Справа № з748/385/16-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № з748/385/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Хоменко Л.В. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

за участю

представника апелянта ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Черниської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Черниської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20 січня 2016 року «Про віднесення земельної ділянки до земель загального користування села Клочків», зобов'язати Черниську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області розглянути клопотання ОСОБА_6 від 05 січня 2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по вул. Пролетарській у с. Клочків для ведення індивідуального садівництва у визначеному законом порядку.

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_5, яка не приймала участь у справі, проте, судове рішення стосується її прав, свобод та інтересів, подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, в той час як представник позивача проти цього заперечував, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 січня 2016 року ОСОБА_6 звернулась до Черниської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,02 га, розташованої в с. Клочків Чернігівського району Чернігівської області, зазначивши, що вказана земельна ділянка розташована біля її домогосподарства по вул. Пролетарській, 75Б, згідно будівельного паспорта заїзд здійснюється через цю ділянку. Аналогічну заяву подала ОСОБА_5

Рішенням Черниської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20 січня 2016 року «Про віднесення земельної ділянки до земель загального користування села Клочків» віднесено вказану земельну ділянку до земель загального користування с. Клочків, та надано дозвіл на користування цією земельною ділянкою і спорудами, які на ній знаходяться, власникам суміжних земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вважаючи таке рішення неправомірним, ОСОБА_6 звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій та рішень, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зі змісту наведених норм вбачається, що результатом розгляду клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише рішення про задоволення цього клопотання або про відмову в його задоволенні, при цьому, підставою для відмови може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення ради, будь-якого рішення з вищенаведених рада не приймала, проте, віднесла спірну земельну ділянку до земель загального користування.

Водночас, законодавчо закріплено, що межі земель загального користування населених пунктів встановлюють сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи відповідно до планів червоних ліній. При цьому, під поняттям «червоні лінії» розуміють визначені в містобудівній документації відносно пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які відмежовують території мікрорайонів, кварталів та територій іншого призначення.

Тобто, належним доказом віднесення земельної ділянки до земель загального користування населеного пункту є відповідна містобудівна документація, в тому числі генеральний план населеного пункту, що є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту (ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Крім того, однією з важливих підстав визначення і встановлення меж земель загального користування населених пунктів є зонування. В свою чергу, відповідно до ст.180 ЗК України, при зонуванні земель встановлюються вимоги щодо допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах окремих зон відповідно до місцевих правил забудови.

За змістом ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій.

Містобудівна документація є основою, зокрема, для: підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації; вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Вимоги до проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складення за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель установлені в Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. N 51, відповідно до п.1 якого до розмежування земель державної та комунальної власності формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням сільських, селищних, міських рад - у межах населених пунктів, райдержадміністрацій - за їх межами.

Таким чином, спірне рішення прийнято відповідачем без дотримання певної процедури, без дослідження питання щодо статусу спірної земельної ділянки, зокрема, містобудівної та іншої землевпорядної документації щодо неї, а також, при відсутності відповідного клопотання про надання цієї земельної ділянки в користування.

Крім того, надавши дозвіл на користування земельною ділянкою «загального користування», рада перевищила свої повноваження, оскільки саме поняття «землі загального користування» передбачає можливість користування ними без будь-якого окремого дозволу.

Водночас, слід звернути увагу на те, що поряд із дозволом на користування земельною ділянкою рада надала дозвіл на користування спорудами, які на ній знаходяться, не зазначивши та/або не встановивши власника цих споруд.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 21 липня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененка

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.