Справа № 826/20751/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Київ К/800/17483/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Загороднього А.Ф., Зайцева М.П.,

секретар судового засідання Корецький І.О.,

за участю: представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Сперкача С.В.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року

у справі № 826/20751/14

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07 жовтня 2014 року № 000531701.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07 жовтня 2014 року № 000531701.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року апеляційну скаргу Інспекції задоволено: постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3, за результатами якої складено акт перевірки від 12 вересня 2014 року № 2542/26-55-17-01-, згідно з яким позивачем порушено вимоги:

- підпункту 49.18.4 підпункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а саме - не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік;

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що призвело до заниження оподатковуваного доходу, отриманого у вигляді додаткового блага (анулювання банком частини боргу) у розмірі 228 904, 74 грн.

Висновки відповідача ґрунтуються на тому, що позивач безпідставно не подав декларацію, в якій би було визначено до сплати суми податку з доходу фізичних осіб, оскільки позивач, внаслідок анулювання банком заборгованості за кредитними договорами отримано додаткове благо.

На підставі акта перевірки Інспекцією року прийнято податкове повідомлення-рішення від 7 серпня 2014 року № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 59 046, 62 грн. (в т.ч. за основним платежем - 38 684, 41 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 20 362, 21 грн.).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 07 листопада 2006 року та 19 грудня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем було укладено договори № 0380/062748-PR, №0380/038674-PR про відкриття банківських карткових рахунків та обслуговування платіжних карток GOLD, за умовами яких банк на підставі заяви позивача, відкриває рахунки, випускає та надає картки, а також зобов'язується надавати грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності.

Відповідно до повідомлення від 30 січня 2013 року № 07-86/96-1220 ПАТ «Укрсоцбанк» здійснено анулювання кредитної заборгованості по відсоткам за договором від 19 грудня 2006 року № 0380/038674-PR про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки в сумі 171 556, 40 грн. та за договором від 07 листопада 2006 року № 0380/062748-PR про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки в сумі 57 348, 34 грн.

Вказане повідомлення надійшло на адресу позивача, де було зауважено, що згідно з підпунктом 164.2.17 «д», 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України йому необхідно відобразити вищевказану суму в річній податковій декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи фізичних осіб.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість за процентами, не є отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу України та не може визнаватися як додаткове благо.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що проценти за користування сумою позики, котрі вже були нараховані і позивач мав їх сплатити за договором іпотечного кредиту, та які були анульовані банком, є додатковим благом позивача, як анульований борг, а тому останній мав відобразити їх у річній податковій декларації та повинен був сплатити із даної суми податок з доходів фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про правомірність оскаржуваного акта індивідуальної дії.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Аналіз наведених норм підтверджує висновок про те, що платник зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Водночас проценти є складовою заборгованості (боргу), що підлягають сплаті кредиторові.

Вказане відповідає статті 1054 Цивільного кодексу України, яка не суперечить положенням Податкового кодексу України.

Згідно із наведеною нормою проценти є платою позичальника за користування отриманими кредитними коштами. З моменту укладання кредитного договору та отримання коштів у боржника виникає обов'язок повернути на умовах, передбачених договором, як суму отриманого кредиту (тіло кредиту), так і суму нарахованих процентів.

Таким чином, оскільки проценти є складовою заборгованості (боргу), що підлягають сплаті кредиторові, внаслідок анулювання кредитором такої заборгованості, платник податків отримав додаткове благо, а відтак зобов'язаний був подати декларацію та сплатити податки.

Оскільки зміст абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу не допускає іншого тлумачення, то подальше зміна редакції вказаної норми згідно із Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», відповідно до якої до складу оподатковуваного доходу платника включається лише основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором, не може розцінюватися як законодавче уточнення, а є, по суті, зміною правового регулювання розглядуваних правовідносин.

З урахування наведеного, суд апеляційної інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування рішення суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України уразі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на реорганізацію Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне замінити її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Керуючись статтями 55, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Допустити заміну Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, що визначені статтями 236 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін
А.Ф. Загородній
М.П. Зайцев