Справа № 452/3143/14-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Київ К/800/14335/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року у справі № 452/3143/14-а за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області третя особа - ОСОБА_1 про визнання нечинним та скасуваня рішень, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області третя особа - ОСОБА_1 в якому просили визнати нечинними та скасувати рішення № 494 виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 18.10.2012 року "Про надання дозволу на реконструкцію квартири, приміщення та приєднання кладовки", рішення № 317 виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 30.09.2013 року "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області" та рішення № 208 виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 26.06.2014 року "Про надання дозволу на приєднання кладовки та коридору"

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2. Власником АДРЕСА_1, яка розміщена в мансардній частині будинку над кухнею та кімнатою позивачів, є ОСОБА_1. Поруч із його кімнатою є два приміщення горища, які знаходяться в загальному користуванні мешканців всіх квартир будинку. ОСОБА_1 самовільно їх приєднав до своєї квартири та подав відповідну заяву до виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області з метою отримати у своє користування приміщення горища, чим порушив права позивачів, як співвласників вказаних приміщень.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року, залишеною без змін, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року адміністративний позов задоволений. Визнане протиправним та скасоване рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області № 494 від 18.10.2012 року "Про надання дозволу на реконструкцію квартири, приміщення та приєднання кладовки" в частині приєднання кладовки, площею 6,0 кв. м. до квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1. Визнане протиправним та скасоване рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області № 317 від 30.09.2013 року "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області". Визнане протиправним та скасоване рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області № 208 від 26.06.2014 року "Про надання дозволу на приєднання кладовки та коридору" щодо надання дозволу ОСОБА_1 на приєднання кладовки та її переобладнання.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_2, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2, яка розташована на першому поверсі даного будинку.

ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 2012 року, належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться в мансардній частині будинку та складається із однієї кімнати, загальною площею 14 кв. м.

В житловому будинку АДРЕСА_1 налічується п'ять квартир.

Виконавчим комітетом Самбірської міської ради Львівської області 18 жовтня 2012 року прийняте рішення № 494 "Про надання дозволу на реконструкцію квартири, приміщення та приєднання кладочки", яким було вирішено затвердити акти міжвідомчої комісії та дозволити гр. ОСОБА_1 приєднати кладовку, площею 6,0 кв.м. до АДРЕСА_1 .

Виконавчий комітет Самбірської міської ради 30 вересня 2013 року вирішив внести зміни в рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 18.10.2012 року № 494 щодо уточнення згідно з технічним паспортом, виданим Самбірським МБТІ від 25.02.2013 року, де замість "… приєднати кладовку площею 6 кв. м. до АДРЕСА_1 …" читати "… приєднати кладовку розміром 2,7 х 3,6 м. площею 9,2 кв. м. до АДРЕСА_1 та переобладнати її під кухню, з розробкою проектної документації".

Рішенням виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області № 208 від 26.06.2014 року "Про надання дозволу на приєднання кладовки та коридору" дозволити ОСОБА_1 надано дозвіл на приєднання кладовки розміром 2,60 х 4,70 м., загальною площею 11,7 кв. м. до АДРЕСА_1 та переобладнати її під дитячу кімнату, з розробкою проектної документації.

Суди першої і апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що оскільки оскаржувані рішення, яким орган місцевого самоврядування закріпив допоміжні приміщення загального користування багатоповерхового будинку за ОСОБА_1прийняті без згоди позивачів, то їх слід визнати протиправними та скасувати.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України в редакції від 18 жовтня 2012 року власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_5 та інших громадян про офіційне тлумачення положень п.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень ст.ст.1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) від 02.03.2004 р., допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з технічним паспортом будинку по вул. по АДРЕСА_1 від 5 березня 1982 року підтверджується той факт, що приміщення, які спірними рішеннями відповідача приєднані до квартири ОСОБА_1 до вказаної квартири не належали. Входу у вказані приміщення з квартири ОСОБА_1 не було.

Судами також встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу АДРЕСА_1 по АДРЕСА_1 від 6 травня 2012 року ОСОБА_1 придбав квартиру, що складається з однієї кімнати, житловою площею 13,3 кв.м., загальною площею 14,0 кв.м.. Відомості про належність до вказаної квартири приміщень, які оскаржуваними рішенням відповідача приєднані до квартири ОСОБА_1 у вказаному договорі відсутні.

Колегія судів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що розпорядження кладовками, які є у спільній сумісній власності власників інших квартир, що знаходяться по АДРЕСА_1 слід здійснювати за згодою власників усіх квартир цього житлового будинку .

Як встановлено судами попередніх інстанцій згода позивачів та власників інших квартир, що знаходяться по по АДРЕСА_1 на приєднання двох кладовок до АДРЕСА_1 відсутня.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: