Справа № 132/1497/16-а
Суддя: Копчинський В. І.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Калинівський районний суд Вінницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Копчинського В.І.

за участі секретаря Кулик Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому вказує, що вона має сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого з 25.12.1998 року визнано інвалідом з дитинства. Весь час , з народження сина і до теперішнього часу вона проживає разом з сином та доглядає за ним.

В квітні 2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про призначення її , як матері інваліда з дитинства, дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 Розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в звязку з досягненням нею 50-річного віку. Проте, 29.04.2016 року від відповідача вона отримала відмову в призначенні їй вказаної пенсії. В своїй відмові відповідач посилається на те, що дострокова пенсія призначається лише тим матерям, діти яких могли бути визнані інвалідами до 6 років, а так як у її сина захворювання наступило у віці сім років три місяці, тому вона не має права на пенсію в 50-річному віці. Вважає таку відмову відповідача незаконною, яка не ґрунтується на законних підставах, тому звертається до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачка не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від начальника УПФ надійшло письмове заперечення проти позову, в яких відповідач посилається на те, що якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання дострокової пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Оскільки син позивачки визнаний інвалідом після досягнення шестилітнього віку, про що свідчить висновок ЛКК, в якому не зазначено, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, тому позивачка не має права на пенсію зі зниженням пенсійного віку. Крім того, позивачка просить нарахувати пенсію з 17.01.2015 року, що є незаконним, так як пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд вважає за необхідне відмовити у клопотанні відповідача про перенесення розгляду справи в звязку з тим, що їх юрисконсульт перебуває у відпустці до 27.07.2016 року та визнати неповажною причину неявки відповідача та його представника, оскільки до заяви не долучено будь-яких належних письмових доказів , які б підтверджували , що юрисконсульт перебуває у відпустці. Крім того, відповідач мав можливість надати довіреність іншій особі для представництва його інтересів під час розгляду справи .

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності , суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачка є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого з 25.12.1998 року визнано інвалідом з дитинства, вона з ним проживає разом та доглядає за ним.

Згідно довідки № 115 від 02.02.2016 року виданої Калинівською центральною районною лікарнею із висновком лікарсько-консультаційної комісії, вбачається, що в ОСОБА_2 наступило захворювання з 13.10.1998 року у віці 7 років 3 місяці.

Згідно з акту огляду МСЕК № 65 ОСОБА_2 визнано інвалідом з дитинства з 25.12.1998 року, тобто у віці 7 років 5 місяців.

Управлінням Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області ОСОБА_2 видано посвідчення № 132242 інваліда з дитинства 2 групи довічно.

В квітні 2016 року позивачка звернулась до УПФ з заявою про призначення, як матері інваліда з дитинства, дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 Розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в звязку з досягненням нею 50-річного віку. Проте, 29.04.2016 року відповідач відмовив в призначенні позивачці пенсії за віком, посилаючись на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій № 22-1 від 25.11.2005 року, в частині можливості призначення дострокової пенсії лише тим матерям, діти яких могли бути визнані інвалідами до 6 років. А так як у сина позивачки захворювання наступило у віці сім років три місяці, тому остання не має права на пенсію в 50-річному віці.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (№ 1058-ІУ). Згідно пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-ІУ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, суд вважає, що до даних спірних правовідносин мають застосовуватись положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-ІУ).

Згідно п. 3 розділу XV Перехідних положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Аналізуючи зазначену норму, суд виходить із того, що законодавцем визначений перелік певних умов, за наявності яких особа має право на призначення дострокової пенсії, це: 1) особа має бути матірю інваліда з дитинства або дитини-інваліда; 2) яка виховувала дитину-інваліда або інваліда з дитинства до шестирічного віку; 3) досягла 50 років; 4) має не менше 15 років страхового стажу.

Слід зазначити, що національними законодавчими актами, що регулюють питання встановлення інвалідності, визначені поняття «дитина-інвалід» та «інвалід з дитинства»

Дитиною-інвалідом є особа, віком до 18 років (повноліття), інвалідність яких та ступінь втрати працездатності встановлюється лікарсько-консультативними комісіями (Закон України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). В Законі України «Про охорону дитинства» визначено, що дитиною інвалідом є дитина зі стійким розладом організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги. Інвалідом з дитинства є особа, яка стала непрацездатною до початку трудової діяльності (з дня народження, в період навчання).

Обґрунтовуючи свою відмову, відповідач, як субєкт владних повноважень, послався на приписи п. 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року. Цим пунктом / який діяв до 29.08.2014 року / , передбачалось, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Тобто, до 29.08.2014 року мати дитини-інваліда і мати інваліда з дитинства мали надати при зверненні за призначенням дострокової пенсії один і той же документ-висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Після внесення змін постановою Правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07.07.2014 року (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 31 липня 2014 р. за N 895/25672), що набрали чинності 28.08.2014 року, Порядок № 22-1 викладено в новій редакції. Пунктом 2.18 Порядку передбачено, що у разі, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Відповідачем не були враховані зазначені зміни і відмова у достроковому призначенні пенсії обґрунтована п. 25 Порядку № 22-1, який втратив чинність 29.08.2014 року. Крім того, не було враховано і те, що ОСОБА_2 статус дитини-інваліда отримав у віці 7 років 5 місяці з 25.12.1998 року, а інваліда з дитинства у віці 16 років, і на час звернення за достроковим призначенням пенсії позивачка звертається, як мати інваліда з дитинства.

Відповідач у спірному Рішенні обґрунтовував свою відмову недотриманням позивачем вимог п.25 Порядку №22-1. Проте, як зазначалось вище, вказаний пункт втратив чинність, що свідчить про невідповідність спірного Рішення національному законодавству.

Отже, на думку суду, відмова відповідача у призначенні позивачці дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 Розділу ХУ Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІУ із посиланням на пункт 25 Порядку № 22-1 не може вважатись правомірною, тому спірне Рішення відповідача від 29.04.2016 року підлягає скасуванню із зобовязанням відповідача призначити позивачці вказаний вид пенсії .

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до підпункту 1 п. 1ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позовні вимоги в частині призначення пенсії з 17.04.2016 року задоволенню не підлягають , оскільки позивачка досягла пенсійного віку 17.01.2016 року , звернулася до відповідача за призначенням пенсії 15.04.2016 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, тому призначити пенсію позивачці необхідно з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 18 січня 2016 року.

Відповідно до ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Відтак відповідач безпідставно вимагає від позивачки надання висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її син повинен мати медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про правомірність заявлених позовних вимог та їх задоволення.

Щодо доводів відповідача , викладених у письмових запереченнях, про необхідність застосування при розгляді даного спору постанови Верховного Суду України від 27.05.2014 року, від 02.12.2014 року суд зазначає, що за приписами статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд відступає від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 27.05.2014 року з огляду на те, що в ній застосовані положення пункту 2.18 Порядку №22-1, який втратив чинність на час виникнення спірних правовідносин у цій справі.

Керуючись Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1/ з наступними змінами /, ст.ст. 2, 4-12, 69-71,162-163,167 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України у Калинівському

районі Вінницької області щодо призначення ОСОБА_1

дострокової пенсії за віком, неправомірною .

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України у Калинівському районі

Вінницької області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію

за віком, як матері дитини-інваліда з дитинства. відповідно до пункту 3 Розділу ХУ Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 18 січня 2016 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: