Справа № 826/9517/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ К/800/55628/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

секретар Іванов Д.О.

за участю представників Шелл Експлорейшн енд Продакшн Інвестментс (VI) Б.В. - Мацюк

Т.В., Максимова М.В.,

представника Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного

управління ДФС у м. Києві - Шамсетдінова М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі № 826/9517/14 за адміністративним позовом Компанії Шелл Експлорейшн енд Продакшн Інвестментс (VI) Б.В.(далі - Компанія) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ),

про визнання неправомірним повідомлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Компанія звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання нечинним повідомлення №000261501 від 07.03.2014 про відсутність права на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість відповідно до п. 200.18, п. 200.19 ст. 200 ПК України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2014, позовні вимоги задоволено, скасовано повідомлення №000261501 від 07.03.2014.

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (правонаступник - Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві) звернулась із касаційною скаргою про скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 20.02.2014 позивачем в особі представництва подано відповідачу заяву за №Y032/14 від 20.02.2014 про бюджетне відшкодування податку на додану вартість за січень 2014 року у сумі 5715726 грн.

В податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року інвестором (оператором) визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 5715726 грн. (рядок 23.1).

Податковим органом повідомленням № 000261501 від 07.03.2014 відмовлено позивачу у праві на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, оскільки він не відповідає критеріям визначеним пунктом 200.19 ПК України.

Позивачем визначено суму бюджетного відшкодування, що підтверджується довідкою №995/2-26-50-15-01-592740078 від 26.06.2014, яка складена відповідачем "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки підприємства "Угода про розподіл продукції від 24.01.2013 №1 - інвестор (оператор) Представництво Шелл Експлорейшн енд Продакшн Юкрейн Інвестментс (IV) Б.В. з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень - квітень 2014 року".

За результатами перевірки за січень - квітень 2014 року податковим органом порушень не встановлено.

24.01.2013 року між Державою Україна, яка діє через Кабінет Міністрів України, Компанією та Товариством з обмеженою відповідальністю „Надра Юзівська" укладено Угоду про розподіл вуглеводів, видобутих в межах ділянки Юзівська.

У зазначеній угоді (п. 28.3 пп. 28.3.1) зазначено, що Оператор представляє Інвестора у відносинах з Державою та з будь-якими іншими Державними Органами по відношенню до цієї Угоди для цілей Сплачуваних Податків, та має всі права та повноваження Компаній-Інвесторів, а у разі розбіжностей між положеннями розділу XVIII ПК України та іншими положеннями ПК України або іншим Законодавством України, застосовуються правила, передбачені розділом XVIII ПК України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію інвестора та угоди про розподіл продукції як платника податків Представництво Компанії є відповідальною за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання зазначеної угоди.

Представництво Компанії є відокремленим підрозділом Компанії, юридичною особою не являється.

Відповідно до пп. 28.9.6 п. 28.9 ст. 28 Угоди про розподіл вуглеводнів від 24.01.2013 року якщо сума податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, відображена оператором у декларації за цією Угодою, має від'ємне значення, таке від'ємне значення підлягає відшкодуванню оператору у порядку та строки і на умовах визначених Угодою.

Згідно положень п. 335.1 ст. 335 ПК України протягом строку дії угоди про розподіл продукції та в межах діяльності, пов'язаної з виконанням такої угоди, оподаткування інвестора (оператора) здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом Кодексу та угодою про розподіл продукції.

У разі розбіжностей між положеннями розділу XVIII та іншими положеннями цього Кодексу застосовуються правила, передбачені розділом XVIII цього Кодексу.

Відповідно до пп. 2 п. 337.4 ст. 337 ПК України при від'ємному значенні суми податку на додану вартість, розрахованої відповідно до цього Кодексу, така сума підлягає відшкодуванню інвестору (оператору), в порядку та строки, передбачені угодою про розподіл продукції, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

При цьому інвестор (оператор) має право на автоматичне бюджетне відшкодування такої суми в повному обсязі.

У листі Міністерства доходів та зборів України №1080916/99-99-19-04-02-15 від 10.09.2013, зазначено, що при від'ємному значенні суми податку на додану вартість, розрахованої відповідно до Кодексу, така сума підлягає відшкодуванню інвестору (оператору), в порядку та строки, передбачені угодою про розподіл продукції, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

При цьому інвестор (оператор) має право на автоматичне бюджетне відшкодування такої суми у повному обсязі.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 200.6 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Пунктом 200.18 ст. 200 ПК України визначено, що платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку.

Разом з тим, особливості оподаткування операцій, що здійснюються в умовах дії угоди про розподіл продукції передбачені статтями 335 - 340 Розділу XVIII Податкового кодексу України.

Суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про те, що положення статей 335, 337 ПК України та Угоди про розподіл вуглеводнів від 24.01.2013 є спеціальними нормами та передбачають право оператора на автоматичне бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.