Справа № 2-а-10788/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем україни

19 серпня 2011 року 12 год. 10 хв. суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити виплату допомоги на дитину

в с т а н о в и в:

25.07.2011 ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити виплату допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімумі за 2007 2008 роки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 через що мала право на отримання допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дитини у віці до шести років. У звязку із цим, вона повинна була отримувати щомісячно з 09.07.2007 463,00 грн., 01.10.2007 470,00 грн., 01.01.2008 526,00 грн., 01.4.2008 538,00 грн., 01.07.2008 540,00 грн., 01.10.2008 557,00 грн. Проте, у виплаті допомоги у вказаному розмірі їй було відмовлено через відсутність фінансування.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) даний позов підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово суддею, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Скорочене провадження у справі відкрито ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.08.2011, яку разом з копією позову та доданими до нього документами надіслано відповідачу.

17.08.2011 відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких позов не визнав через пропуск позивачем строку звернення до суду та неподання у встановленому порядку заяви про перерахунок допомоги на дитину, у звязку із чим їй призначено допомогу у мінімальному розмірі 130,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та мала право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Вказані обставини визнано відповідачем у запереченнях проти позову.

Частиною першою статті 1 наведеного Закону передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (далі Порядок КМУ № 1751).

Призначення допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, врегульовано пунктами 17 - 24 Порядку КМУ № 1751.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», у редакції на 2007 рік", допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, її дію було зупинено на 2007 рік Законом України від 19.12.2006 № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», положення якого у вказаній частині визнано неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007.

Таким чином з 09.07.2007 по 31.12.2007 позивач мала право на допомогу у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», у редакції Закону України від 28.12.2007 № 107-VI, положення якої Конституційним Судом України неконституційними не визнавалися, встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції із змінами, внесеними Законом України від 28.12.2007 № 107-VI) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

У ході судового розгляду справи встановлено, що позивач не зверталася до відповідача із заявою про перерахунок допомоги з урахуванням отриманого доходу, а тому суд визнає правомірними дії відповідача щодо виплати позивачу у 2008 році допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку в мінімальному розмірі, встановленому частиною першою статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а саме 130,00 грн.

Оскільки позивач звернулася до суду з позовом в якому просить зобовязати відповідача здійснити виплату допомоги на дитину за 2007 2008 роки, а питання про залишення позову без розгляду судом не було вирішено при відкритті скороченого провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку (стаття 100 КАС України).

Судом встановлено, що позов поданий до суду 25.07.2011 та містить вимоги за період з 2007 по 2008 роки. Отже, позовні вимоги заявлено з пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України. Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач не подала, поважність причини пропуску цього строку в позові не зазначила.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 99, 183-2, 256 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити виплату допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку за 2007 2008 роки - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко