Справа № 336/2493/16-а (2-а/336/138/2016)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
05 липня 2016 рокусправа № 336/2493/16-а (2-а/336/138/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.
суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.
за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 року
у адміністративній справі № 336/2493/16-а(2-а/336/138/2016) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання нечинним рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги та стягнення невиплаченої одноразової грошової допомоги, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 йому повернуто відповідно п.6 ч.3 ст.108 КАС України з підстав непідсудності справи цьому суду.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційн скаргу, в якій посилаючись на положення п.4 ч.1 ст.18 та ч.2 ст.19 КАС України ОСОБА_1 вважає, що заявлений ним позов у цій справі має розглядатися саме у місцевому загальному суді, як суді адміністративної юрисдикції, оскільки предметом спору є акт індивідуально-правої дії, а не нормативно-правовий акт, і його вимогами є протиправність відмови у виплаті одноразової грошової допомоги по інвалідності військовослужбовця, яка викладена у Листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 22.10.15 № 248/3/6/2913, у звязку з чим просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідачів, перевіривши, в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.
Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з приписів ч.3 ст.19, п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України дійшов висновку, що в даному випадку спірні правовідносини відносяться до юрисдикції окружного адміністративного суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України судочинство визначається виключно законом. За своїм змістом судочинство включає в себе, зокрема, підсудність, тобто встановлення повноважень судів системи судів загальної юрисдикції та процесуальних строків, строків звернення, оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Пунктом 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.
Правила предметної підсудності адміністративних справ, які поряд з правилами територіальної та інстанційної підсудності складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення конкретної адміністративної справи визначені ст.18 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст.18 КАСУ, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.
Частиною 2 цієї ж статті визначено підсудність окружних адміністративних судів, відповідно до якої окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.
Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача (ч.2 ст.19 КАСУ).
Разом з тим, ч.3 ст. 19 КАС України, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, визначено вирішення окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ лише адміністративних справ з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем не оскаржується нормативно-правовий акт Міністерства оборони України, а предметом позову по даній адміністративній справі є письмова відповідь Департаменту фінансів Міністерста оборони України, що викладена відповідачем в листі від 22.10.2015 р. № 248/3/6/2913, надісланому на адресу Запорізького обласного військового комісаріату з приводу розгляду надісланих останнім документів для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою передбачена гарантована державою виплатаодноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Виходячи із законодавчого визначення підстав та порядку соціальних виплат спірний вид допомоги за заявленим позовом належить до одного з видів соціального забезпечення.
Так, соціальне забезпечення - це система суспільно-економічних заходів, спрямованих на матеріальне забезпечення населення від соціальних ризиків (хвороба, інвалідність, старість, втрата годувальника, безробіття, нещасний випадок на виробництві тощо). В даному випадку такі ризики пов`язані з проходженням військової служби.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що одноразова грошова допомога, умови та порядок виплати якої визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 є видом соціальної допомоги.
Таким чином, враховуючи, що спірні правовідносини у цій справі стосуються відповіді відповідача по підгтовці та поданню пропозиції Міністерству оборони України щодо виплати позивачу коштів одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд апеляційної інстанції визнає що відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАСУ відносить вказану справу до підсудності місцевого загального суду як адміністративного суду.
Згідно п.4 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.199, п.1 ст.204, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 року скасувати, матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України повернути до того ж суду першої інстанції для продовження їх розгляду.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженю не підлягає, бо не перешкоджає подальшому провадженню по справі

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов