Справа № 804/1073/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
07 липня 2016 рокусправа № 804/1073/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.
суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.
за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,
представників сторін:
позивача : - Гарькавий С.В.
відповідача-1: - Куніцький Ю.В. (дов.від 08.02.2016 року)
відповідача-2: - Костенко В.В. (дов.від 23.06.2016 року)
розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 р. у справі № 804/1073/16
за позовом ОСОБА_1
до Центрального територіального управління Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України
про зобов`язання вчинити певні дії, -
"23" лютого 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального територіального управління Національної гвардії України та Головного управління Національної гвардії України в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України (по стройовій частині) від 04.10.2011 № 249 в частині установлення ОСОБА_1 посадового окладу за посадою заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи та територіальної оборони управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України у розмірі 1180,00 гривень;
- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України (правонаступника Головного управління внутрішніх військ МВС України) визначити в штаті управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України розмір посадового окладу за посадою заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи та територіальної оборони з 03 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2012 року в розмірі: 1659 (одна тисяча шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень - 1756 (одна тисяча сімсот п`ятдесят шість) гривень, а саме на 3 відсотки нижче від визначеного схемою розміру посадового окладу відповідного керівника структурного підрозділу "штаб" управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України - першого заступника начальника управління територіального командування-начальника штабу;
- зобов`язати Центральне територіальне управління Національної гвардії України (правонаступника управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України) провести перерахунок грошового забезпечення з 03 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2012 року та інших виплат складовою яких є посадовий оклад, з установленим ОСОБА_1 посадовим окладом за посадою заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи та територіальної оборони управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України у максимальному розмірі 1756 (одна тисяча сімсот п`ятдесят шість) гривень і виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченою сумою з урахування проведення її індексації відповідно до чинного законодавства України.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача-1 щодо визначення розміру посадового окладу позивача в розмірі меншому ніж визначено чинним законодавством.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 р. у справі № 804/1073/16 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального територіального управління Національної гвардії України та Головного управління Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Судом встановлено, що у період з жовтня 2011 року по жовтень 2012 року позивач проходив службу на посаді начальника штабу мобілізаційної роботи та територіальної оброни. В жовтні 2012 року у зв`язку із станом здоров`я позивача звільнено в запас. В квітні 2013 року позивач звернувся до Центрального ТУ Національної гвардії України з вимогою про виплату належного грошового забезпечення. Відповідачем відмовлено у здійсненні подібного нарахування з тих підстав, що грошове забезпечення виплачувалось позивачу під час несення служби в належному розмірі. На підставі аналізу нормативно-правових актів, що регулюють питання визначення розміру посадового окладу та механізму виплат грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що оскільки посада позивача не передбачена постановою КМУ №1294 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу», тому наказом Командувача внутрішніх військ МВС України від 15.01.2008 року №7 правомірно в межах асигнувань, що виділялися на утримання, затверджена схема посадових окладів офіцерського складу управлінь територіальних командувань, зокрема посадовий оклад позивача.
Постанову суду мотивовано тим, що під час судового засідання встановлено правомірність дій відповідачів
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 р. у справі № 804/1073/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги повністю повторюють правове обґрунтування заявлених позовних вимог. Скаржник вважає що відповідач не вірно розраховував грошове забезпечення позивача, керуючись не належним нормативно-правовим актом.
Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 з 03.10.2011 року проходив службу на посаді заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи та територіальної оборони управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України, що підтверджується наказом начальника управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України (по стройовій частині) від 04.10.2011 року № 249, з встановленим йому посадовим окладом у максимальному розмірі 1180 гривень.
Відповідно до наказу від 09.10.2012 року начальника Головного управління - командувача внутрішніх військ МВС України № 128 о/с позивача звільнено з військової служби в запас відповідно до п. 6 "б" ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу.
Наказом від 31.10.2012 року №253 начальника управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВС України та всіх видів забезпечення.
В квітні 2013 року позивач звернувся до Центрального територіального управління Національної гвардії України з заявою щодо виплати належного грошового забезпечення в повному обсягу з 01.10.2011 року по 31.10.2012 року.
Листом від 12.04.2013 року №408, відповідачем відмовлено у задоволенні заявлених вимог через відсутність підстав для такої виплати, оскільки грошове забезпечення виплачувалось ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства.
Не погодившись з діями Управління позивач звернувся до суду за захистом порушеного права, вимагаючи скасування спірного наказу про визначення посадового окладу позивача.
Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 13 березня 2014 року № 876-VІІ «Про Національну гвардію України» головний орган військового управління Національної гвардії України, органи військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, військові частини і підрозділи з охорони важливих державних об`єктів та спеціальних вантажів, військові частини з охорони та оборони важливих державних об`єктів, військові частини і підрозділи з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, військові частини з охорони громадського порядку, підрозділи (загони) спеціального призначення, військові частини оперативного призначення, авіаційні військові частини, вищі навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади Національної гвардії України є правонаступниками відповідних органів військового управління, військових частин і підрозділів вищих навчальних закладів, навчальних військових частин, органів і підрозділів забезпечення, установ внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України без переоформлення актів на право постійного користування земельними ділянками та свідоцтв про право власності на нерухоме майно.
