Справа № 816/2463/14
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2016 р. м. Київ К/800/60513/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Донця О.Є.

Маслія В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної інспекції сільського господарства України у Полтавській області, державного інспектора сільського господарства в Полтавській області Лиховида Василя Йосиповича про визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправними дії державного інспектора сільського господарства в Полтавській області Лиховида В.Й. під час обстеження земельної ділянки та складання акту обстеження земельної ділянки №182 від 24 грудня 2013 року; визнати протиправними дії відповідача щодо складання розрахунку розміру шкоди, заподіяної ОСОБА_4 внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (за межами населеного пункту); визнати протиправним та скасувати розрахунок розміру шкоди, заподіяної позивачем внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (за межами населеного пункту) від 24 грудня 2013 року; визнати протиправним та скасувати припис державного інспектора сільського господарства в Полтавській області Лиховида В.Й. від 24 грудня 2013 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2014 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року, постанову суду першої інстанції скасовано в частині скасування припису відповідача від 24 грудня 2013 року №841 в частині якою ОСОБА_4 зобов'язано привести земельні ділянки у стан, придатний для використання за функціональним призначенням.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, 24.12.2013 року Державною інспекцією сільського господарства в Полтавській області, в особі державного інспектора сільського господарства в Полтавській області Лиховида В.Й. проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства фізичною особою ОСОБА_4, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, акт обстеження земельної ділянки № НОМЕР_1, протокол про адміністративне правопорушення № 000509.

Висновками встановлено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби загальною площею 72,8 га (з них 59,3 га пасовищ та 13,5 га сіножатей), на які укладені між Новосанжарською районною державною адміністрацією та ОСОБА_4 09.11.2009 року договори оренди землі, на момент перевірки розорені та використовуються як рілля, в чому вбачається використання їх не за функціональним призначенням, чим порушено вимоги статті 20 Земельного кодексу України та статті 37 Закону України "Про охорону земель" (використання земель не за цільовим призначенням).

24 грудня 2014 року державним інспектором сільського господарства в Полтавській області Лиховидом В.Й. винесено припис про усунення виявлених порушень та складено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (за межами населеного пункту).

Вказаним приписом позивача зобов'язано усунути порушення вимог земельного законодавства в термін до 22.01.2014, а саме: виготовити проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь або привести земельні ділянки у стан, придатний для використання за функціональним призначенням.

Крім того, 27 грудня 2013 року відповідачем складено повідомлення на адресу позивача згідно якого встановлено заподіяння позивачем шкоди державі внаслідок використання земельних ділянок не за цільовим призначенням та запропоновано останньому добровільно відшкодувати шкоду в сумі 25 726,78 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції вказав, що дії відповідача та складання припису відносно ОСОБА_4 є протиправними, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню, крім того не доведеним є факт заподіяння останнім збитків державі на суму 25 726,78 грн.

Натомість, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач допустив використання земельних ділянок не за призначення, чим допустив порушення вимог законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судами, до складу даних земель входили спірні 72,8 га сіножатей та пасовищ. Згідно даного договору в цілому земельна ділянка передана відповідачу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У пункті 16 Договору зазначено: « 16. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Згідно статті 33 Закону України «Про оренду землі» (станом на момент виникнення правовідносин), по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторонами поновлено договір оренди землі від 14 вересня 2004 року шляхом укладання по кожній окремій ділянці нових договорів (розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області від 21.09.2009 №377 «Про продовження терміну оренди земельних ділянок» із змінами від 06.11.2009 №437), які підписані сторонами 09 листопада 2009 року та зареєстровані відділом Держкомзему у Новосанжарському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено записи від 14 травня 2011 року за №00226 та №00227. Отже, згідно поновлених договорів оренди землі від 09.11.2009 року, позивачу продовжено термін дії оренди спірних 72,8 га землі.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель.

Згідно пункту 18 перехідних положень Земельного кодексу України, на період до 1 січня 2015 року вимоги частини четвертої статті 22 цього Кодексу поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів.

Щодо визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування ОСОБА_4 шкоди, заподіяної внаслідок використання земельних ділянок площею 72,8 га на території Супротивнобалківської сільської ради не за цільовим призначенням (за межами населеного пункту), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо їх необґрунтованості, враховуючи наступне.

27 грудня 2013 року відповідачем складено повідомлення №182 на адресу гр. ОСОБА_4, згідно якого встановлено заподіяння позивачем шкоди державі внаслідок використання земельних ділянок не за цільовим призначенням та запропоновано останньому добровільно відшкодувати шкоду в сумі 25 726,78 грн.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Тобто, статтями 31,33-37 Земельного кодексу визначено землі, які можуть надаватись в оренду користувачам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, стаття 22 Земельного кодексу України визначає, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Як встановлено судом першої інстанції, згідно відповідних договорів оренди, ОСОБА_4 надано в строкове платне користування земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби, що знаходяться в запасі на території Супротивнобалківської сільської ради.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що спірні земельні ділянки передавались в оренду ОСОБА_4 як пасовище та сіножаті, а не в розораному вигляді, що б могло свідчити, як на думку відповідача, про навмисну зміну позивачем цільового призначення землі.

Також, договір оренди землі від 14.09.2004, на підставі якого передано в користування позивачу спірні землі, продовжено на повторний термін, що свідчити про правомірне використання позивачем зазначеної землі, оскільки жодних заперечень щодо виконання орендарем своїх зобов'язань протягом відповідного строку зі сторони Новосанжарської районної державної адміністрації не було.

Таким чином, необґрунтованими висновки Державної інспекції сільського господарства України у Полтавській області, що позивачем земельні ділянки площею 72,8 га за межами населених пунктів Супротивнобалківської сільської ради використовувалась не за цільовим призначенням.

Вказане підтверджується також постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.08.2014 №542/226/14-а, згідно якою скасовано постанову №517 від 24.12.2013 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за статтею 53 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за нецільове використання земель. Таким чином, судом було підтверджено відсутність нецільового використання спірних земельних ділянок площею 72,8 га.

Згідно статті 37 Закону України «Про охорону земель», використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється. На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель.

Судами досліджено довідку Полтавської філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів» №780-02/101 від 30.12.2013, згідно якої встановлено, що ніяких вагомих причин, які б прямо свідчили про негативні наслідки господарювання та погіршення родючості ґрунту полів, які орендує позивач, або навіть тенденцію до цього процесу, відсутні.

Таким чином, вірним є висновок про відсутність підстав для зобов'язання позивача добровільно відшкодувати заподіяну державі внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням шкоду в сумі 25726,78 грн.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення, не допущено при цьому порушень норм процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке прийнято відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року - скасувати, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді