Справа № 802/542/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/542/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

19 липня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Як встановлено та підтверджено судом першої інстанції, між ПАТ "Дельта Банк" та фізичною особою ОСОБА_4 укладені договори банківських вкладів (депозитів) № 5588 від 30.12.2014 року (у євро) та № 5529 від 13.11.2014 року (у гривні). Відповідно до яких клієнту відкрито рахунки та банком взято на себе зобов'язання приймати і зараховувати на них кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунку, виплати процентної ставки та проведення інших операцій за рахунком.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 року ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, що стало підставою для запровадження з 03.02.2015 року у цій банківській установі тимчасової адміністрації до 02.10.2015 року включно, з урахуванням рішень про продовження строків.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк"", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення № 181 "Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк", відповідно до якого призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

Інформація про запровадження процедури ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" 08.10.2015 року офіційно опублікована в засобах масової інформації, зокрема: на сайті НБУ; Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та в газеті "Голос України".

24.01.2016 року позивачем уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" направлено заяву про включення його в реєстр кредиторів.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, позивачу відмовлено у включенні до реєстру вимог кредиторів для подальшого задоволення у відповідній черговості, оскільки він звернувся з порушенням тридцятиденного строку з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду.

Не погоджуючись з прийнятою відмовою, позивач звернувся до суду та просить визнати вказані дії протиправним, а також зобов'язати уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" включити його до реєстру вимог кредиторів даної банківської установи, для подальшого задоволення у відповідності до черговості та порядку, встановленим Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що подання позивачем заяви з пропуском законодавчо встановленого тридцятиденного строку за умов його відсутності на території України, у зв'язку із необхідністю догляду за хворою дружиною, у період відліку вказаного строку не може бути підставою для позбавлення його законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень пунктів 2, 4 частини 3 статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Частиною 5 статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно з частиною 3 статті 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Статтею 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з положеннями частини 1 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Таким чином, законодавством чітко регламентовано порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 в період з 13.03.2015 по 24.12.2015 був відсутній на території України, так як доглядав за хворою дружиною, яка знаходилась на стаціонарному лікуванні в Університетській клініці м. Вюрцбург (Німеччина), що підтверджується копією довідки від 23.07.2015.

У той же час, публікація оголошення про ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" відбулась 08.10.2015 , отже вимоги кредиторів ПАТ "Дельта Банк" приймались до 09.11.2015.

Окрім цього, позивач у заяві про включення до реєстру кредиторів, адресованій уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", зазначив про поважність причини пропуску встановленого законодавством строку для заявлення кредитором вимог до банку.

Однак, враховуючи те, що встановлений частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" 30-денний строк для подачі кредиторами вимог до банку є присічним, а також відсутність законодавчо закріпленої можливості поновлення вказаного строку, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у відповідності до вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тому відсутні правові підстави для визнання протиправними дій щодо відмови відповідача про включення позивача до реєстру кредиторів.

В той же час встановлено, що відповідно до частини 3 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.01.2016 про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Дельта Банк".

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.01.2016 № 9 уповноваженою особою Фонду розпочато задоволення вимог кредиторів третьої черги, згідно статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно попереднього висновку суду, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не містить застережень щодо поважності порушення відповідних строків для регламентованих Законом процедур, зокрема щодо порушення тридцятиденного строку для заявлення вимог кредиторами.

Втім, вирішуючи адміністративну справу та з огляду на обставини справи колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно із частиною 2 цієї ж статті, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Таким чином, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, який зазначив, що у певних сферах може бути важко формулювати закони з високою чіткістю, а певний рівень гнучкості навіть може бути бажаним, щоб дати національним судам змогу застосовувати право у світлі своєї оцінки того, які заходи необхідні за конкретних обставин кожної справи (див. рішення від 27.05.1996 у справі "Гудвін проти Сполученого Королівства", п. 33, Reports 1996-II).

Логічним наслідком принципу загального застосування законів є те, що законодавчі акти не завжди є чітко сформульованими. Необхідність уникати надмірної жорсткості у формулюваннях та відповідати обставинам, що змінюються, означає, що багато законів неминуче мають більшою або меншою мірою нечіткі формулювання. Тлумачення та застосування таких актів залежить від практики (див. рішення у справі "Гожелік та інші проти Польщі" [ВП], заява № 44158/98, п. 64, ECHR 2004-I).

Крім того, у випадку позбавлення власності, встановленні обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановленням контролю за її використанням і було надане відшкодування (див. рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", від 23.09.1982 року, серія А, № 52).

Суд зауважує на тому, що вклади позивача у ПАТ "Дельта Банк" є його власністю, право на яку гарантоване державою у відповідності до Конвенції з прав людини та її основоположних свобод, норми якої згідно положень статті 8 Конституції України та статті 9 КАС України є пріоритетними над нормами вітчизняного законодавства, в тому числі тими, які встановлюють певні обмеження в часі щодо звернення власника за отриманням відповідної компенсації втраченого майна.

Необхідним є підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Таку рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (рішення "Брумареску проти Румунії" (GC), п. 78).

Колегія суддів також враховує те, що відповідно до статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою даного Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Посилання апелянта на Постанову Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008 року, де зазначено, що суд не може підміняти собою органи владних повноважень, в даному випадку є недоречним з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Отже, суд при цьому не підміняє суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

У письмових поясненнях до апеляційної скарги апелянт відзначає, що 27.07.2015 позивач отримав гарантовану суму відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування у розмірі 200 000 грн., а отже позивач був обізнаний про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», та відповідно про подальше відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Втім, суд не бере даний аргумент апелянта до уваги з огляду на те, що вказане твердження не підтверджується належними та допустимими доказами. Крім того, як уже відзначалось, ОСОБА_4 в період з 13.03.2015 по 24.12.2015 був відсутній на території України, так як доглядав за хворою дружиною, яка знаходилась на стаціонарному лікуванні в Німеччині, та з огляду на вказане не міг подати заяву про включення до реєстру кредиторів у строк з 08.10.2015 по 09.11.2015.

Таким чином, підсумовуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що подання ОСОБА_4 заяви з пропуском законодавчо встановленого тридцятиденного строку за умов його відсутності на території України, у зв'язку із необхідністю догляду за хворою дружиною, у період відліку вказаного строку не може бути підставою для позбавлення його законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Білоус О.В.