Згідно Положення про головний орган військового управління Національної гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 28 березня 2014 року № 346/2014, головним органом військового управління Національної гвардії України є Головне управління Національної гвардії України.
Положенням про орган військового управління оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 липня 2014 року № 681 передбачено, що органом військового управління оперативно-територіального об`єднання є територіальне управління Національної гвардії України.
Територіальне управління Національної гвардії України забезпечує керівництво службово-бойовою, адміністративно-господарською, фінансовою та повсякденною діяльністю з`єднань, військових частин і підрозділів, що входять до складу оперативно-територіального об`єднання. Територіальне управління Національної гвардії України у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про Національну гвардію України», іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України та інших центральних органів виконавчої влади, наказами, директивами, розпорядженнями та дорученнями командувача Національної гвардії України, а також цим Положенням.
На момент спірних правовідносин діяв Закон України «Про внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України». Згідно вказаного Закону внутрішні війська входили до системи Міністерства внутрішніх справ України. Внутрішні війська підпорядковувалися Міністру внутрішніх справ України. Безпосереднє управління внутрішніми військами здійснював командуючий цими військами.
Додатком 1 «Схема посадових окладів офіцерського складу Збройних Сил України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Держспецтрансслужби за основними посадами», затвердженого Постановою КМУ №1294, розмір посадового окладу посади, яку займав позивач не передбачено.
В таких випадках підпунктом 1 пункту 5 вказаної постанови надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 3-7 відсотків нижче від визначеного схемою розміру посадового окладу відповідного керівника.
На виконання вимог Постанови КМУ №1294 наказом Командувача внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 15 січня 2008 року № 7 «Про грошове забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ» з 1 січня 2008 року було затверджено схеми посадових окладів осіб офіцерського складу внутрішніх військ у розмірах згідно з додатками 1-12 та встановлено в межах затверджених асигнувань на грошове забезпечення розміри посадових окладів особам офіцерського складу. Згідно додатку 2 до наказу встановлено посадові оклади: начальнику управління територіального командування - 1800-1900 грн., першому заступнику начальника управління територіального командування - начальнику штабу, першому заступнику начальника управління - 1710-1810 грн.; заступнику начальника управління територіального командування - 1680-1780 грн.; першому заступнику начальника штабу, начальнику самостійного відділення - 1150-1200 грн.; заступнику начальника штабу, начальнику відділу військових та спеціальних перевезень, начальника відділення - 1080-1180 грн.
Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 15 червня 2010 року №436 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно підпункту 2.2.1 пункту 2.2 Розділу 2 якої посадові оклади особам офіцерського складу виплачуються залежно від займаних ними посад у розмірах, установлених додатком 1 до Постанови КМУ № 1294.
Особам офіцерського складу, які обіймають посади, що не визначені в постанові №1294, посадові оклади виплачуються в розмірах, визначених у штаті військової частини відповідно до чинного законодавства.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки посада позивача не була передбачена Додатком 1 до Постанови КМУ №1294, то Командувач внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України правомірно в межах асигнувань, що виділялися на утримання, прийняв наказ від 15 січня 2008 року № 7 «Про грошове забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ», яким затверджено схеми посадових окладів офіцерського складу управлінь територіальних командувань, зокрема, посадовий оклад заступника начальника штабу у розмірі 1080 - 1180 грн., що є нижчим від визначеного цією схемою посадового окладу відповідного керівника, а саме: першого заступника начальника штабу, начальника самостійного відділення - 1150 - 1200 грн.
З огляду на вищевикладене, та враховуючи приписи ст.. 2 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підставою для скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень є встановлення факту протиправності даного рішення. Проте, як вбачається з матеріалів справи, спірний наказ прийнято позивачем в межах повноважень передбачених чинним законодавством зокрема наказу №7 від 15.01.2008 року, та у спосіб визначений чинними нормативно-правовими актами. Посилання на підпунктом 1 пункту 5 Постанови КМУ №1294 є недоречним, оскільки даними положеннями визначено право керівника державного органу встановлювати посадові оклади працівників, які не передбачені постановою №1294, дане положення не свідчить про наявність обов`язку відповідного керівника по встановленню подібних окладів. Таким чином, підстави вважати спірний наказ протиправним в межах доводів апеляційної скарги відсутні.
Посилання скаржника на те, що його посадовий оклад повинен обраховуватися, виходячи з розміру посадового окладу першого заступника начальника управління Центрального територіального командування внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України - начальника штабу є безпідставними, оскільки згідно схеми посадових окладів, затвердженої наказом Командувача внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 15 січня 2008 року №7 посаді позивача передують посади першого заступника начальника штабу, начальника самостійного відділення (1150-1200грн.); заступника начальника управління територіального командування (1680-1780грн.); першого заступника начальника управління територіального командування - начальника штабу, першого заступника начальника управління (1710-1810грн.) та начальника управління територіального командування (1800-1900 грн.).
Таким чином, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмовляючи у задоволенні вимог про здійснення позивачу перерахунку грошового забезпечення за період з 01.10.2011 року по 31.10.2012 року відповідачі діяли в межах, та у спосіб, що визначений законодавством.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією під час розгляду даної справи не встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 р. у справі № 804/1073/16 - залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 р. у справі № 804/1073/16 - залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко