Справа № 820/2429/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 р. Справа № 820/2429/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної судової адміністрації України та Апеляційного суду Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2016р. по справі № 820/2429/16

за позовом ОСОБА_1

до Апеляційного суду Харківської області треті особи Державна судова адміністрація України , Державна казначейська служба України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Апеляційного суду Харківської області (далі відповідач), треті особи - Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, в якому просив суд:

- визнати відмову у розрахунку та виплаті позивачу вихідної допомоги при виході у відставку неправомірною, а право позивача - порушеним.

- зобов'язати Апеляційний суд Харківської області нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2016р. зазначений позов задоволено.

Зобовязано Апеляційний суд Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі десяти місячних заробітних плат, нарахованих за останньою посадою у відповідності до частини першої ст. 136 Закону України від 7 липня 2010 р. № 2453 VI Про судоустрій і статус суддів (в редакції чинній до 01.04.2014 р.) .

Третя особа - Державна судова адміністрація України, не погодившись з постановою суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 58 Конституції України, ч.4 ст. 109, ч. 6 ст. 111, ст.ст. 145, 148 Закону України Про судоустрій і статус суддів, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Також з постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2016р. та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», п.п. 2 п. 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач подав заперечення на апеляційні скарги, в яких, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2016р. - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці. В період роботи на посаді судді Апеляційного суду Харківської області Постановою Верховної Ради України № 570/1У від 20 лютого 2003 р. обраний суддею безстроково.

23 грудня 2014 року, до досягнення віку 65 років і за наявності стажу роботи на посаді судді 26 років 1 місяць 14 днів, він звернувся до Вищої ради юстиції і Верховної ради України із заявами про відставку.

Постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 року № 636-У111 він був звільнений у відставку, а наказом голови Апеляційного суду Харківської області від № 04-03/755-ОС від 05 серпня 2015 року, у відповідності до п. 9 частини 5 ст.126 Конституції України, ст. 38 КЗпП України був відрахований зі штату Апеляційного суду Харківської області.

Так як в наказі голови Апеляційного суду від 05.08.2015 р. не було вказано про виплату належної йому вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, 25 березня 2016 р. він звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату зазначеної вихідної допомоги згідно ч.1 ст. 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI.

Листом відповідача за № 03-54/119 від 29.03.2016 р. у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги позивачу було відмовлено з посиланням на втрату чинності ст. 136 Закону № 2453 згідно із Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27.03.2014 року №1166-VII і на відсутність відповідного фінансування в межах бюджетних асигнувань у 2016 році.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання вихідної допомоги у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції до 27.03.2014р.) було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Разом з тим Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» з 01.04.2014р. скасовано вказану норму щодо виплати вихідної допомоги суддям, які вийшли у відставку.

Таким чином, з 01.04.2014р. вихідна допомога суддям, які вийшли у відставку не виплачується.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач подав заяву про відставку 23 грудня 2014 року.

Згідно зі ст. 109 Закону України Про судоустрій і статус суддів суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України.

Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Таким чином, право на відставку було реалізоване позивачем шляхом подання заяви про відставку від 23.12.2014р.

Отже, враховуючи, що на момент реалізації позивачем права на відставку норма Закону України Про судоустрій і статус суддів, яка передбачала виплату вихідної допомоги суддям, які вийшли у відставку втратила чинність, підстави для виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги відсутні.

Крім того, у п. 3.2 рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2013 від 19.11.2013р. Конституційний суд зазначив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді до довгострокового виконання ними професійних обовязків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, повязаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю.

Отже, посилання суду першої інстанції на вказане рішення Конституційного Суду України як на підставу правомірності покладення на відповідача обовязку нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу є необґрунтованими, з огляду на те, що Конституційний Суд в цьому рішенні не відносить вихідну допомогу до конституційних гарантій незалежності судді, а її невиплату до звуження конституційних прав судді.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на отримання при виході у відставку вихідної допомоги.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова через порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016р. було відстрочено Державній судовій адміністрації України сплату судового збору до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016р. було відстрочено Апеляційному суду Харківської області сплату судового збору до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційних скарг субєктів владних повноважень, відповідно до приписів ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір за подання апеляційних скарг не стягується.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Державної судової адміністрації України та Апеляційного суду Харківської області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2016р. по справі № 820/2429/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Апеляційного суду Харківської області, треті особи - Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 20.07.2016 р.