Справа № 273/270/16-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Літвин О.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"19" липня 2016 р. Справа № 273/270/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "01" червня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирської області (далі - пенсійний орган) з вимогою зобов'язати відновити виплату пенсії за вислугу років з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 року призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01.06.2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у відновленні виплати пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Позивач та відповідач не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважних представників в засідання суду не направили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковму задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3В перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з липня 2008 року та отримує пенсію за вислугу років за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Позивач продовжує працювати на посаді судового розпорядника Баранівського районного суду, яка віднесена до посади державного службовця.

У зв'язку з набранням чинності Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 року (далі Закон № 213-VІІІ), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015 року (далі Закон № 911-VІІІ) як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії позивачу припинено з 01.04.2015 року та з 01.01.2016 року.

22.01.2016 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про відновлення йому виплати пенсії, однак листом від 01.02.2016 року пенсійний орган відмовив у відновленні виплати пенсії, посилаючись на те, що позивач продовжує працювати на посаді, передбаченій Законом України «Про Державну службу», тому немає підстав для відновлення виплати пенсії.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що з 01 червня 2015 року та з 01 січня 2016 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, підлягає відновленню у звя'зку з відсутністю підстав для її невиплати.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини 1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, вирішуючи справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року до ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" були внесені зміни, у відповідності до яких тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцевих положень" вказаного Закону у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 1 червня 2015 року не був прийнятий Закон, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, тому з цієї дати втратили чинність норми закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, особам, які підпадають під дію цього Закону, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У відповідності до статті 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Враховуючи, що з 1 червня 2015 року втратили свою чинність правові підстави тимчасового припинення виплати позивачу пенсії, тому відмова відповідача у виплаті позивачу призначеної, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії, починаючи з 01.06.2015 року є протиправною.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції по суті за відповідний період 2015 року, однак вважає помилковим зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії, про які йшлося вище, з 01.06.2015 року по 26.08.2015 року з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

Крім того, спірні правовідносини виникли з приводу виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та безстроковий характер. Про припинення виплати пенсії позивач дізнався у відповідному місяці.

Враховуючи, що позовну заяву було подано 26.02.2016 року суд приходить до висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання пенсії за період з 01.06.2015 року по 26.08.2015 року, що з врахуванням приписів ст.100 КАС України є підставою для залишення позову у вказаній частині без розгляду й відповідно скасування постанови суду першої інстанції у вказаній частині.

До задоволення підлягають позовні вимоги про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити та виплатити позивачу пенсію за вислугу років починаючи з 27.08.2015 по 31.12.2015 року.

Суд першої інстанції вказаного не врахував і дійшов помилкового висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права.

Кім того, зобов'язуючи Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01 січня 2016 року, суд першої інстанції не врахував, що 01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року, відповідно до якого були внесені зміни, якими з 01 січня 2016 року встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

У зв'язку з чим позовні вимоги в частині нарахування і виплати пенсії з 01.01.2016 року задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував і дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог з 01 січня 2016 року, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати їх та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "01" червня 2016 р. скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01 січня 2016 року та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Позовні вимоги за період з 01 червня 2015 року по 26 серпня 2015 року залишити без розгляду.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 пров.Вузький,14,м.Баранівка,Баранівський район, Житомирська область,12700

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,