Справа № 320/4006/16-а
Суддя: Урупа І. В.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 18.07.2016
Справа № 320/4006/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Урупа І.В., розглянувши у скороченому провадженні в м. Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в адміністративному позові просить визнати протиправними дії Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у здійсненні йому перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області № 18-434 вих.-16 від 02.06.2016 року; зобов'язати Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити йому з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 88 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області № 18-434 вих.-16 від 02.06.2016 року, посилаючись на те, що у серпні 2006 року йому була призначена пенсія у розмірі 82% від заробітної плати старшого помічника прокурора прокуратури м. Мелітополя Запорізької області, згідно діючої на той час редакції Закону України «Про прокуратуру» (ст.50-1). З 01.12.2015 року підвисилася заробітна плата відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників згідно постанови КМУ №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року, яка застосовується з 01.12.2015 року. 03.06.2016 року він звернувся з заявою до Мелітопольського об'єднаного Управління Пенсійного фонду у Запорізькій області про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від середньої заробітної плати, та долучив довідку прокуратури Запорізької області № 18-434 вих.-16 від 02.06.2016 року. Рішенням № 2871 від 09.06.2016 року йому було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-V11 Закон України «Про прокуратуру» №1789 від 05.11.1991 року втратив чинність. Вважає дії Мелітопольського об'єднаного Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області незаконними, оскільки зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії, при цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії. Відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону № 1789 держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком. При цьому відсутність встановленого КМУ порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом. При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Представник відповідача направив до суду свої письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-V11, який набрав чинності з 15.07.2015 року, Закон України «Про прокуратуру» №1789 від 05.11.1991 року втратив чинність, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМУ, однак такий порядок не визначений КМУ, тому провести перерахунок пенсії не має підстав.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Мелітопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

З серпня 2006 року йому було призначено пенсію за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 в розмірі 82 відсотка від розміру його місячної заробітної плати старшого помічника прокури м. Мелітополя Запорізької області.

З 01.07.2012 року розмір пенсії було перераховано в зв'язку з підвищенням заробітної плати згідно з постановою Кабінету міністрів України від 31.05.2012 року № 505 відповідно до діючої редакції Закону № 1789, а саме в розмірі 80 відсотків від суми його місячної (чинної) заробітної плати.

З 01.04.2015 року виплату пенсії ОСОБА_1 було зупинено відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 та після повідомлення позивачем заявою від 09.04.2015 року про звільнення з 30.03.2015 року з посади прокурора, виплату пенсії було поновлено з 01.04.2016 року в розмірі 80% від заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливостей проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що, згідно зі ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

03.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Мелітопольського об'єднаного Управління Пенсійного фонду у Запорізькій області про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) та долучив довідку прокуратури Запорізької області № 18-434 вих.-16 від 02.06.2016 року. (а.с.10)

Рішенням Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №2871 від 09.06.2016 року йому було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-V11, який набрав чинності з 15.07.2015 року, Закон України від 05.11.1991 року №1789 «Про прокуратуру» (зі змінами), крім п. 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частини третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53, статті 55, статті 2, втратив чинність одночасно з набранням чинності Закону № 1697. Крім того, в довідці, яку надано позивачем, структура заробітної плати вказана з урахуванням Постанови Кабінету міністрів від 09.12.2015 року № 1013, яка була прийнята вже під час дії Закону №1697. (а.с. 15).

Так, Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, зменшено до 80% відсотків розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Таким чином, з 01 жовтня 2011 року положення ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ. Також, Законом №3668-VІ встановлено обмеження виплати пенсії максимальним її розміром. Відповідно до ст.2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, як встановлено п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Крім того, 15.07.2015 року Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ дійсно втратив чинність одночасно з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-V11.

Проте, враховуючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, відповідач повинен був керуватися ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправною.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 року (справа №21-348а13), від 06.10.2015 року (справа №127/11720/14-а). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпним. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Таким чином, суддя дійшов висновку про те, що відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), відповідач порушує соціальні права і свободи позивача, а тому вимоги останнього підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст.ст. 2,4,5,11,17-19,69-71,158,159,161,162,163,183-2,256 КАС України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції від 25.09.2008 року),

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Мелітопольського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Запорізької області № 18-434 вих.-16 від 02.06.2016 року.

Зобов'язати Мелітопольське об'єднане Управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч. 13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції від 02.02.2006 року) в розмірі 82 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області № 18-434 вих.-16 від 02.06.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: