Справа № 820/11944/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 р.Справа № 820/11944/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - Зеленського М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у м.Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2016р. по справі №820/11944/15

за позовом ОСОБА_3

до Прокуратури Харківської області, Первомайської місцевої прокуратури

про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду із адміністративним позовом до Прокуратури Харківської області, Первомайської місцевої прокуратури, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 3333к про звільнення від 14.12.2015 року;

- поновити позивача на роботі в органах прокуратури, на посаді прокурора, відповідно посадових обов'язків прокурора прокуратури Красноградського району Харківської області, в реорганізованому підприємстві - Первомайської місцевої прокуратури, з 14.12.2015 року;

- стягнути з прокуратури Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 14 грудня 2015 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що звільнення його із займаної посади є незаконним, оскільки вчинено з порушенням вимог діючого законодавства. Зазначив, що відповідач, при прийнятті рішення про звільнення, в порушення вимог статті 42 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), не запропонував позивачу іншої роботи в апараті прокуратури і не вирішив питання щодо переважного його права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. Також зазначає, що виходячи із правової природи змін в організації праці прокуратури Харківської області (у частині, що стосується позивача), такі зміни не можуть вважатися законною підставою для звільнення позивача, оскільки фактично змінився лише структурний підрозділ у якому працював позивач (із "прокуратура Красноградського району" на "Первомайська місцева прокуратура (Красноградський відділ)"). При цьому, правовий статус таких підрозділів не змінився, крім того у штаті як ліквідованого так і новоутвореного управління існувала аналогічна посада "прокурор", яку займав позивач до його звільнення. Отже, позивач вважає зазначений наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки останній прийнято з грубими порушеннями вимог трудового законодавства.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 року та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги заявник посилається на необґрунтованість судового рішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про їх необґрунтованість.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідачів заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 30.12.1988 року працював в органах прокуратури. З 05.06.2012 року обіймав посаду прокурора прокуратури Красноградського району Харківської області.

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року N1697-VII, з 15 грудня 2015 року було припинено функціонування прокуратур міст, районів, районів у містах і міжрайонних прокуратур та утворення у системі органів прокуратури України місцевих прокуратур, перелік і територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Позивачем до прокуратури Харківської області подано заяву, в якій просив допустити його до тестування для зайняття вакантної посади прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області.

Наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 р. №92ш внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Харківської області, затверджено штатний розпис 11 місцевих прокуратур та у зв'язку з цим скорочено посади прокурорів міськміжрайпрокуратур.

Відповідно до зазначеного наказу Генерального прокурора України у структурі Первомайської місцевої прокуратури Харківської області встановлено 43 одиниці (посади прокурорів, начальників відділів, спеціалістів, водія, прибиральника службових приміщень, у тому числі 4 посади керівника місцевої прокуратури, його першого заступника та заступників, усього посад прокурорів - 18).

08.10.2015 року Красноградським районним прокурором Говорухою В.В. всіх підпорядкованих працівників, у тому числі прокурора прокуратури ОСОБА_3, ознайомлено з наказом Генерального прокурора України №92ш від 23.09.2015 під підпис, що підтверджується листом резолюцією прокурора Красноградського району від 08.10.2015 року вх.№4707.

Із наявних в матеріалах справи письмових пояснень керівника Первомайської місцевої прокуратури радника юстиції Говорухи В.В. та спеціаліста 1 категорії Красноградського відділу Первомайської місцевої прокуратури Яковлєвої І.В. встановлено, що на початку жовтня 2015 року проведено робочу нараду з колективом прокуратури району, на якій були присутні усі підпорядковані оперативні та технічні працівники, у тому числі прокурор прокуратури ОСОБА_3 Під час наради доведено до присутніх текст попередження шляхом оголошення, кожному працівнику роздано зазначене попередження та запропоновано їх підписати.

ОСОБА_3 повідомлено про звільнення із займаної посади на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14.12.2015 року відповідно до попередження про звільнення №477 від 08.10.2015 року.

Відділом роботи з кадрами прокуратури Харківської області всі попередження про звільнення долучено до особливих справ працівників прокуратури Харківської області.

За результатами проходження ОСОБА_3 тестування для зайняття посади прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ним отримано підсумковий бал - 90.3, у зв'язку з чим він перебуває на 36 місці у рейтинговому списку, тобто, мало місце неуспішне проходження ним тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року, що стало підставою для його звільнення з посади прокурора прокуратури Красноградського району Харківської області та з органів прокуратури Харківської області у зв'язку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно до наказу прокуратури Харківської області № 3333к від 14.12.2015 року.

Позивач, не погоджуючись із правомірністю звільнення, звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ № 3333к про звільнення від 14.12.2015 року; поновити його на роботі в органах прокуратури, на посаді прокурора, відповідно посадових обов'язків прокурора прокуратури Красноградського району Харківської області, в реорганізованому підприємстві - Первомайської місцевої прокуратури, з 14.12.2015 року; стягнути з прокуратури Харківської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 14 грудня 2015 року до дня поновлення на роботі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з посади проведено на підставі та у відповідності до вимог діючого законодавства, всі розрахунки із позивачем при звільненні проведено в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 38 Конституції України передбачено, що громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

За приписами частини 6 статті 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року N1697-VII.

Із прийняттям нового Закону України "Про прокуратуру" була змінена система органів прокуратури України.

У статті 7 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що систему прокуратури України становлять: Генеральна прокуратура України; регіональні прокуратури; місцеві прокуратури; військові прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

У додатку до Закону наведено перелік і територіальну юрисдикцію місцевих та військових прокуратур, які запроваджувалися з 15 грудня 2015 року (абзац третій пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про прокуратуру").

Окрім зміни системи органів прокуратури України, запроваджено ряд принципово нових підходів до питань призначення на посади прокурорів місцевої прокуратури, основою якого є якісне оновлення керівного та кадрового складу.

Так, статтею 28 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що добір кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим ч. 1 та 5 ст. 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог Закону.

У зв'язку із набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року N1697-VII, Генеральним прокурором України видано наказ від 23.09.2015 № 92ш згідно пункту 1 якого у зв'язку з утворенням 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припинення діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Харківської області.

Пунктом 2 Наказу встановлено штатний розпис місцевих прокуратур Харківської області за рахунок резерву Генеральної прокуратури України 490 одиниць. Зокрема, у структурі Первомайської місцевої прокуратури Харківської області встановлено 43 одиниці (посади прокурорів, начальників відділів, спеціалістів, водія, прибиральника службових приміщень, у тому числі 4 посади керівника місцевої прокуратури, його першого заступника та заступників, усього посад прокурорів - 18).

У підпункті "в" підпункту 1 пункту 5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" визначено, що до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом 3 п. 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Із зазначеного слідує, що прокурори, які працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, в разі успішного проходження ними тестування будуть призначені на посади у новоутворених місцевих прокуратурах.

Так, на виконання п.5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру", з метою кадрового наповнення місцевих прокуратур, Генеральним прокурором України виданий наказ №98 від 20.07.2015 року "Про затвердження Порядків проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевих прокуратурах" (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.2 Порядку, на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Пунктом 1.4 Порядку визначено, що прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють у міських, районних, міжрайонних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

Тобто, позивач згідно з умовами Порядку мав змогу претендувати тільки на посаду в Первомайській місцевій прокуратурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. А згідно положенням ч. 3 цієї ж статті одночасно із попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

У попередженні про можливе звільнення до позивачу доведена інформація про тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі, а відтак останній був повідомлений, що зможе перейти на роботу у відповідну місцеву прокуратуру але лише за умови успішного проходження тестування.

Наведене також фактично свідчить про те, що позивачу була запропонована інша посада в новоутвореній місцевій прокуратурі, обійняти яку він мав можливість лише за результатами об'єктивного оцінювання, яке буде проводитись знову ж таки не відповідачем як роботодавцем, а незалежним органом, який із цією метою буде утворено.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивача не було належним чином повідомлено про звільнення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, попередженням про звільнення №477 від 08.10.2015 року та письмовими поясненнями керівника Первомайської місцевої прокуратури радника юстиції Говорухи В.В. та спеціаліста 1 категорії Красноградського відділу Первомайської місцевої прокуратури Яковлєвої І.В., в яких вказано, що на початку жовтня 2015 року проведено робочу нараду з колективом прокуратури району, на якій були присутні усі підпорядковані оперативні та технічні працівники, у тому числі прокурор прокуратури ОСОБА_3 Під час наради доведено до присутніх текст попередження шляхом оголошення, кожному працівнику роздано зазначене попередження та запропоновано їх підписати.

Пункт 3.16 Порядку визначає, що на підставі відомостей про результати тестування, робоча група регіонального центру формує рейтинговий список, форма якого наведена у додатку 2 Порядку, по кожній місцевій прокуратурі окремо.

Рейтинговий список кандидатів оприлюднюється на офіційному веб-сайті відповідної регіональної прокуратури після закінчення тестування (п.3.18 Порядку). Рішення щодо результатів тестування може бути оскаржене до робочої групи, а рішення робочої групи може бути оскаржене до суду (п.8.1-8.7 Порядку).

За результатами проведення тестування для зайняття посади прокурора Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3, відповідно до рейтингового списку Харківського регіонального центру займає 36 позицію із загальної кількості 41 кандидатів.

Доказів оскарження результатів тестування матеріали справи не містять.

Згідно з пунктом 9.5 Порядку, керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює в прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількості штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Законом України "Про прокуратуру" та Порядком визначено умову призначення прокурора на посаду в реорганізовану прокуратуру - успішне проходження тестування. Оскільки така умова позивачем не виконана, відповідач був позбавлений правових підстав на переведення його на іншу посаду в новоутвореній місцевій прокуратурі.

Можливостей залишення позивача на посаді прокурора прокуратури Красноградського району Харківської області після 15 грудня 2015 року також не існувало, оскільки штатний розпис цієї прокуратури, як і інших районних та прирівняних до них прокуратур в межах Харківської області, із цієї дати були виключені за наказом Генерального прокурора України № 92ш від 23.09.2015 року, а самі прокуратури припинили свою діяльність як суб'єкти владних повноважень.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки орган прокуратури в якому працював позивач реорганізований, усі штатні посади цієї прокуратури є ліквідованими, а можливість працевлаштування в новоутвореній місцевій прокуратурі виключається у зв'язку з неуспішним проходженням тестування, тому звільнення ОСОБА_3 із займаної посади ґрунтується на вимогах закону.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, особливості проходження публічної служби в прокуратурі України та статусу прокурорів визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про прокуратуру".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, особливості проходження публічної служби позивача врегульовуються спеціальним законодавством, положення яких мають пріоритет у застосуванні перед загальними нормами трудового законодавства.

Таким чином, трудове законодавство може бути застосовано, а відповідні гарантії працівника при звільненні, які передбачені КЗпП України, можуть бути забезпечені лише в тому обсязі, який передбачений нормами спеціального законодавства, які є пріоритетними.

Крім того, з 15 липня 2015 року втратили чинність положення ч.1 ст.46-2 Закону України від 05.11.1991 року №1789-XII "Про прокуратуру", якими було передбачено звільнення прокурорів з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю.

Натомість, статтею 16 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року N1697-VII визначенні гарантії незалежності прокурорів, зокрема у п.1 ч.1 цієї статті передбачено, що незалежність прокурора забезпечується особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

При цьому слід зазначити, що із набуттям чинності новим Законом України "Про прокуратуру" запроваджено ряд принципово нових підходів до питань призначення на посади прокурорів місцевої прокуратури, основою якої є якісне оновлення керівного та кадрового складу. Такі підходи реалізовуються у тому, що добір кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим ч. 1 та 5 ст. 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог Закону. Також передбачено, що прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування (п. п. "в" підпункту 1 пункту 5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року N1697-VII).

Зазначеними положеннями встановлений безальтернативний порядок призначення на посади прокурорів місцевих прокуратур, а саме виключно на конкурсних засадах за результатами кваліфікаційного іспиту та передбачено, що прокурори працюючі на день набрання чинності цим Законом у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, можуть бути призначені на посади у новоутворені місцеві прокуратури виключно за умови успішного проходження ними тестування.

Як слідує із роз'яснень наданих Вищим адміністративним судом України у листі №753/11/13-10 від 26.05.2010 року "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадку, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин.

Зазначену позицію також неодноразово висловлював Верховний Суд України в своїх рішеннях, зокрема в своїй постанові від 17.02.2015 року №21-8а/15 Верховний Суд України зазначив, що будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. Так, у часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, у просторі - територією, на яку поширюється, за колом осіб - колом осіб, на яких поширюється.

Таким чином, правовідносини, що виникають при звільненні з публічної служби у зв'язку зі скороченням штатів юридичної особи, за наявності спеціального законодавства, регулюються останнім.

Враховуючи не успішне проходження позивачем тестування на заміщення посад прокурорів у Первомайській місцевій прокуратурі, посилання на те, що він має переважне право щодо залишення на роботі не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки положеннями Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року N1697-VII, який в даному випадку є пріоритетним над нормами трудового законодавства, не передбачено жодних пільг чи переваг особі, яка не пройшла конкурсний відбір в новоутворену прокуратуру.

Порядком проведення тестування та чотирирівневого конкурсу на заняття посад в місцевих прокуратурах передбачено, що при проведенні тестування всі кандидати знаходяться в рівних умовах і правах, без надання будь-яких переваг. Обмеження у конкурсі передбачено лише для певної категорії осіб - п.1.6 Порядку.

Колегія суддів, вважає, що надання будь-яких пільг чи переваг особі, яка не пройшла встановлений законом безальтернативний порядок призначення на посаду у місцеву прокуратуру, призведе до порушення встановлених ст. 16 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року N1697-VII гарантій незалежності прокурорів та нівелює принципи, на яких базується формування нової прокуратури України, що є недопустимим.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при звільненні позивача з посади відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Таким чином, оскаржуваний наказ прокурора Харківської області № 3333к від 14.12.2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади прокурора прокуратури Красноградського району Харківської області та з органів прокуратури Харківської області є законним та скасуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вказаної частини заявлених позовних вимог.

Беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги з приводу поновлення позивача на роботі в органах прокуратури на посаді прокурора, відповідно посадових обов'язків прокурора прокуратури Красноградського району Харківської області, в реорганізованому підприємстві - Первомайської місцевої прокуратури, з 14.12.2015 року та стягнення з прокуратури Харківської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 14 грудня 2015 року до дня поновлення на роботі, є похідними від вищевказаних вимог, то вони також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2016р. по справі №820/11944/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2016р. по справі №820/11944/15 за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Харківської області, Первомайської місцевої прокуратури про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 22.07.2016 р.