Справа № 826/24577/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року м. Київ К/800/14886/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Смоковича М.І., Чумаченко Т.А.,

секретаря Коцюрби В.М.,

за участю представника приватного підприємства „Льо Маж" Тригубчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу приватного підприємства „Льо Маж" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2016 року у справі № 826/24577/15 за позовом приватного підприємства „Льо Маж" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року приватне підприємство „Льо Маж" звернулося в суд з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, в якому просило визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250001/2015/00141 та рішення про коригування митної вартості товарів від 16.09.2015 року №100250001/2015/000055/2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неправомірно застосував резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки, ним надані відповідачу для митного оформлення товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які ідентифікували товар та містили об'єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню та підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2016 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішенням судів першої та апеляційної інстанцій приватне підприємство „Льо Маж", звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу Київська міська митниця Державної фіскальної служби просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що між позивачем та компанією „HIGHTON CONSTRUCTION LIMITED" укладений контракт купівлі-продажу від 10.12.2014 року №HT-12-10LM, відповідно до якого доставлено для ПП „Льо Маж" столовий посуд (виробництва Франції).

Для проведення митного оформлення товару (столовий посуд) ПП „Льо Маж" 10.09.2015 року подана до Київської міської митниці ДФС України (м/п „Західний") електрону митну декларацію №100250001/2015/011040, в якій вказана митна вартість товару розмірі 24 972,42 грн. згідно основного методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), разом із товаросупровідними документами.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, митним органом виявлено, що подані основні документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такз Згідно наданих позивачем документів, а саме, страхового сертифікату від 31.08.2015р. №1508311, виданого на товар „Побутова техніка", вигодонабувачем виступає ТОВ „Інвестком", в той час як до митного оформлення подавався товар столовий посуд для ПП „Льо Маж".

Крім того, в довідці про транспортні витрати № 2471 від 28.08.2015р. вказана страхова премія, яка також є складовою митної вартості, згідно страхового сертифіката, датованого 31.08.2015р..

Також до митного оформлення не наданий Договір перевезення від 15.12.2014р. № 15122014-8, який, відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599 „Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" є обов'язковим документом для підтвердження витрат на перевезення вантажу.

Орган доходів і зборів електронним повідомленням від 10.09.2015 року повідомив ПП „Льо Маж" про необхідність подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Позивачем надані додаткові документи на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме: страховий сертифікат від 11.09.2015р. № 15083111 з виправленнями, довідка про транспортні витрати від 11.09.2015р. №2471/1, дві експортні декларації, договір транспортного експедирування від 15.12.2014р. № 15122014-8, інвойси від 27.08.2015р. №№ 191914, 191916.

За результатами опрацювання документів 16.09.2015 року Київська міська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №100250001/2015/000055/2 відповідно до якого збільшила вартість товару, вказану в митній декларації від 10.09.2015 року №100250001/2015/011040 та оформила картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250001/2015/00141.

Рішенням про коригування митної вартості № 100250001/2015/000055/2 від 16.09.2015 скоригована митна вартість на товар № 2 „Посуд столовий, кухонний із зміцненого скла: Жаровня 818BA00 - 1350шт; Форма для запікання 247BA00 - 1848шт; Форма для випічки 345BA00 - 1536 шт; Торговельна марка - ARCUISINE Виробник:International Cookware на заводі: International Cookware Країна виробництва: FR" та товар № 3 „Посуд столовий, кухонний із зміцненого скла: Кастрюля 459A000 - 576шт; 465A000 - 640шт; 466A000 - 288шт; Салатник 180B000 - 360шт; 181B000 - 324шт; Форма для запікання 208P000 - 144шт; 212P000 - 160шт; 216P000 - 160шт; 345B000 - 512шт; 407B000 - 264шт; 408B000 - 864шт; 409B000 - 576шт; 411B000 - 768шт; 412B000 - 600шт; 818B000 - 72шт; Торговельна марка - PYREX Виробник:International Cookware на заводі: International Cookware Країна виробництва: FR", які зазначені в графі 31 митної декларації №100250001/2015/011040 від 10.09.2015р. та запропоновано подати нову МД з урахуванням Рішення про коригування митної вартості №100250001/2015/000055/2 від 16.09.2013".

Товар випущений у вільний обіг за електронною митною декларацією №100250001/2015/011425 із забезпеченням, шляхом надання гарантій, сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою митною вартістю товарів, визначеною митним органом згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 16.09.2015р. №100250001/2015/000055/2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що подані декларантом документи містять розбіжності, при цьому митницею обґрунтовано застосований резервний метод визначення митної вартості відповідно до статті 64 МК України через неможливість застосування попередніх методів її визначення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250001/2015/00141 та рішення про коригування митної вартості товарів від 16.09.2015 року №100250001/2015/000055/2.

Статтею 49 Митного кодексу України(далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1); митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2).

Статтею 57 глави 9 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 МК України .

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено в частині 5 статті 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що для підтвердження митної вартості позивачем до митної декларації надані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2012/0001725; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 27.08.2015р., №081114; довідка про транспортні витрати від 28.08.2015р., №2471; документ, що підтверджує вартість страхування від 09.09.2015р., інвойс (рахунок-фактура) від 27.08.2015р., №191914 та №191916; страховий сертифікат від 31.08.2015р., №1508311; контракт купівлі-продажу від 10.12.2014р., №HT-12-10LM; доповнення від 20.03.2015р., №1 до контракту купівлі-продажу від 10.12.2014р., №HT-12-10LM; доповнення від 12.05.2015р., №2 до контракту купівлі-продажу від 10.12.2014р., №HT-12-10LM; доповнення від, 17,072015р., №3 до контракту купівлі-продажу від 10.12.2014р., №HT-12-10LM; специфікації від 27.08.2015р., договір про надання послуг митного брокера від 01.11.2014р., №0111-14/2; інформацію про проведення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіологічного контролю товару від 27.08.2015 p.; сертифікат про походження товару від 27.08.2015р. №191914; єдиний уніфікований документ на розміщення і тимчасове зберігання товарів; митна декларація №100250001/2015/011040.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу (частина 2).

За змістом частини 6 статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 МК України передбачені такі методи визначення митної вартості товарів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судами встановлено, що під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стало те, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно ч. 3 ст. 53 МК України.

Законом встановлені умови, за наявності яких у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз викладених статей свідчить про обов'язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судами, позивачем надані додаткові документи на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме: страховий сертифікат від 11.09.2015р. № 15083111 з виправленнями, довідка про транспортні витрати від 11.09.2015р. №2471/1, дві експортні декларації, договір транспортного експедирування від 15.12.2014р. № 15122014-8, інвойси від 27.08.2015р. №№ 191914, 191916.

При досліджені поданих документів встановлено, що пунктом 4.2.10 Договору транспортного експедирування від 15.12.2014р. № 15122014-8 визначено, що транспортний експедитор зобов'язаний застрахувати свою відповідальність перед Замовником з лімітом страхової суми не меншою, ніж вартість вантажу, прийнятого для здійснення перевезення та надати Замовнику перед виконанням експедиторських послуг докази такого страхування (CMR-страхування).

При цьому, страховий сертифікат №15083111 (з виправленнями) складений тільки 11.09.2015р., тобто після виконання експедиторських послуг, і навіть після початку митного оформлення такого товару.

Окрім того, страховий сертифікат №15083111 від 11.09.2015р. містить інші розбіжності, зокрема, строк дії даного страхового сертифікату визначений з 31.08.2015р. по 07.09.2015р., тобто на момент видачі він вже був нечинний; вага товару, що страхувався, складає 17512 кг, хоча вага товару, поданого до митного оформлення, складає 17241 кг; товаросупровідним документом для складення страхового сертифікату визначено „Інвойс" без будь-яких реквізитів, що унеможливлює ідентифікацію з конкретною поставкою та товаром; вартість вантажу зазначена у розмірі 747 436,11 грн. (31310,48 євро згідно курсу НБУ станом на 31.08.2015), вартість же товарів, заявлених до митного оформлення за МД від 10.09.2015р. № 100250001/2015/011040, складає 24972,42 євро. При складенні відповідного страхового документа, курс валют враховується на дату його складення.

Виходячи на встановлені митним органом розбіжності в наданих до митного оформлення документів, колегія суддів вважає вірними висновки митного органу, що вказаний страховий сертифікат не може бути взятий до уваги митницею в якості документа, що підтверджує митну вартість товару.

Окрім того, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження витрат на транспортування (перевезення) вантажу, позивачем наданий договір транспортного експедирування від 15.12.2014р. №15122014-8 з доповненням №1 від 01.08.2015р., заявку №2471 від 25.08.2015р. до договору від 15.12.2014р. №15122014-8, в якій вантажовідправником зазначено „Luminarc", датою завантаження - 29.08.2015р..

Разом з тим, згідно документів, поданих до митного оформлення: вантажовідправником зазначено International Cookware, дата завантаження - 27.08.2015р..

На підтвердження витрат на транспортування (перевезення) вантажу, позивачем наданий лист ДП „АТЛ Україна" від 20.08.2015р. № АТЛ-4/20-08, в якому зазначено, що „…по выполненной перевозке, согласно заявки №2471 от 25.08.2015…в связи с задержкой таможенного оформления… согласны на оплату платежа по счету №1265 от 01.09.2015 до 25.09.2015 включительно…", лист ДП „АТЛ Україна" та від 21.08.2015р. № АТЛ-2/21-08, яким повідомлялось, що „…по маршруту г. Монтьшум (Франция) - г. Хелм (Польша) - г. Киев (Украина) для компании „ЛеМа„" действуют в период с 24.08.15 по 11.09.15 такие тарифы…".

Таким чином як вірно зазначено судами, виходячи із змісту даного листа експедитор 20 серпня вже знав номер і зміст заявки Замовника на перевезення від 25 серпня, а також про затримку на митниці та те, що ним буде виставлений рахунок на оплату від 01.09.2015р. При цьому, даний маршрут слідування автомобіля, який здійснював перевезення товару, не зазначений у довідках про транспортні витрати.

В довідках про транспортні витрати від 28.08.2015р. № 2471, від 11.09.2015р. № 2471/1 зазначено: „перевезення здійснене згідно договору перевезення № 15122014-8 від 15/12/2014р. ".

Разом з тим, до митного оформлення наданий договір транспортного експедирування за №15122014-8 від 15.12.2014р., який за правовою природою не є тотожним з договором перевезення, договору ж на перевезення не було надано.

Довідка від 28.08.2015р. №2471 видана із врахуванням страхового сертифікату від 31.08.2015р. №1508311, який не стосується даної поставки.

Довідка від 11.09.2015р. № 2471/1 видана з урахуванням страхового сертифіката, який не може бути використаний для підтвердження вартості страхування.

Акт надання послуг № 1265 від 01.09.2015р. та рахунок на оплату №1265 від 01.09.2015р. видані з урахуванням страхової премії згідно страхового сертифікату №1508311, який не стосується даної поставки (сертифікат виданий на товар „побутова техніка" та вигодонабувачем зазначено інше підприємство).

З урахуванням наведеного колегія судів вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій, що відомості, викладені у даних документах не можуть бути використані для підтвердження вартості перевезення (транспортування) товару.

Крім того, судами встановлено, що в довідці від 22.10.2015р. № АТЛ-4/8-22/10-1, яка наявна в матеріалах справи, зазначено, що „…для перевезення вантажу, згідно заявки №2441 від 25.08.2015р. по CMR №515018 від 28/08/2015 нами використовувався перевізник: ТОВ „РАФ ТРАНС"… Всі понесені нами витрати і платежі за наші послуги вказані у довідці №2441 від 31.08.2015р., що і відповідає нашим домовленостям по заявці 2441.".

Разом з тим, до митного оформлення подано CMR від 27.08.2015р. №081114, в якому перевізником визначено „PE KLYMCHUK NAZAR".

Також, як вірно встановлено судами, стосовно наданих експортних декларацій країни відправлення (Франція) №152008960 та № 152008966, в графі 31 експортної декларації №152008960 зазначено опис товару: „Товари для дому та домашнього вжитку: мочалки, ганчірки, рукавички, товари для чищення, полірування та аналогічного використання, з алюмінію, не текучі, не сипучі, (за виключенням ємностей, коробків та побібних сосудів…)120 місць", вартість товарів - 2558,52 євро. В якості документа, на підставі якого товари експортувались із Франції зазначений документ № 171702 від 27.08.2015р..

В графі 31 експортної декларації №152008966 зазначено опис товару: „Об'єкти зі скла для сервірування столу та для кухні; 2225 од. ", вартість товарів складає 2218,20 євро; вага - брутто 16689 кг, нетто 14093 кг. В якості документів, на підставі яких товари експортувались із Франції зазначено документи №171703 від 27.08.2015р. та Y903, Y922, Y935.

Виходячи з наведеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що товари та документи, які зазначені у митних деклараціях країни відправлення, до митного оформлення за МД від 10.09.2015р. № 100250001/2015/011040 не подавались. Таким чином, відомості, які зазначені в експортних деклараціях № 152008966 та № 152008960, не можуть бути враховані при визначенні митної вартості товарів, визначеної декларантом.

Таким чином, позивачем не підтверджені документально такі складові митної вартості товарів, як витрати на перевезення та страхування, які, згідно ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовими митної вартості, отже перший метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) не може бути застосований в силу ч. 2 ст. 58 МК України.

Беручи до уваги, що виявлені органом доходів і зборів розбіжності та обставини, визначені ч. 2 ст. 58 МК України, декларантом не усунуті через неподання належних документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю відмовлено та обґрунтовано прийняте рішення про коригування від 16.09.2015р. №100250001/2015/00055/2.

Митна вартість визначена відповідачем із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 МК України, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Джерело інформації: ЄАІС ДМСУ МД від 26.08.2015р. №100250001/2015/010096.

Попередні методи визначення митної вартості не застосовані з наступних причин:

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не був використаний у зв'язку з неможливістю застосування вимог статті 59 МК України, оскільки в ціновій базі (ЄАІС) за період 90 днів, що передує митному оформленню, відсутня інформація щодо митної вартості ідентичних товарів, ввезених в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не використаний у зв'язку з відсутністю у органу доходів і зборів цінової інформації на подібні (аналогічні) товари, митне оформлення яких вже здійснено.

Згідно зі статтею 60 МК України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Даний метод не застосований, оскільки у органу доходів і зборів відсутня інформація щодо митної вартості товарів оформлених за ціною угоди із зазначеними вище ознаками.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не був застосований у зв'язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 МК України та відсутності прохання декларанта щодо їх застосування.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не був застосований у зв'язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені, інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 МК України та відсутності прохання декларанта щодо їх застосування.

Отже, митницею обґрунтовано та правомірно застосований резервний метод визначення митної вартості відповідно до статті 64 МК України через неможливість застосування попередніх методів її визначення.

Враховуючи наведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу приватного підприємства „Льо Маж" залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: