Справа № 754/15596/15-а
Суддя: Петріщева І. В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/29/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2016 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про складання завідомо неправдивого документа в органи суду посадовими особами Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнення змісту позовних вимог, просить визнати дії посадових осіб, а саме начальника Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі А. А. Ленцова, неправомірними і такими, що несуть ознаки кримінального злочину за ст. 366 КК України, а саме складання завідомо неправдивого документа в органи суду - клопотання про поновлення строків звернення до суду з твердженням про ознайомлення з рішенням суду першої інстанції 21 лютого 2014 року при тому, що відповідач був ознайомлений з нею в серпні 2011 року, зазначивши, що 15.07.2011 року постановою Деснянського районного суду м. Києва дії Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в частині відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 було визнано неправомірними, зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 02.02.2011 року, виходячи з показника середньої заробітної плати за 2010 рік в розмірі 1982,63 грн. виплатити заборгованість по пенсії, згідно цієї постанови він 3 роки, 7 місяців отримував пенсію, але починаючи з листопада 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва почало виплачувати йому пенсію на 1118,00 грн. менше. Під час ознайомлення з матеріалами справи, він дізнався, що 11.03.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва звернулося до суду з апеляційною скаргою про поновлення строку звернення до суду, зазначивши, що в заяві на поновлення строку на апеляційне оскарження містяться завідомо неправдиві дані про те, що Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва ознайомилося із постановою суду лише після 21.02.2014 року і на підставі цього звернулося до суду з апеляційною скаргою, але відповідач знав і раніше про постанову від 15.07.2011 року, оскільки на адресу ОСОБА_1 було надіслано листи, в яких зазначено, що "в вересні 2011 року на адресу УПФУ в Деснянському районі м. Києва надійшло рішення суду №2а-4627 від 15.07.2011 року" і що "згідно зазначеного рішення з 02.02.2011 року розмір пенсії становить 2853,78 грн.", тому вважає, що подана заява про поновлення строку звернення до суду, містить ознаки злочину, передбаченого ст. 366 КК України.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, наведених у позові.

У судове засідання представник Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, правонаступник - Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, повідомлений про місце та час розгляду судового засідання, не з'явився, звернувшись до суду із запереченнями, в яких зазначив, що позовні вимоги позивача не визнаються в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що позивачем не було дотримано процесуальних підстав під час складання адміністративного позову, зазначені дії повністю суперечать ч. 2 ст. 2 КАС України за змістом якої до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, в свою чергу, Управлінням рішень дій чи бездіяльності з даного питання не приймалось, позивач просить встановити ознаки кримінального злочину за ст. 366 КК України, що суперечить поняттю адміністративного процесу, додавши, що ст. 185 КАС України передбачено право на апеляційне оскарження рішень суду, ст. 102 КАС України передбачено право на поновлення та продовження процесуальних строків, яке вирішується в судовому засіданні на розсуд суду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком №2, розмір якої визначено відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

15.07.2011 року постановою Деснянського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, дії Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в частині відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 визнано неправомірними, зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 02.02.2011 року, виходячи з показника середньої заробітної плати за 2010 рік в розмірі 1982,63 грн. та виплатити заборгованість по пенсії (а.с. 14-15).

Судом встановлено, що представник Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва у судове засідання не з'явився.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 167 КАС України особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох днів з дня його ухвалення чи складення у повному обсязі або у разі їх звернення вручаються під розписку безпосередньо в суді. Якщо копія рішення надіслана представникові, то вважається, що вона надіслана й особі, яку він представляє.

Судове рішення вважається врученим, у тому числі у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, повідомленою цими особами суду, або за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, чи для фізичних осіб, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

Якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, суд не надсилає копії такого рішення, а лише повідомляє суб'єкту владних повноважень у порядку, передбаченому частиною першою статті 38 цього Кодексу, про можливість отримання копії судового рішення безпосередньо в суді.

Особа, яка бере участь у справі, а також особа, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов'язки, може отримати в суді, де знаходиться адміністративна справа, копію рішення, що є в матеріалах цієї справи, ухваленого адміністративним судом будь-якої інстанції.

Деснянський районний суд м. Києва надіслав копію зазначеної постанови сторонам у справі, що підтверджується відповідним супровідним листом від 22.07.2011 року, що було встановлено у судовому засіданні шляхом дослідження матеріалів справи №2а-4427/2011р.

Проте судом встановлено, що Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва копію судового рішення у порядку, передбаченому ст. 167 КАС України, не отримувало, докази його вручення у матеріалах справи відсутні, що підтверджується матеріалами справи №2а-4427/2011р.

Судом також встановлено, що Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва 14.09.2011 року отримало копію вищезазначеної постанови, як зазначив позивач від нього особисто, що підтверджується штампом про реєстрацію вхідної кореспонденції №4426/09, що було також досліджено у судовому засіданні та не заперечувалось з боку відповідача.

Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві в листі № 27449/10/к-3501/1 від 07.10.2011 року повідомило ОСОБА_1, що відповідно до рішення суду №2а-4627 від 15.07.2011 року щодо перерахунку пенсії, яке надійшло на адресу Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва у вересні 2011 року, новий розмір пенсії буде нараховано йому у листопаді поточного року (а.с. 48).

Пенсійний фонд України в листі № 19292/к-2 від 14.10.2011 року повідомило ОСОБА_1, що в результаті перерахунку пенсію було обчислено у відповідному розмірі, розмір пенсії складає 2856,58 грн., де: 2703,78 грн. - основний розмір пенсії, 152,80 грн. - доплата за понаднормовий стаж (а.с. 49).

Згідно ч. 1 ст. 185 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 186 КАС України апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Поновлення та продовження процесуальних строків відбувається у порядку, встановленому цим кодексом.

Право кожного на судовий захист є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, захисту їх від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва мало право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй (стаття 1, частини перша, друга статті 8 Основного Закону України).

Відповідно до Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 6, частина друга статті 19).

Згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

11.03.2014 року Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в особі начальника управління А.А.Ленцова звернулось до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначено, що копія вищезазначеного рішення суду від 15.07.2011 року не надсилалася, була отримана Управлінням при зверненні позивача щодо виконання постанови, з огляду на що, ознайомитись з рішенням Управління мало можливість тільки після 21.02.2014 року (а.с. 16-17).

11.03.2014 року Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в особі начальника управління А.А.Ленцова звернулось до Деснянського районного суду м. Києва із апеляційною скаргою на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2011 року (а.с. 18-20).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 року було поновлено строк для апеляційного оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2011 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва про зобов'язання провести перерахунок пенсії, було задоволено, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2011 року - скасовано, зобов'язано прийняти нову постанову, якою в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням середнього заробітку по Україні для призначення та перерахунку пенсії, що передує року звернення за перерахунком - відмовлено.

Ухвалою Верховного суду України від 06.07.2015 року у допуску справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва про зобов'язання провести перерахунок пенсії за заявою про перегляд Верховним судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 24.03.2015 року відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 263 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС України адміністративний позов може містити 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що фізична чи юридична особа може оскаржити до адміністративного суду будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, шляхом подання адміністративного позову з вимогами, перелік яких міститься у частині четвертій статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки такий перелік не є вичерпним, особа може обрати й інші вимоги на захист своїх прав, свобод чи інтересів у сфері публічно - правових відносин, але, виходячи із закону, яким визначається порядок реалізації прав та свобод у сфері публічно-правових відносин, враховуючи компетенцію адміністративних судів (ст. 17 Кодексу), а також повноваження суду при вирішенні справи (ст. 162 Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ст. 4. КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до чинного закону, а саме чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у доведення обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин у справі та вимог чинного законодавства України, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, та правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволенні позовних вимог немає, оскільки доводи, наведені відповідачем, спростовуються наведеним вище.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши ці докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини, на які посилається позивач, як на підстави своїх вимог, не доведені з його боку, не підтверджені певними засобами доказування, будь-яких доказів неправомірності дій відповідача судом не встановлено, а відтак, позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1-16, 69-71, 158-164 КАС України, на підставі ст.ст. 8, 13, 14, 19 Конституції України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення постанови або з дня отримання копії постанови з одночасним направленням копії апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Петріщева І.В.