Справа № 826/166/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 липня 2016 року № 826/166/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Аблова Є.В., Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЮТСТАР»
до Національного банку України,
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТСТАР» з позовом до Національного банку України, в якому просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення законних інтересів кредиторів і вкладників Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», не забезпечення фінансової стабільності банківської системи, а саме: порушення періодичності проведення перевірки кожні три роки; відсутності контролю, банківського регулювання і постійного нагляду за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк»;

- визнати неправомірною бездіяльність Національного банку України щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» після встановлення фактів несанкціонованого проникнення до комп'ютерів, невиконання банківських гарантій;

- визнати бездіяльність Національного банку України в частині відсутності контролю з боку Національного банку України та призначеного куратора, що надало можливість Публічному акціонерному товариству «Юніон Стандарт Банк» вивести кошти вкладників та спричинило недостатність коштів для виконання банком своїх зобов'язань;

- визнати бездіяльність Національного банку України в частині невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» для визначення вкладників істотної участі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок бездіяльності Національного банку України, яка, за твердженнями позивача, проявилась у невжитті своєчасних та адекватних заходів, спрямованих на забезпечення нормальної роботи Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», порушено права Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТСТАР», як кредитора та вкладника даного банку.

Під час судового розгляду справи представником позивача заявлені позовні вимоги підтримано з підстав, наведених у позовній заяві, які останній просив суд задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про належність дій Національного банку України, як регулятора по відношенню до Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», які проявилися, зокрема, у проведенні інспекційних перевірок, запровадженні особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначенні куратора.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТСТАР» є кредитором Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки з особового рахунку.

Водночас, постановою Правління Національного банку України від 24.09.2015 №631/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», яким вказаний банк віднесено та категорії проблемних строком до 180 днів, встановлено ряд обмежень у діяльності банку та призначено куратора Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк».

Надалі, постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 №665/Бт «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» до категорії неплатоспроможних» вказаний банк віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою Правління Національного банку України від 24.12.2015 №939 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», відповідно, постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати вказаний банк.

На підставі вказаного, вважаючи дії Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення законних інтересів кредиторів і вкладників Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», яким є позивач, не забезпечення фінансової стабільності банківської системи, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Національний банк України (далі - Національний банк), у відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 №679-ХІV (надалі - Закон №679 тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 7 Закону №679, Національний банк, зокрема, виконує функцію зі здійснення банківського регулювання та нагляду на індивідуальній та консолідованій основі.

У розумінні положень ст. 1 Закону №679, банківський нагляд - система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких Національний банк України здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку.

У силу положень ст. 55 Закону №679, головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів.

Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Національний банк не здійснює перевірок і ревізій фінансово-господарської діяльності осіб, зазначених у цій статті.

При цьому, Правління Національного банку приймає рішення, зокрема, про застосування заходів впливу до банків та інших осіб, діяльність яких перевіряється Національним банком відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», про віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних (п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону №679).

Так, нормативно-правовим актом, що визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків, є Закон України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року №2121-ІІІ (надалі - Закон №2121 тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами ч. 6 ст. 4 Закону №2121 визначено, що Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України «Про Національний банк України», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України. Національний банк України визначає особливості регулювання та нагляду за системно важливим банком, банком, що має статус Розрахункового центру з обслуговування договорів на фінансових ринках, з урахуванням специфіки діяльності таких банків.

У разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких, зокрема, належать: віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного, а також відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку (п.п. 12 та 13 ч. 1 ст. 73 Закону №2121).

Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 75 Закону №2121 передбачено, що Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних за умови його відповідності хоча б одному з таких критеріїв: 1) банк протягом звітного місяця допустив зменшення на 5 і більше відсотків: щоденного розміру регулятивного капіталу нижче встановленого нормативно-правовими актами Національного банку України мінімального розміру регулятивного капіталу - п'ять і більше разів та/або значення нормативу достатності (адекватності) регулятивного капіталу нижче встановленого нормативно-правовими актами Національного банку України нормативного значення цього нормативу - два і більше разів; 2) банк не виконав вимогу вкладника або іншого кредитора, строк якої настав п'ять і більше робочих днів тому, та/або встановлено факти невідображення в бухгалтерському обліку документів клієнтів банку, що не виконані банком у встановлений законодавством України строк; 3) системне порушення банком законодавства, що регулює питання запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; 4) банк протягом звітного місяця допустив зменшення на 5 і більше відсотків значення хоча б одного з нормативів ліквідності нижче мінімальних нормативних значень, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України, що розраховуються: за щоденними розрахунками - п'ять і більше разів; щодекади - два і більше разів; 4-1) обсяг негативно класифікованих активів банку (крім санаційного) становить 40 відсотків і більше загальної суми активів, за якими має оцінюватися ризик та формуватися резерв згідно з нормативно-правовими актами Національного банку України; 5) банк не має ефективних та адекватних систем внутрішнього контролю та/або управління ризиками, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку; 6) систематичне подання та/або оприлюднення недостовірної інформації або звітності з метою приховування реального фінансового стану банку, у тому числі щодо операцій із пов'язаними з банком особами.

Національний банк України має право віднести банк до категорії проблемних з інших підстав, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України.

Як вбачається зі змісту постанови Правління Національного банку України від 24.09.2015 №631/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК», підставою для її винесення слугували виявлені під час позапланової інспекційної перевірки факту відсутності у Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» архіву особливо важливих даних, а також невиконання останнім вимог нормативно-правових актів Національного банку України щодо створення, впровадження та супроводження системи управління інформаційною безпекою, що призвело до зниження рівні інформаційної безпеки та збільшення ризиків інформаційної безпеки, як складової частини операційних ризиків банку. Крім того, за результатами аналізу статистичної звітності Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», яка подається до Національного банку України, встановлено підвищений кредитний ризик у зв'язку з наданням у значних обсягах банківських гарантій.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону №2121, Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; 3) невиконання банком протягом п'яти робочих днів поспіль двох і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами та/або встановлення фактів невідображення в бухгалтерському обліку документів клієнтів банку, що не виконані банком у встановлений законодавством строк, після віднесення банку до категорії проблемних; 4) пункт 4 частини першої статті 76 виключено; 5) виявлення фактів здійснення банком після віднесення його до категорії проблемного операцій (крім нарахування відсотків за вкладами, отримання клієнтами банку заробітної плати, аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат), оформлення (переоформлення) договорів, внаслідок яких зобов'язання перед фізичними особами в межах гарантованої суми відшкодування збільшуються за рахунок зменшення зобов'язань перед фізичними особами, які перевищують гарантовану суму відшкодування, та/або зобов'язань перед фізичними особами, які не підпадають під гарантії Фонду гарантування фізичних осіб, та/або юридичними особами; 6) невиконання банком, віднесеним до категорії проблемного, розпорядження, рішення Національного банку України (у тому числі про застосування заходів впливу/санкцій) та/або вимоги Національного банку України щодо усунення порушень банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України протягом визначеного Національним банком України строку.

Виходячи зі змісту постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №665/Бт «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» до категорії неплатоспроможних», остання прийнята у зв'язку з ненаданням Публічним акціонерним товариством «Юніон Стандарт Банк» до Національного банку України підтверджень щодо реалізації заходів з метою приведення своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства, а також проведення операцій, здійснення яких обмежено рішенням Національного банку України.

При цьому, слід зазначити, що порядок застосування заходів впливу, встановлених статтею 73 цього Закону, визначається нормативно-правовими актами Національного банку України (ч. 1 ст. 74 Закону №2121).

Так, відповідно до Законів України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон про банки), «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон про запобігання легалізації), законодавства України про господарські товариства, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України, розроблено Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, яке затверджено Постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 №346 (надалі - Положення №346 (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), що визначає підстави і порядок запровадження Національним банком особливого режиму контролю за діяльністю банків і філій іноземних банків, застосування заходів впливу, фінансових санкцій за порушення банками, філіями іноземних банків та іншими особами, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку, банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку, здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, а також у разі застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі в банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи.

У силу п. 3.1 Положення №346, Національний банк застосовує заходи впливу за порушення банками, їх відокремленими підрозділами, філіями іноземних банків, банківськими групами, відповідальними особами банківських груп, іншими учасниками банківських груп чи іншими особами, які є об'єктом перевірки Національного банку згідно із Законом про банки (далі - банки), банківського законодавства, законодавства з питань фінансового моніторингу або здійснення ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку (далі - ризикова діяльність), або в разі застосування іноземних санкцій, на підставі результатів (матеріалів): інспекційних перевірок діяльності банків; перевірок банків з питань дотримання вимог законодавства з питань фінансового моніторингу (виїзна перевірка з питань фінансового моніторингу, безвиїзний нагляд з питань фінансового моніторингу); безвиїзного банківського нагляду за діяльністю банків; аналізу дотримання банками вимог банківського законодавства з використанням статистичної звітності, щомісячних і щоденних балансів тощо; перевірок діяльності банків аудиторськими фірмами, які мають право відповідно до законодавства України на проведення аудиторських перевірок банків; перевірок дотримання банками валютного законодавства; контролю за усуненням банками виявлених у їх діяльності порушень, виконанням рішень Національного банку про застосування заходів впливу, виконанням пред'явлених (висунених) вимог, припиненням здійснення ризикової діяльності, відповідністю ділової репутації керівників банків вимогам законодавства України; пропозицій куратора банку; що містять інформацію, отриману від відповідних органів інших держав, міждержавних об'єднань або міжнародних організацій, органів державної влади України, та/або офіційно опубліковану (оприлюднену, у тому числі шляхом розміщення на їх офіційних веб-сайтах) ними інформацію про застосування іноземних санкцій; нагляду за дотриманням банками та іншими особами, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку, вимог банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку з питань реєстрації та ліцензування банків, набуття (збільшення) істотної участі в банку та розкриття інформації про структуру власності.

У відповідності до п. 3.2 Положення №346, заходи впливу, що застосовуються Національним банком до банків, мають бути адекватними конкретним порушенням, які ними були допущені.

Вибір адекватних заходів впливу, які застосовуються до банків відповідно до Закону про банки та цього Положення, має здійснюватися з урахуванням: характеру допущених банком порушень; причин, які зумовили виникнення виявлених порушень; загального фінансового стану банку; розміру можливих негативних наслідків для кредиторів і вкладників; інформації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) щодо порушення банками вимог, установлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон про систему гарантування), результатів перевірки банків Фондом гарантування.

При цьому, Національний банк застосовує заходи впливу за порушення банківського законодавства, законодавства з питань фінансового моніторингу, протягом шести місяців із дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через: три роки з дня вчинення порушення вимог законодавства з питань фінансового моніторингу; один рік із дня вчинення інших порушень (п. 3.3 Положення №346).

З аналізу викладеного вбачається, що підстави для застосування Національним банком України заходів впливу до банків у разі порушень чітко регламентовані наведеними законодавчими положеннями, серед яких, зокрема, визначено проведення інспекційних перевірок діяльності банків, що і було зроблено у даному разі по відношенню до Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк».

Крім того, приписами п. 3.3 Положення №346 визначений граничний строк для застосування заходів впливу за порушення банківського законодавства, а саме: протягом шести місяців із дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через: три роки з дня вчинення порушення вимог законодавства з питань фінансового моніторингу; один рік із дня вчинення інших порушень. При цьому, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено «мінімального» строку для застосування таких заходів, відтак, твердження позивача про несвоєчасне застосування останніх не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної адміністративної справи.

Також, слід зазначити, що твердження позивача, покладені в обґрунтування заявлених позовних вимог, стосовно бездіяльності Національного банку України щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій з метою застосування адекватного заходу впливу до Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» після встановлення фактів несанкціонованого проникнення до комп'ютерів, невиконання банківських гарантій, а також для визначення вкладників істотної участі, що надало можливість Публічному акціонерному товариству «Юніон Стандарт Банк» вивести кошти вкладників та спричинило недостатність коштів для виконання банком своїх зобов'язань, ґрунтуються виключно на припущеннях позивача, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за наданими позивачем повідомленнями, було відкрито кримінальне провадження №0003100 за фактом розтрати грошових коштів, а тому встановлення факту вини відповідних осіб (особи), що призвело до недостатності коштів для виконання банком своїх зобов'язань, є предметом дослідження відповідними правоохоронним органами, які суд адміністративної юрисдикції не може підміняти.

З урахуванням викладеного, враховуючи заявлений предмет та підстави позову, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення останніх.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Є.В. Аблов

А.В. Літвінова