Справа № 372/4757/15-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ К/800/6453/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Київський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Міністерства оборони України, третя особа Київський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в разі настання ІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності з 04.11.2011 року.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2015 року позов було задоволено частково. Визнано неправомірною відмову відповідача від 21.08.2015 року у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. В інший частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України було залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2015 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов задоволено. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання ІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності. В інший частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України, не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції, частково скасоване апеляційним судом, та рішення суду апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 у період з 22.06.1983 року по 15.05.1985 року проходив службу в складі діючої армії, в тому числі приймав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан в період з 22.06.1983 року по 15.05.1985 року, де отримав захворювання хронічний вірусний гепатит з порушенням пігментноутворюючих функцій печінки та був звільнений з військової служби 15.05.1985 року.

Згідно виписки із акта огляду МСЕК до довідки серії КИО-1 № 287149, позивачу з 22.12.2008 року було встановлено ІІІ групу інвалідності з терміном до 01.01.2014 року, у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Згідно виписки із акта огляду МСЕК до довідки серії КИО-1 № 353555 ОСОБА_1 з 04.11.2010 року встановлено ІІ групу інвалідності довічно, у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

В травні 2015 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової допомоги.

Листом від 29.05.2015 року № 3/1/861 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що його документи відпрацьовані та направлені до департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Згідно із Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 21.08.2015 року № 31, ОСОБА_1 не має право на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки згідно із частиною 6 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, яка діяла на час встановлення інвалідності), допомога військовослужбовцям строкової служби призначається у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.

Згідно із статтею 41 «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розділом ІІ цього Закону встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) було передбачено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» були внесені зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, статтю 16 цього Закону викладено в новій редакції.

Згідно із частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції зазначеного Закону) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінет Міністрів України постановою від 28.05.2008 року № 499 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.
Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

За приписами підпункту 2 пункту 2 Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 54-місячного грошового забезпечення.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положень Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, колегія суддів вважає, що суди дійшли вірного висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, при цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано захистив право позивача на належний соціальний захист зобов`язавши відповідача здійснити нарахування та виплату такої допомоги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції, частково скасоване рішенням суду апеляційної інстанції та рішення суду апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року та постанову Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2015 року. змінену рішенням суду апеляційної інстанції, у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Київський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

В.Ф. Мороз

С.Я. Чалий