Справа № 826/23291/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 липня 2016 року № 826/23291/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про скасування постанови.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Центренерго» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (надалі також - відповідач), в якому просило:

- скасувати постанову Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 1280-ЦД-1-Е від 02.09.2015р. про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів;

- судовий збір, сплачений ПАТ «Центренерго», покласти на Центральний територіальний департамент Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що річні загальні збори акціонерів Товариства не відбулись до 30 квітня 2015 року у зв'язку з неотриманням від Кабінету Міністрів України у встановленому порядку погодження завдання на голосування представниками держави у складі Наглядової ради ПАТ «Центренерго» у формі відповідного розпорядження КМУ, тобто не відбулись з незалежних від ПАТ «Центренерго» (його органів управління) причин, що на переконання позивача виключає наявність правових підстав для притягнення позивача до юридичної відповідальності шляхом застосування штрафних санкцій.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на його необґрунтованість та безпідставність. Разом з тим, зазначав проте, що позивачем не спростовано самого факту порушення останнім норм чинного законодавства, що на переконання відповідача свідчить про правомірність постанови № 1280-ЦД-1-Е, з огляду про що у задоволенні позову просив відмовити повністю.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Фактичні матеріали справи свідчать, що відповідно до Акту про правопорушення на ринку цінних паперів №830-ЦД-1-Е від 18.08.2015 року відповідачем встановлено факт порушення ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» вимог статті 32 Закону України «Про акціонерні товариства» - річні загальні збори акціонерів ПАТ «Центренерго» за 2014 рік не проведено до 30.04.15р.

В подальшому, за наслідком розгляду матеріалів справи про правопорушення на ринку цінних паперів у відношенні Публічного акціонерного товариства «Центренерго», відповідачем прийнято постанову №1280-ЦД-1-Е про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 02.09.2015р., згідно якої за порушення вимог законодавства про цінні папери, накладено на ПАТ «Центренерго» санкцію у вигляді попередження.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю постанови №1280-ЦД-1-Е про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 02.09.2015р., вказуючи на численні порушення норм чинного законодавства при її прийнятті, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» державне регулювання ринку цінних паперів - це здійснення державою комплексу заходів з метою упорядкування контролю, нагляду за ринком цінних паперів та їх похідних та попередження зловживань та порушень у цій сфері.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.

Організаційно - правова діяльність НКЦПФР регулюється комплексом нормативних документів, основним з яких є Закон України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні».

Статтею 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» визначено, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право, зокрема: - надсилати емітентам, особам, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, фондовим біржам та саморегулівним організаціям обов'язкові для виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери та вимагати надання необхідних документів відповідно до чинного законодавства (пункт 10 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» ); - накладати адміністративні стягнення, штрафні та інші санкції за порушення чинного законодавства на юридичних осіб та їх співробітників, аж до анулювання ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів (п. 14 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»).

Разом з тим, порядок винесення постанов про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів урегульований приписами Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» та «Правилами розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій», затверджених рішенням НКЦПФР від 16.10.12 №1470 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05.11.12 за № 1855/22167.

Як встановлено пунктом 5 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», зокрема передбачено, що у разі порушення законодавства про цінні папери, нормативних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку виносити попередження, зупиняти на термін до одного року розміщення (продаж) та обіг цінних паперів того чи іншого емітента, дію ліцензій, виданих Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, анулювати дію таких ліцензій.

Згідно з п. 8 ст. 11 Закону Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку застосовує до юридичних осіб фінансові санкції за невиконання або несвоєчасне виконання рішень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку або розпоряджень, постанов або рішень уповноважених осіб Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо усунення порушень законодавства на ринку цінних паперів - у розмірі від тисячі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, п. 14 ст. 8 Закону «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» встановлено, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право накладати адміністративні стягнення, штрафні та інші санкції за порушення чинного законодавства на юридичних осіб та їх співробітників, аж до анулювання ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів.

Закон України «Про акціонерні товариства» (№514-VI від 17.09.2008 року) (далі - Закон №514-VI від 17.09.2008 року) визначає порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов'язки акціонерів.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону №514-VI від 17.09.2008 року загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Відповідно до частини 2 статті 32 Закону №514-VI від 17.09.2008 року акціонерне товариство зобов'язане щороку скликати загальні збори (річні загальні збори).

Річні загальні збори товариства проводяться не пізніше 30 квітня наступного за звітним року.

Усі інші загальні збори, крім річних, вважаються позачерговими.

До порядку денного річних загальних зборів обов'язково вносяться питання, передбачені пунктами 11, 12 і 24 частини другої статті 33 цього Закону.

Не рідше ніж раз на три роки до порядку денного загальних зборів обов'язково вносяться питання, передбачені пунктами 17 та 18 частини другої статті 33 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова №1280 -ЦД-1-Е про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 02.09.2015р., прийнята з підстав порушення ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» ст. 32 Закону України «Про акціонерні товариства».

Однак, зі змісту позовної заяви вбачається, що ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» не спростовано порушення вимог ст. 32 Закону України «Про акціонерні товариства». Натомість, позивач зазначав, що у зв'язку з тим, що корпоративні права держави у статутному капіталі ПАТ «Центренерго» складають 78,289%, то до складу його Наглядової ради входить представник уповноваженого органу управління, а саме працівник Міненерговугілля України - Красовський Віктор Аркадійович. Відтак, що річні загальні збори акціонерів Товариства не відбулись до 30 квітня 2015 року у зв'язку з неотриманням від Кабінету Міністрів України у встановленому порядку погодження завдання на голосування представниками держави у складі Наглядової ради ПАТ «Центренерго» у формі відповідного розпорядження КМУ, тобто не відбулись з незалежних від ПАТ «Центренерго» (його органів управління) причин, що на переконання позивача свідчить про відсутність у діях ПАТ «Центренерго» порушення норм законодавства.

Суд критично ставиться до таких доводів позивача, з огляду про наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 51 Закону України «Про акціонерні товариства» - Наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

А також, відповідно до пункту 4 статті 51 цього ж Закону - член наглядової ради повинен виконувати свої обов'язки особисто і не може передавати власні повноваження іншій особі, крім члена наглядової ради - юридичної особи - акціонера.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить проте, що посилання позивача на перебування у стадії фактичного припинення, відмову КМУ від вимоги скликати позачергові збори акціонерів та відсутність правомочного органу правління, до компетенції якого належить скликання загальних зборів - єдиного органу, не носять правового підґрунтя, та визнаються судом необґрунтованими, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, корпоративні права держави у статутному капіталі ПАТ «Центренерго» складають 78,289% акцій підприємства. Саме в межах цінності наявних у тримача цінних паперів акцій акціонери Товариства відповідають за зобов'язаннями позивача перед третіми особами.

При цьому, суд звертає увагу на те, що не можуть слугувати підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови посилання представника позивача на те, що рішення суб'єктом владних повноважень прийнято без урахування всіх обставин справи, адже, по-перше, чинним законодавством не передбачено випадків, які б дозволяли Національній комісії або її територіальним органам, за невиконання приписів чинного законодавства не застосовувати відповідних санкцій, а по - друге, такі пояснення спростовуються тим, що позивача на переконання суду був достатній строк для виконання вимог ст. 32 Закону №514-VI.

Більше того, зазначаючи про протиправність оскаржуваної постанови, представник позивача не зміг пояснити, яку саме норму законодавства порушено центральним територіальним департаментом, приймаючи таке рішення.

Суд критично ставиться до доводів позивача про неможливість у встановлені стоки провести Загальні збори товариства, оскільки на переконання суду, неможливість позивача як юридичної особи забезпечити проведення правомочних Загальних зборів товариства не може бути підставою для звільнення від визначеної імперативними приписами закону відповідальності за вчинене правопорушення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур