проведенням перерахунку його пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.

Відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, у яких просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на відсутність у позивача стажу, необхідного для призначення пенсії, та внесення змін до Закону України «Про прокуратуру».

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

09.03.2016р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська з заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

14.03.2016р. Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська відмовило позивачу у призначенні пенсії з посиланням на те, що у ОСОБА_1 необхідний для призначення пенсії за вислугу років стаж роботи становить 18 років 10 місяців 14 днів при загальному страховому стажі 24 роки 11 місяців 11 днів, тоді як відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній з 01.01.2015р.) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

Крім цього, відповідач послався також на те, що на підставі пункту 5 Прикінцевих положеньЗакону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII, з 01.06.2015р. взагалі припинено призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, у період роботи позивача у органах прокуратури ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. № 3668-VI, далі Закон № 3668-VI) передбачалось, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом № 3668-VI) до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Як вбачається з заперечень Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську, відповідач заперечує проти включення до 20-річного стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугою років, половини строку його навчання у Запорізькому державному університеті (2 роки 5 місяців 7 днів), з тих мотивів, що даний університет не є вищим юридичним навчальним закладом.

Водночас, відповідно до п. 1 ст. 28 Закону України «Про вищу освіту» університет - багатогалузевий (класичний, технічний) або галузевий (профільний, технологічний, педагогічний, фізичного виховання і спорту, гуманітарний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) вищий навчальний заклад, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 закінчив Запорізький державний університет за спеціальністю правознавство, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією диплома серії ЛН № 01111 від 28.06.1996р.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність визначених ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом № 3668-VI) підстав для включення до 20-річного стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугою років, також 2 роки 5 місяців 7 днів, що становить половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Таким чином, на момент звернення з заявою про призначення пенсії до стажу, який дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, належить 18 років 10 місяців 14 днів (період роботи у органах прокуратури з 18.04.1997р. по 29.02.2016р.) та 2 роки 5 місяців 7 днів (половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі). Загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 11 місяців 11 днів.

Матеріали справи містять також довідку про заробітну плату позивача, видану Дніпропетровською обласною прокуратурою від 09.03.2016р. №18-3вих16.

Суд не бере до уваги посилання відповідача, як на підставу для відмови у призначенні позивачу пенсії, на внесення змін до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. № 76-VIII, яким збільшено розмір мінімального стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури та зменшено розмір пенсії, а також на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про застосування Закону України «Про прокуратуру» в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013р. №21-348а13, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції до внесення змін Законом № 3668-VI, оскільки внесеними вказаним Законом № 3668-VI, а також Законами України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. № 76-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII змінами, на які посилається відповідач, на порушення ст. 22 Конституції України було звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури.

Враховуючи, що необхідний для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років 20-річний стаж роботи становить 21 рік 3 місяці 31 день, з яких стаж роботи на посадах прокурорів та слідчих становить 18 років 10 місяців 14 днів, що відповідає вимогам ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом № 3668-VI) для призначення пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, суд доходить висновку про протиправність дій Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови у призначенні позивачу такої пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015р. № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений ст.ст. 7, 11 КАС України, також зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру"; зобов'язання Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську зарахувати до 20-річного стажу, який дає ОСОБА_1 право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", половину строку навчання на юридичному факультеті Запорізького державного університету з 01.09.1991р. по 25.06.1996р.; зобов'язання Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" з 09 березня 2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданій Дніпропетровською обласною прокуратурою 09.03.2016р. за №18-3вих16.

Водночас у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про наступне проведення перерахунку пенсії позивача у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію, оскільки за змістом ст. 2 КАС України суд захищає лише права, свободи або законні інтереси, уже порушені на момент розгляду справи судом, тоді як перерахунок пенсії позивача на цей момент не проводився.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити діїзадовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську зарахувати до 20-річного стажу, який дає ОСОБА_1 право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", половину строку навчання на юридичному факультеті Запорізького державного університету з 01.09.1991р. по 25.06.1996р.

Зобов'язати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" з 09 березня 2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданій Дніпропетровською обласною прокуратурою 09.03.2016р. за №18-3вих16.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1653,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

СуддяОСОБА_2