Справа № 202/7467/15-а(2-а/0202/6/2016)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2016 рокусправа № 202/7467/15-а(2-а/0202/6/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Коршуна А.О. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Криворізької міської ради

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2014 року

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, третя особа без самостійних вимог Управління містобудування і архітектури виконкому Криворізької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, третя особа без самостійних вимог управління містобудування і архітектури виконкому Криворізької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 січня 2010 року позивач уклав з управлінням містобудування і архітектури виконкому міськради договір на право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м.Кривого Рогу. Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 01 вересня 2015 року №353 відповідач припинив дію дозволів № НОМЕР_1 від 01.08.2002; №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 від 09.04.2003; №№ НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29 від 18.04.2003; № НОМЕР_30 від 05.05.2003; № НОМЕР_31 від 28.12.2004 на розміщення зовнішньої реклами позивача. Вважає таке рішення необґрунтованим та незаконним з огляду на те, що діюче законодавство передбачає лише дві підстави для скасування дозволу на розміщення зовнішньої реклами до закінчення строку дії: невикористання місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців; не переоформлення дозволу в установленому порядку. Так, позивач використовував вищезазначені місця розташування рекламного засобу безперервно протягом дії дозволів та в квітні 2015 року продовжив дію ліцензії до квітня 2016 року, а тому у відповідача були відсутні будь-які правові підстави для припинення дії цих дозволів. Крім того, відповідач, розірвавши в односторонньому порядку договір від 01.01.2010 року, не повідомив про це позивача за 30 календарних днів, що є порушенням вимог п.7.5 договору. На підставі зазначеного вважає рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 01 вересня 2015 року №353 неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2014 року позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 01 вересня 2015 року №353. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що Виконавчий комітет Криворізької міської ради, приймаючи 01.09.2015 року рішення про припинення дії дозволів на розміщення реклами ФОП ОСОБА_1, належним чином не перевірив строк дії договору №0135зр10 від 01.01.2010 року, який на день прийняття рішення був чинним. Право на припинення зазначеного договору в односторонньому порядку, з боку управління містобудування і архітектури Виконкому Криворізької міської ради, виникло з 24.09.2015 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що враховуючи чисельні порушення позивачем умов договору та діючого законодавства, технічний стан конструкцій, які створюють загрозу життя та здоров'ю громадян та заподіянню шкоди третім особам, виконавчий комітет уповноважив управління містобудування і архітектури виконкому вчинити дії по припиненню функціонування дозволів на розміщення зовнішньої реклами ФОП ОСОБА_1 Про припинення дії договору ФОП ОСОБА_1 інформувався.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 01 вересня 2015 року №353 «Про припинення дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» відповідач припинив дію дозволів № НОМЕР_1 від 01.08.2002; №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 від 09.04.2003; №№ НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29 від 18.04.2003; № НОМЕР_30 від 05.05.2003; № НОМЕР_31 від 28.12.2004 на розміщення зовнішньої реклами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. Припинення дії дозволів відбулося на підставі того, що 31.08.2015 року Управління містобудування і архітектури виконкому Криворізької міської ради в односторонньому порядку припинило дію договору, укладеного 01.01.2010 року між позивачем та Управлінням містобудування.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи дану справу суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів апеляційної інстанції, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України «суб'єкт владних повноважень» - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Отже, публічно-правовим спором є той спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Спір що розглядається виник на підставі припинення в односторонньому порядку Управлінням містобудування і архітектури виконкому Криворізької міської ради дії договору №0135зр10 від 01.01.2010 року, який укладеного між позивачем та Управлінням містобудування і архітектури виконкому Криворізької міської ради (а.с. 9-18 т. 1).

Зазначений договір №0135зр10 від 01.01.2010 року не є адміністративним, не є публічно-правовим, сторони цього договору рівні у своїх волевиявленнях. Отже, такий спір може бути підсудним господарському, а не адміністративному суду.

Вирішуючи спір по суті, суд залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач не здійснював владних управлінських функцій щодо позивача.

З урахуванням вищевикладеного, даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір (продовження строку дії договору, визнання договору недійсним, укладання додаткової угоди) є спором про право, який слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського, а не адміністративного судочинства. Дана позиція неодноразово висвітлювалася в рішеннях Верховного суду України, зокрема, постанови від 16.12.2014 року справа №21-544а14, від 09.12.2014 року справа №21-308а14; від 11.11.2014 року справа № 21-493а14.

Пунктом 1 частиною 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права до встановлених у справі обставин, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст. 203, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Криворізької міської ради - задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2014 року - скасувати.

Провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Л.П. Туркіна