Справа № 465/8058/15-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпіцька Л.Т.

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду міста Львова від 23 лютого 2016 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 р. у справі № 465/8058/15-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 31.07.2015 року №81 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд автопричепів-кіосків в м. Миколаєві".

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 23 лютого 2016 р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 р., у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ФОП ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з правомірності рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 31.07.2015 року №81 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд автопричепів-кіосків в м. Миколаєві".

Зокрема, судами під час розгляду справи було встановлено, що 20.12.2011 року між Миколаївською міською радою Львівської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договори встановлення особистого строкового сервітуту відносно земельних ділянок, кожна з яких площею по 0,0004 га, цільове призначення - розташування пересувної малої архітектурної форми - автопричепу-кіоску з продажу хлібо-булочних виробів, розташованих в м. Миколаєві, відповідно: АДРЕСА_1), перехрестя АДРЕСА_2. Цими договорами встановлювався строковий особистий сервітут строком до 29.07.2013 року.

31.07.2015 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Львівської області прийнято рішення №81 «Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд автопричепів-кіосків в м. Миколаєві», яким зобов'язано ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 демонтувати самочинно встановлені тимчасові споруди, які розміщені по: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7, АДРЕСА_1, АДРЕСА_8 і звільнити земельні ділянки на протязі 10 днів з дня офіційного попередження. Пунктом 4 цього рішення передбачено, що у разі невиконання власниками тимчасових споруд вимог щодо добровільного демонтажу вищевказаних ТС, демонтаж провести силами МКП «ЖКУ» відповідно до Порядку звільнення земельних ділянок, зайнятих малими архітектурними формами без правових підстав для їх розміщення

Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно з ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до п.2.1 та п.2.16 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди. Паспорт прив'язки підлягає реєстрації в журналі реєстрації паспортів прив'язки або електронному журналі органом, який його видав, з подальшим внесенням інформації про тимчасової споруди до містобудівного кадастру.

Пунктами 2.30 та 2.31 Порядку передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення ТС, така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

Судами встановлено, що у позивача відсутні паспорти прив'язки на розглядувані тимчасові споруди (автопричепи-кіоски) в м. Миколаєві.

Строк дії вказаних вище договорів встановлення особистого строкового сервітуту відносно земельних ділянок площею по 0,0004 га закінчився 29.07.2013 року. Доказів про продовження дії цих договорів чи укладення нових у справі немає.

Крім того, з вересня 2013 року Миколаївська міська ради неодноразово зверталась до ФОП ОСОБА_1 із письмовими вимогами щодо необхідності демонтажу автопричепів-кіосків та звільнення земельних ділянок.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необгрунтованість доводів позивача, що в оскарженому рішенні виконкому № 81 від 31.07.2015 року не конкретизовано, які саме із наведених тимчасових споруд повинні демонтувати кожен із підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3, оскільки питання про приналежність конкретних ТС конкретним ФОП не являється спірним між учасниками відповідних правовідносин. Питання добровільного чи примусового демонтажу ТС зазначених в рішенні виконкому № 81 від 31.07.2015 року стосується виконання цього рішення.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необгрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 211, 213, п.5 ч.5 ст. 214 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду міста Львова від 23 лютого 2016 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 р.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Т. Черпіцька