Справа № 813/8801/14
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Справа № 876/4372/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Заверухи О.Б.,Мікули О.І.,

з участю секретаря Кіри Н.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова звернулося в суд з адміністративним позовом до ТзОВ «Діпроспецавтотранс» про стягнення заборгованості.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ТзОВ Діпроспецавтотранс на користь Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова 102429 грн. 27 коп. заборгованості, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність, і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за період липень-грудень 2014 року.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ТзОВ «Діпроспецавтотранс» оскаржило її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, оскільки вони не є правонаступником державного підприємства адже, відповідно до пункту 1.1 Статуту, вони як юридична особа засновані відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна у Львівській області від 17.01.1996 року № 35 на підставі установчого договору про створення шляхом перетворення орендного підприємства Діпроспецавтотранс у ВАТ. Згідно із пунктом 3.3 цього ж Статуту, вони є правонаступником орендного (а не державного) підприємства. У свою чергу, орендне підприємство Діпроспецавтотранс було створено лише 01.04.1993 року, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію господарського формування від 01.04.1993 року №05192, видане Львівської міською радою. Статутом цього ж самого орендного підприємства не було встановлено жодного його правонаступництва прав та обовязків будь-якого державного підприємства, а лише визначено, що майно підприємства, яке є державною власністю, знаходиться у повному господарському віданні, а тому це майно можна викупити відповідно до чинного законодавства України. Саме такий викуп і відбувся у 1996 році.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник позивача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи і, оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обовязковою, судовий розгляд проведено у його відсутності. При цьому, колегія суддів відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи як таке, що не підтверджене жодними належними доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТзОВ «Діпроспецавтотранс» не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що економічні, соціальні та правові гарантії наукової та науково-технічної діяльності визначено Законом України Про наукову і науково-технічну діяльність №1977-XII вiд 13.12.1991 року (далі - Закон №1977).

Згідно ст.24 Закону №1977, різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 372 від 24.03.2004 р. затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України Про наукову і науково-технічну діяльність, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - Порядок).

Згідно з п. 2, 4 цього Порядку, за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів. У разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III - IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність, про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення (п. 5 Порядку).

Відтак, законодавцем визначено обов'язок відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України Про наукову та науково-технічну діяльність, і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів лише правонаступниками ліквідованих підприємств, установ, організацій.

Колегія суддів зазначає, що 22.02.1990 року Міністерством автомобільного та сільськогосподарського машинобудування СРСР укладено з організацією орендарів Державного інституту по проектуванню заводів спеціалізованого автомобільного транспорту Діпроспецавтотранс договір оренди майна інституту.

В подальшому, 01.03.1993 року Регіональним відділенням ФДМ України у Львівській області, згідно із Законом України Про оренду майна державних підприємств та організацій від 10.04.1992 року, як правонаступником орендодавця по договору оренди майна Державного інституту з проектування заводів спеціалізованого автомобільного транспорту Міністерства машинобудування військово-промислового комплексу та конверсії України від 22.02.1990 року укладено з організацією орендарів Діпроспецавтотрансу Додаткову (пролонгаційну) угоду №1 по внесенню змін і доповнень , в п.7 якої передбачено, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регламентуються законодавством.

Чинний на той час Закон України Про оренду майна державних підприємств та організацій статтею 17 визначав, що створене орендарем підприємство, господарське товариство стає правонаступником прав та обовязків державного підприємства, організації по договору оренди.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що покликання суду першої інстанції на те, що орендне підприємство Діпроспецавтотранс, а в свою чергу і відповідно ТзОВ Діпроспецавтотранс є правонаступником Державного інституту з проектування заводів спеціалізованого автомобільного транспорту є вірним.

Крім того, колегія суддів наголошує, що неправильним є покликання відповідача на те, що рішенням господарського суду Львівської області від 04-27.02.2003 року по справі №2/1469-8/373 за позовом УПФУ в Личаківському районі м.Львова до ВАТ Проектний інститут Діпроспецавтотранс встановлено факт відсутності правонаступництва. Адже, по аналогічній справі у постанові Вищого господарського суду України від 10.04.2007 року по справі №2/812-24/281 зазначено, що посилання попередніх судових інстанцій та рішення господарського суду Львівської області від 04-27.02.2003 року по справі №2/1469-8/373, яким встановлено, що ВАТ Проектний інститут Діпроспецавтотранс не є правонаступником державного підприємства чи організації, не може бути визнано обґрунтованим, оскільки постановою

Львівського апеляційного господарського суду від 29.12.2004 року у справі №2/265-13/304 (2/715-22/255) встановлений факт правонаступництва ВАТ Проектний інститут Діпроспецавтотранс прав та обовязків Державного підприємства Проектний інститут Діпроспецавтотранс.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова направлено відповідачу у відповідності до п. 5 Порядку № 372 повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за 2014 рік, у тому числі за липень-грудень 2014 року.

Як вбачається з розрахунку фактичних витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначеної відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів щодо наукових працівників за липень-грудень 2014 року, сума понесених витрат складає 102429,27 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати різницю між сумою пенсії, призначеної за Законом України Про наукову і науково-технічну діяльність, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, оскільки на Товариство поширюються приписи частини дев'ятої статті 24 Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що стягненню з ТОВ Діпроспецавтотранс підлягає заборгованість, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України Про наукову та науково-технічну діяльність, і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період липень-грудень 2014 року в розмірі 102429,27 грн.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, про що свідчать ухвали від 22.05.2014 року (справа № К/800/7304/13), від 11.09.2014 року (справа №К/9991/55288/12), від 20.11.2014 року (справа №К/800/135/14), від 20.01.2015 року (справа № К/9991/22955/12).

Крім того, по аналогічних правовідносинах Вищим адміністративним судом прийнято ухвалу від 11.03.2015 року (справа № К/800/10716/15) .

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ТзОВ «Діпроспецавтотранс» слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі № 813/8801/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді О.Б.Заверуха

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлений 21 липня 2016 року.