Справа № 824/256/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

в частині позовних вимог

11 липня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/256/16-а

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.;

за участю секретаря судового засідання Мандрик І.А.;

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом ОСОБА_6

до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Чернівецькій області, головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4

про визнання дій протиправними, визнання незаконними та скасування постанови, припису, акту, протоколу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд:

1) визнати дії головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_3 з притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними;

2) визнати незаконним та скасувати:

- постанову № 156/15-1024-1.20/2-1813 від 18.12.2015 р. про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.;

- припис від 11.12.2015 р. Про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт;

- акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.12.2015 р.;

- протокол про адміністративне правопорушення від 11.12.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.12.2015 р. головним інспектором будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_3 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за результатами якої видано акт, протокол, постанову та винесено припис на усунення порушень, які, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню. Вважає, що головним інспектором будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_3 при складанні вказаних документів було порушено вимоги Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, яким накладено мораторій на проведення перевірок, а також Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 р. № 698.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити позов повністю.

Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції України у Чернівецькій області (далі відповідач, Управління) до суду подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просило суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_3 правомірно здійснено позапланову перевірку на підставі звернення заявника. За результатами перевірки, ОСОБА_3 складено акт та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та прийнято припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував проти позову та просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою виконання вимог припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.10.2015 р., на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 р. № 976 Про удосконалення роботи із здійснення заходів державного архітектурного будівельного контролю, п. 7 Порядку № 533 здійснення державного будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 533, а також звернення гр. ОСОБА_4 (вх. № 02.11.2015 р.), Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області оформлено направлення для проведення позапланової перевірки від 04.12.2015 р. № 563/15, яким направлено головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_3 для здійснення позапланової перевірки щодо дотримання вимог містобудівного законодавства на обєкті містобудування за адресою: вул. Кронштадтській, с/т Кварц-1, земельна ділянка № 142, в м. Чернівці (дотримання вимог припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.10.2015 р.). Строк дії направлення з 07.12.2015 р. по 11.12.2015 р. (а.с. 90).

За результатами проведеної позапланової перевірки, 11.12.2015 р. складено акт б/н перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с. 87-88).

Виходом на місце посадовою особою Управління встановлено, що вимоги припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20.10.2015 р. не виконанні, а саме зафіксовано факт проведення виконання будівельних робіт на вищевказаному об'єкті з влаштування огороджуючих конструкцій (вікон та дверей), що свідчить про продовження робіт з будівництва садового будинку та не виконання вимог припису про зупинення будівельних і підготовчих робіт, чим порушено вимоги п.3 ч.4 ст.41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, п.11, п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 р.

На підставі виявлених порушень, головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення від 11.12.2015 р. стосовно позивача та повідомлено про розгляд 18.12.2015 р. о 11 год. 00 хв. справи про адміністративне правопорушення, за адресою: м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 11 (а.с. 91-92).

З метою усунення виявлених порушень, 11.12.2015 р. головний інспектор будівельного нагляду ОСОБА_7 видав припис, яким приписано позивачу зупинити виконання будь-яких будівельних робіт до оформлення дозвільних документів. Термін виконання негайно (а.с. 85 - 86).

Листом від 14.12.2015 р. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області направило на адресу позивача по одному примірнику акту, протоколу та припису від 11.12.2015 р. та запрошено позивача на 18.12.2015 р. о 11:00 хв. для розгляду справи про адміністративне правопорушення, за адресою: м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 11 (а.с. 25-26).

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, 18.12.2015 р. Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області винесено постанову № 136/15-1024-120/2-1813 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. (а.с. 94-95).

Вказана постанова була надіслана Управлінням листом від 21.12.2015 р. на адресу позивача рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що підтверджується квитанцією № 202 та отримана позивачем 25.12.2015 р. (а.с. 93).

Наведена обставина не заперечувалася сторонами в судовому засіданні.

Вважаючи дії головного інспектора будівельного нагляду ОСОБА_3 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними, а також незаконними акт, протокол, припис від 11.12.2015 р. та постанову від 18.12.2015 р., позивач 18.04.2016 р. звернувся до суду з вказаним позовом.

Частиною 1 ст. 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, в т.ч. усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою. Якщо справа щодо пов'язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Оскільки справа щодо позовних вимог позивача про визнання дій протиправними та скасування акту перевірки, протоколу та припису підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу - місцевому загальному суду як адміністративному суду, суд вважає, що дана справу підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази в сукупності, суд вважає, що позовну заяву в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови № 156/15-1024-1.20/2-1813 від 18.12.2015 р. про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. необхідно залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 та ч.3 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інший строк звернення до суду щодо рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної встановлено Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Так, ч. 1 ст. 287 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення врегульовано ст. 288 КУпАП. Так, п. 3 ч. 1 цієї статті Кодексу передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. Скарга, що надійшла, протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати.

Статтею 289 КУпАП передбачено строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Так, згідно цієї статті Кодексу скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Приписами ст. 291 КУпАП передбачено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні. Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Отже, вказані процесуальні норми передбачають чіткий проміжок часу протягом якого особа може звернутися до суду у справах про притягнення до адміністративної десять днів з дня винесення постанови.

Суд наголошує, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Правовий припис в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків необхідне для досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Дослідженням в судовому засіданні оскаржуваної постанови видно, що вона винесена відповідачем 18.12.2015 р. В ній зазначено порядок і строк її оскарження, а саме: «ця постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або у суд з урахуванням положень статей 287-289 КУпАП».

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що оскаржувана постанова була надіслана Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області листом від 21.12.2015 р. на адресу позивача рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що підтверджується квитанцією № 202 та отримана позивачем 25.12.2015 р. (а.с. 93).

Вказана обставина не заперечувалася сторонами у судовому засіданні.

З матеріалів справи видно та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що постанову від 18.12.2015 р. позивач не оскаржував у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду в строк встановлений ст. 289 КУпАП, із заявою про поновлення строку оскарження не звертався, доказів пропуску зазначеного строку з поважних причин не надав.

Судовим розглядом встановлено, що отримавши оскаржувану постанову 25.12.2015 р., позивач звернувся до суду тільки 18.04.2016 р., тобто з пропуском строку звернення до суду встановленим ст. 289 КУпАП.

В позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача вказував, що в спірних правовідносинах ними не порушено шестимісячний строк звернення до суду. Вказана позиція позивача та його представника, на думку суду, є хибною, оскільки строки оскарження постанови № 156/15-1024-1.20/2-1813 від 18.12.2015 р. є спеціальними та встановлені КУпАП.

Відповідно ст. 6 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слід зазначити, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Суд вважає, що із врахуванням направлення оскаржуваної постанови, позивач не був позбавлений можливості оскаржити її в строк, встановлений ст. 289 КУпАП.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, є джерелом права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його правами та обов'язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((Заява № 28924/04) 13.01.2011 р. ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 р. у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28- 36, Series A N 18)".

Разом з тим, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства", п. 57).

Частиною 1 ст. 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску

Пунктом 9 ч. 1 ст. 155 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Поважними причинами пропущення строку, на думку суду, є причини, які не залежать від волі позивача та унеможливлюють (ускладнюють) можливість його звернення до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк, зокрема, тривале перебування особи за кордоном; захворювання, що не давало можливості звернення з позовом та призначити представника; інші причини, які не залежали від волі позивача.

Будь-яких причин, що обєктивно, всупереч волі позивача перешкоджали йому вчасно звернутися у суд з адміністративним позовом, ним не наведено, і матеріали справи не свідчать про наявність таких.

Частиною 2 ст. 100 КАС України передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду (ч. 3 ст. 162 КАС України).

Із змісту даних норм слідує, що суд самостійно повинен перевірити чи пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску. Саме такий висновок, повинен міститися в мотивувальній частині ухвали суду про відкриття провадження, чи рішення по суті спору.

Перевіряючи поважність причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом, суд повинен встановити обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та добросовісність заявника. Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою, яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т. ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання незаконної вигоди, уникнення відповідальності, тощо.

Позивачем до суду не надано доказів поважності причин пропуску звернення до суду.

Оскільки, суд не знайшов інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_6 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Чернівецькій області, головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування постанови № 156/15-1024-1.20/2-1813 від 18.12.2015 р. про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 99, 100, 155, 160, 162 та 165 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_6 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Чернівецькій області, головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування постанови № 156/15-1024-1.20/2-1813 від 18.12.2015 р. про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції, згідно із ч.1 та 3 ст. 254 КАС України, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала, відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3, 7 ст. 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя В.К. Левицький

Ухвала в повному обсязі виготовлена 18.07.2016 р.