Справа № 333/3275/16-а
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №333/3275/16-а
Пр. № 2-а/333/133/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання відновити виплату пенсії по інвалідності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання відновити виплату пенсії, в якому зазначив, що він є інвалідом III групи, з 21.11.2013 р. він перебуває на обліку в УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя, йому призначено пенсію по інвалідності як інваліду III групи загального захворювання згідно законодавства України. На час призначення пенсії по інвалідності і на даний час він є посадовою особою місцевого самоврядування. З 01.01.2016 р. відповідач припинив виплату йому пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про внесення змін деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 р. № 911-VІІІ, яким внесено зміни у ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та повідомило про те, що оскільки він працює посадовою особою місцевого самоврядування, то з 01.01.2016 року йому зупинено виплату пенсії по інвалідності. Він звернувся до УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя з проханням поновити йому виплату зазначеної пенсії саме з 01.01.2016 р. УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя відмовило йому листом від 16.05.2016 р. № 101/10-9, з посиланням на ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та повідомило про те, що оскільки він працює посадовою особою місцевого самоврядування, то з 01.01.2016 р. підстав для поновлення виплати пенсії на теперішній час немає. Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати йому пенсії з 01.01.2016 р. незаконними, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України. Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії по інвалідності з 01.01.2016 р. Зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії, як інваліду III групи загального захворювання.

В судове засідання позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі на підставах, викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, надала суду письмові заперечення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавств, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Предметом позову є оскарження рішення пенсійного органу від 16.05.2016 р. № 101/10-9, щодо відмови поновлення виплати позивачу пенсії по інвалідності з 01.01.2016 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та оцінивши повідомлені сторонами обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя з 21.11.2013 року та йому призначено пенсію по інвалідності, як інваліду III групи загального захворювання, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV.

З 06.11.2014 р. по 07.04.2015 р. він працював на посаді головного спеціаліста відділу комплексного благоустрою та дорожнього господарства департаменту житлово- комунального господарства Запорізької міської ради, а з 08.04.20015 р. працює на посаді начальника відділу житлово-комунального господарства Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (є посадовою особою місцевого самоврядування), що підтверджується трудовою книжкою.

З 01.01.2016 р. відповідач припинив виплату пенсії позивачу по інвалідності, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 р. № 911-VІІІ, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача з проханням поновити зупинену виплату пенсії.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя від 16.05.2016 р. № 101/10-9, позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії та зазначено, що станом на 01.01.2016 року він перебуває на посаді державного службовця, виплата пенсії йому не проводиться у зв'язку з набранням чинності Закону України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 р. № 911- VІІІ, яким статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було змінено та зазначено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Підстав для поновлення виплати пенсії з 01.01.2016 року відсутні.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», то в період з 01січня 2016 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 01 січня 2016 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон №213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року.

До абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були внесені зміни, якими з 01 січня 2016 року встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Однак, статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено основоположні принципи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування серед яких є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Таким чином, з 01.06.2016 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим передбачені ч. 7 ст. 21 цього Закону підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058, відпали, і з 01.01.2016 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

Що стосується посилання відповідача на Закон України № 911- 19 від 16.01.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо тимчасової невиплати пенсії з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року особам (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судів», то останнє суд вважає безпідставними, оскільки статті 58 та 64 Конституції України передбачають, що Закони не мають зворотної дії в часі. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Тож, суд вважає, що вищевказаний закон, котрий прийнятий після призначення позивачу вказаної пенсії, не може бути підставою для невиплати їй пенсії, оскільки обмежує її права на соціальне забезпечення, передбачене Конституцією України.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 01 січня 2016 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання відновити виплату пенсії по інвалідності, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії по інвалідності з 01.01.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя відновити з 01.01.2016 року нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) пенсію, як інваліду III групи загального захворювання, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова