Справа № 2-а-10789/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем україни

19 серпня 2011 року 11 год. 50 хв. суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 - 2011 роки та зобовязання здійснювати виплату у подальшому

в с т а н о в и в:

25.07.2011 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 - 2011 роки та зобовязання здійснювати виплату у подальшому. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, а тому відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент виплати. Проте, в порушення Закону, відповідач здійснив виплату допомоги в 2010 -2011 роках в значно меншому розмірі, виходячи із розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова КМУ № 562)

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) даний позов підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово суддею, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Скорочене провадження у справі відкрито ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.08.2011. 17.08.2011 відповідач надав до суду заперечення проти позову, в яких просив відмовити у його задоволенні з посиланням на пропуск позивачем строку звернення до суду, правомірність проведеної виплати та неможливість суду вирішувати справу на майбутнє.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту виконавчого комітету Миколаївської міської ради як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Статус позивача підтверджуються посвідченням серії А № 029431, виданого на його імя 22.02.1993.

30.05.2011 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 - 2011 роки у розмірі, встановленому статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Із відповіді відповідача від 02.06.2011 № К-87 вбачається, що щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік позивачу виплачено на підставі Постанови КМУ № 562 в розмірі 100,00 грн., а за 2011 рік буде виплачено після надходження фінансування.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова КМУ № 562, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку (стаття 100 КАС України).

Судом встановлено, що позов поданий до суду 25.07.2011 та містить вимоги за період з 2010 по 2011 роки. Із заперечення відповідача вбачається, що щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік позивачу виплачено 17.012011. Отже, позовні вимоги за 2010 рік заявлено з пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України. Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач не подав, поважність причини пропуску цього строку в позові не зазначив. За таких обставин, позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

Із заперечень відповідача також вбачається, що станом на дату їх підготовки (серпень 2011 року) щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік позивачу нараховано у розмірі 100,00 грн., які не перераховано через відсутність фінансування. Отже, позов в частині вимог за 2011 рік предявлено у межах строку, встановленого частиною другою статті 99 КАС України.

Таким чином, оскільки позивачу нараховано, але не виплачено, щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік у меншому розмірі ніж передбачено частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача. Одночасно суд зазначає, що розмір допомоги повинен визначатися із розміру мінімальної заробітної плати, що діє на дату її виплати, розмір якої установлено статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (якщо виплата буде проведена у 2011 році), з розміру якої і повинен бути проведений перерахунок і виплата допомоги позивачу.

Щодо стягнення з відповідача не донарахованої щорічної допомоги на оздоровлення, суд не вбачає підстав для такого стягнення, оскільки відповідач є бюджетною установою та має кошторис на власне утримання. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок державного бюджету (стаття 63). Крім того даний спосіб захисту не відповідає способу захисту, передбаченого законом.

Також суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про зобовязання відповідача виплачувати допомогу в подальшому у розмірі, встановленому Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до діючого процесуального законодавства, захисту в судовому порядку підлягає право або інтерес, яке порушено, оспорюється або не визнається. У даному випадку, позивач просить вирішити спір на майбутнє, що не передбачено процесуальним законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме визнання неправомірними дій та зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до вимог статі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням мінімальної заробітної плати на дату виплати допомоги, з урахуванням виплаченої суми, якщо така виплачувалася.

На підставі статей 19, 22, 46 Конституції України, статі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та керуючись статтями 183-2, 256 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії Департаменту праці та соціального захисту населення в Миколаївської міської ради щодо нарахування у 2011 році ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, у розмірі меншому ніж передбачено статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік відповідно до вимог статі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням мінімальної заробітної плати на дату виплати цієї допомоги, з урахуванням виплаченої суми, якщо така виплачувалася.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко