Справа № 804/567/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"06" липня 2016 р. справа №804/567/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Туркіної Л.П.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі №804/567/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз"

до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Поляріс Плюс",

про скасування постанови, -

встановив:

В січні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 від 20.11.2014 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляріс Плюс" виконавчого збору у розмірі - 87093,10 грн. по виконавчому провадженню №43997591;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 від 20.11.2014 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляріс Плюс" витрат на проведення виконавчих дій у розмірі - 116,82 грн. по виконавчому провадженню №43997591.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв в межах наданих йому Законом України "Про виконавче провадження" повноважень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач, зокрема, зазначив, що згідно із пунктом 3.7.4 Інструкції у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

Пунктом 8 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

В порушення зазначених вимог, докази направлення до боржника або повернення поштовою службою постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 20.11.2014 р. відсутні.

15 грудня 2014 року на адресу ПАТ "Дніпропетровськгаз" надійшла постанова державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві від 21 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу, у якій зазначено лише повернення виконавчого документа стягувачу, однак жодної інформації про виділення постанови про стягнення виконавчого збору чи постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в окреме провадження вказано не було.

Разом з тим, звертає увагу, що відповідно до зазначеної постанови державний виконавець стягнув із боржника - ТОВ "Поляріс Плюс" суму виконавчого збору у розмірі 87093,10 грн., які на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу залишились несплачені.

У постанові від 28.01.2015р. №3-217гс14 Верховний Суд України зазначив, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника.

Таким чином, вказує, що неможливо встановити, які саме дії та на яку суму були виконані для примусового виконання зазначеного рішення суду, з чого вбачається, що жодних дій виконано не було. Вказані вище неправомірні дії відповідача позбавили можливості отримання позивачем в повній мірі належних йому коштів, що знаходились на рахунку в банку та були заблоковані банком до вирішення справи в судовому порядку.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 12.05.2014 року Господарським судом м. Києва, справа №910/5597/14, було винесено рішення, яким стягнуто з рахунку ТОВ "Поляріс Плюс" на користь ПАТ "Дніпропетровськгаз" 843 112,90 грн. безпідставно одержаних грошових коштів, 10 741,03 грн. 3% річних, а також 17 077,08 грн. судового збору.

На виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва 27.05.2014 року було видано відповідний наказ.

14.07.2014р. державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43997591 по виконанню наказу господарського суду міста Києва від 27.05.2014 у справі №910/5597/14, добровільний строк для виконання - до 21.07.2014 року.

Проте, у встановлений строк ТОВ "Поляріс Плюс" рішення суду не виконало, тому постановами від 20.11.2014 року відповідачем були стягнуті з ТОВ "Поляріс Плюс" виконавчий збір у розмірі - 87093,10 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі -116,82 грн.

21.11.2014 року відповідачем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку із тим, що за боржником не виявлено майна, на яке можливо звернути стягнення. Постановою державного виконавця від 21.11.2014 року накладено арешт на все майно та кошти боржника. Борг стягнуто частково в сумі - 766499,55 грн., виконавчий збір стягнуто частково у розмірі - 76641,52грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва, справа №910/5597/14, від 19.01.2015 року скаргу ПАТ "Дніпропетровськгаз" на дії державного виконавця Рижук Л.В. Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві при виконанні наказу Господарського суду м. Києва від 27.05.2014 року у справі №910/5597/14 було задоволено частково та визнано неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.11.2014 року за виконавчим провадженням №43997591 та скасовано цю постанову (ухвала набрала законної сили-19.01.2015 року).

06.02.2015 року ПАТ "Дніпропетровськгаз" звернулось до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження у зв'язку зі скасуванням господарським судом постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа.

25.02.2015 року на розрахункові реквізити ПАТ "Дніпропетровськгаз" надійшла сума заборгованості від ТОВ "Поляріс Плюс" в рамках виконання рішення суду у розмірі -766499,56грн. При цьому, позивач наголошує на тому, що грошові кошти надійшли у розмірі меншому на 76613,34грн. На думку позивача, таке зменшення є протиправним, тому останній звернувся до державного виконавця із листами, в яких просив повідомити причини такого зменшення та надати необхідні документи на підтвердження здійснення виконавчих дій.

Отже, не погодившись із винесеними в рамках ВП №43997591 постановами від 20.11.2014 року, якими були стягнуті з ТОВ "Поляріс Плюс" суми виконавчого збору у розмірі - 87093,10грн. та витрати на проведення виконавчих дій на суму - 116,82грн., позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволення позовних вимог на підставі того, що:

- рішення суду, виконання якого відбувається в рамках ВП №43997591, у встановлений державним виконавцем строк, боржником самостійно не виконано, дій, спрямованих на виконання рішення суду, боржником не вчинено, підтверджуючих документів про виконання рішення суду до відділу державної виконавчої служби не надходило;

- оскаржувані постанови державного виконавця були винесені у відношенні боржника по ВП №43997591 - ТОВ "Поляріс Плюс", тому права, свободи, інтереси стягувана у цьому виконавчому провадженні, тобто ПАТ "Дніпропетровськгаз", жодним чином не були порушені.;

- державний виконавець діяв в межах наданих йому законом повноважень, зокрема і щодо стягнення з боржника виконавчого збору за ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" та витрат на проведення виконавчих дій за ст.41 вказаного Закону з винесенням щодо цього відповідних постанов.

Однак, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не врахував наступне.

Згідно п.5 ст.18 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби встановлено статтею 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до цієї норми об'єктом оскарження є рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби. Перелік рішень, які може ухвалювати державний виконавець, та вимоги до змісту цих документів наведено в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802.

Відповідно до пункту 1.5 цієї Інструкції державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ч.4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, сторони виконавчого провадження можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду відповідної юрисдикції, яким видано виконавчий лист.

Статтею 121-2 ГПК України передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні у відповідача знаходиться на виконанні виконавчий лист №910/5597/14 від 27.05.2014 року, виданий Господарським судом міста Києва.

Як вже зазначалося, у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження", основним критерієм для визначення юрисдикції, до якої відносяться спірні правовідносини, є суд, який видав виконавчий лист.

Оскільки виконавчий лист №2-1871/2010 від 08.11.2011 р. було видано Господарським судом міста Києва, то оскарження постанов державного виконавця від 20.11.2014р. про стягнення з позивача виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій повинно здійснюватись у порядку господарського, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, постанову суду від 15 березня 2016 року - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС України, апеляційний суду, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі №804/567/16 скасувати.

Провадження у справі №804/567/16 закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: Л.П. Туркіна