Справа № 346/3524/16-а
Суддя: Васильковський В. В.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/3524/16-а
Провадження № 2-а/346/59/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Васильковського В.В.

за участі секретаря Корбут Н.М.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Коломия Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_5 до Коломийської міської ради про визнання незаконним рішення міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Представники позивача, підтримуючи заявлені вимоги в судовому засіданні, посилаються на те, що позивачка, звернулась до Коломийської міської ради із клопотанням про можливість отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м. по вул. Героїв УПА, 3 в м. Коломия. Рішеням Коломийської міської ради № 3048-52/2010 від 21.10.2010 року їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки. Виготовивши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивачці рішенням Коломийської міської ради за № 183-3/2011 року від 23.03.2011 року було відмовлено у передачі земельної ділянки у власність.

Постановою Львівського адміністративного апеляційного суду від 16 лютого 2015 року рішення Коломийської міської ради № 183-3/2011 року від 23.03.2011 року визнано незаконним і зобов"язано міську раду повторно розглянутии матеріали щодо відведення ОСОБА_5 земельної ділянки у власність.

На виконання рішення суду матеріали щодо відведення позивачці у власність спірної земельної ділянки було винесено на сесію і рішенням Коломийської міської ради № 97-3/2015 від 24.12.2015 року ОСОБА_5 було відмовлено у передачі у власність земельної ділянки.

Вважає, що Коломийська міська рада своїм рішенням № 3048-52/2010 від 21.10.2010 року, надаючи їй дозвіл на виготовленняпроекту землеустрою спірної земельної ділянки, не мала права прймати оспорюване рішення в порушення її права на набуття земельної ділянки.

Просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Коломийської міської ради № 97-3/2015 від 24 грудня 2015 року Про надання земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд, яким їй відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по вул. Героїв УПА, 3 в м. Коломия для будівництва та обслуговування житловог будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель міської ради.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що приймаючи рішення № 97-3/2015 від 24 грудня 2015 року Коломийська міська рада діяла в межах своєї компетенції щодо розпорядження землями міської ради. Наскільки їй відомо, земельну ділянку, на яку претендує позивач, Коломийська міська рада вважає за доцільне виставити для продажу на аукціоні. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони, зясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що рішеням Коломийської міської ради № 3048-52/2010 від 21.10.2010 року ОСОБА_5 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м. по вул. Героїв УПА, 3 в м. Коломия (а.с.11).

Відповідно до вищевказаного рішення, позивачка звернулась до проектної організації, яка розробила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд в м.Коломия, вул. Героїв УПА, 3 в Івано-Франківській області, отримала необхідні висновки та погодження (а.с. 6-21).

Однак, рішенням Коломийської міської ради № 97-3/2015 від 24.12.2015 року ОСОБА_5 було відмовлено у передачі у власність земельної ділянки.

Згідно з ч.8 ст.118 Земельного кодексу України розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Суд приходить до висновку, що положення Земельного кодексу України чітко визначають підставу відмови громадянину у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зокрема, лише невідповідність положень проекту вимогам чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), вказано, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В абзаці 5 п. 5 вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що Конвенція з прав людини та основоположних свобод, 1950 року, яка ратифікована Україною, та рішення Європейського суду з прав людини, які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та підлягають застосуванню національними судами.

В силу ст.. 1 ч. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За обставинами справи «Стретч проти Сполученого Королівства», на рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року, застосовуючи положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції до обставин цієї справи Європейський суд з прав людини вказав на таке. Заявник погодився з умовами договору оренди з огляду на те, що надалі він зможе продовжити термін його дії, і жодна із сторін не знала, що існувала якась юридична перешкода цій умові. У ситуації, яка склалася, заявник мав право, принаймні, очікувати на законних підставах, що він зможе продовжити термін дії договору, і таке очікування можна вважати в цілях застосування положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції складовою частиною його права власності, наданого йому за договором оренди.

Дії місцевої влади Європейський суд з прав людини розцінив як порушення права заявника на законне очікування виконання певних умов і, таким чином, вони утворювали акт втручання у реалізацію його права власності.

Вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобовязання, взяті ним на себе у звязку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

За таких обставин цієї справи Європейський суд з прав людини виніс рішення на користь заявника.

Також концепт законних очікувань було застосовано у справі Pine Valley Development Ltd. and others v. Ireland, в якій компанія заявник, що купила земельну ділянку, отримавши дозвіл на будівництво, була визнана Європейським судом такою, що мала законні очікування розвивати спірну територію, а відповідний дозвіл, який не міг бути відкликаний адміністративним органом, що його видав, був визнаний "складовою частиною власності заявника" в розумінні ст. 1 Протоколу № 1, а отже охоронюваним за правом Конвенції обєктом.

Крім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки рішенням Коломийської міської ради від 21.10.2010 року № 3048-52/20 ОСОБА_5 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вказане рішення позивачкою виконано, невідповідності положень проекту землеустрою вимогам чинного законодавства не встановлено, а оспорюваним рішенням Коломийської міської ради призупинено право на одержання у власність земельної ділянки, відтак дане рішення прямо впливає на правовідносини позивача з відповідачем, порушує її законні права та інтереси, зокрема право законного очікування при дотриманні всіх необхідних умов отримати у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. по вул. Героїв УПА в м. Коломия, та підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, ст.. 118 ЗК України та керуючись ст.ст. 11, 159- 163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення Коломийської міської ради № 97-3/2015 від 24 грудня 2015 року «Про надання земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд», яким відмовлено ОСОБА_5 у затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по вул. Героїв УПА, 3 в м. Коломия для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель міської ради.

Постанова суду може бути оскаржено до Львівського Апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Суддя Васильковський В. В.