Справа № 820/3327/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 липня 2016 р. № 820/3327/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивачів - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4, ОСОБА_5
до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області
про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просять суд зобов`язати Московський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної Міграційної служби України в Харківській області оформити та видати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що позивач - ОСОБА_4, 12.03.200р.н., 24.03.2016р. звернувся у встановленому законодавством України порядку до відповідача із заявою про оформлення паспорта громадянина України, який би не містив безконтактного електронного носія, що імплантований у відповідний бланк документа (тобто у вигляду паспортної книжечки). Позивач є віруючою людиною, парафіянином Української Православної Церкви, і тому він бажає отримати паспорт саме у вигляді паспортної книжечки. Однак, співробітниками Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області листом від 05.04.2016 року № 17/5208 фактично відмовлено у видачі ОСОБА_4 паспорта у вигляді книжечки, з посиланням на те, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється виключно у вигляді картки. Позивач стверджує, що паспорт у вигляді картки суперечить його релігійним переконанням, та він має беззаперечне право, гарантоване йому Конституцією України на отримання паспорту у вигляді книжки. Окрім того, заважаючи на те, що на даний момент є діючою постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», якою визначено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, позивачі просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивачів у судовому засіданні підтримав правову позицію, викладену у позові, у повному обсязі.

Представник відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, позов не визнала. У письмових запереченнях на позов зазначила, що позивач - ОСОБА_4 через свого законного представника ОСОБА_5, 24.03.2016 звернувся до Московського РВ в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області з заявою, в якій зазначив, що бажає отримати паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки. При цьому, позивач посилається на норми Постанови Верховної Ради України №2503 від 26.06.1992 р. Позивачу співробітниками міграційної служби в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», надано обґрунтовану відповідь за вих. № 17/5208 від 05.04.2016, у якій роз'яснено положення чинного законодавства щодо оформлення і видачі паспорта громадянина України тим громадянам, які звернулись за оформленням паспорта вперше, виключно у формі картки, починаючи з 01.01.2016. Також, положеннями частини 4 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що паспорт громадянина України виготовляється виключно у формі картки, що містить або контактний або безконтактний електронний носій. Положення ч. 4 ст. 21 вищезазначеного Закону України кореспондуються та конкретизовані в пункті 5 Порядку. Визначено, що паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Особам, які через свої релігійні переконання відмовляються від отримання такого паспорта, оформляється паспорт, що не містить безконтактного електронного носія. Окрім того, при обґрунтуванні свого права на отримання паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, позивач посилається на норми Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503 від 26.06.1992 р., однак, на думку представників Міграційної служби України, Закон України № 5492-VI від 20.11.2012 р. «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» має по відношенню до вищевказаної Постанови Верховної Ради вищу юридичну силу, суспільні відносини, пов'язані з оформленням, видачею, обміном, переоформленням передбачених зазначеним законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами.

Таким чином, органи ДМС діяли виключно в межах вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та ніяк не порушували прав позивачів.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач, ОСОБА_4, 24 березня 2016 року, звернувся до Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області ДМС України, для оформлення паспорту громадянина України. У заяві законний представник ОСОБА_4О, ОСОБА_5, вказала, що оскільки вона та її син є віруючими, парафіянами Української Православної Церкви, тому при подачі документів бажають отримати паспорт, який би не містив безконтактного електронного носія, що імплантований у відповідний бланк документа, тобто у вигляді паспортної книжечки (а.с. 10).

Листом від 05.04.2016 року № 17/5208 Московським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області надано відповідь на письмову заяву позивачів про видачу паспорта, відповідно до якої субєкт владних повноважень повідомив заявників, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», оформлення і видача паспорта громадянина України у формі картки здійснюється розпорядником Реєстру. Також, співробітником Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області звернуто увагу заявників на те, що у підрозділах, де розміщені робочі станції для оформлення і видачі паспорта громадянина України засобами Реєстру, громадянам України, які вернулися за оформленням паспорта вперше по досягненню відповідного віку, оформляється паспорт громадянина України виключно у формі картки починаючи з 01.01.2016. Територіальний підрозділ Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС країни в Харківській області забезпечений робочою станцією для оформлення паспорта громадянина України у вигляді картки та з 11.01.2016 розпочав роботу (а.с. 12).

Отже, спір у справі виник з приводу отримання позивачем - ОСОБА_4, який досяг 16-ти річного віку паспортного документу.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є зокрема паспорт громадянина України. Зразок та порядок видачі паспорта громадянина України визначається положенням про паспорт громадянина України, яке затверджується Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення № 2503-ХІІ).

Відповідно до п. 1, 2 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Згідно з п. 3 Положення № 2503-ХІІ, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, як вбачається з правового аналізу вищезазначеної норми права, законодавцем передбачено два рівнозначні альтернативні варіанти оформлення документу, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а саме паспорт у вигляді паспортної книжечки або паспортна картка.

Відповідно до п. 5 Положення № 2503-ХІІ, паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

Поряд з цим, суд зазначає, що вищезазначені норми кореспондують також приписам Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року № 5492-VI (надалі Закон № 5492-VI), яким урегульовані суспільні відносини, пов'язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, переоформленням, продовженням строку дії, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Так, у відповідності до приписів ст. 13 Закону № 5492-VI, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення включають, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до ст. 14 Закону № 5492-VI, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що законодавцем не передбачено жодної заборони видачі громадянам України паспорта саме у вигляді паспортної книжечки, а також не зазначено, що паспорт громадянина України видається субєктом владних повноважень виключно у вигляді картки.

Водночас, суд звертає увагу, що оформлення, видача, обмін, переоформлення, продовження строку дії документів (у тому числі для осіб, які не досягли шістнадцятирічного віку, осіб з фізичними вадами, недієздатних та обмежено дієздатних осіб), їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються у порядку, встановленому законодавством України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Особам, які через свої релігійні переконання відмовляються від внесення інформації до безконтактного електронного носія, що імплантований у відповідний бланк документа, гарантується право на відмову від отримання такого документа або від внесення інформації до безконтактного електронного носія. Таке право реалізується шляхом подання заяви до відповідного центрального органу виконавчої влади про відмову від отримання документа, що містить безконтактний електронний носій, або від внесення інформації до такого носія. У цьому випадку особі у порядку та строки, встановлені Кабінетом Міністрів України, видається відповідний документ, що не містить безконтактного електронного носія, чи задовольняється заява про відмову від внесення інформації до такого носія. Подання документів для оформлення і отримання документів, що посвідчують особу та встановлюють громадянство України, здійснюється, зокрема, громадянами України, які досягли шістнадцятирічного віку, - на підставі їхньої особистої заяви (ст. 16 Закону № 5492-VI).

Також, суд вважає за потрібне звернути увагу, що положеннями пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» № 302 передбачено запровадити з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. N 2503-XII.

Відповідно до пунктів 5-6 Постанови № 302, паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Особам, які через свої релігійні переконання відмовляються від отримання такого паспорта, оформляється паспорт, що не містить безконтактного електронного носія. Оформлення та видача паспорта здійснюються територіальним підрозділом ДМС у взаємодії з Головним обчислювальним центром Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Головний обчислювальний центр Реєстру) та Державним центром персоналізації документів (далі - Центр).

Таким чином, суд вважає за потрібне вказати на хибність тверджень відповідача про те, що з 01.01.2016 року паспорт громадянина України виготовляється виключно у вигляді картки, навіть за наявності у заявника певних релігійних переконань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що законним представником ОСОБА_4, ОСОБА_5 з метою отримання паспорта громадянина України, який досяг шістнадцятирічного віку та з огляду на релігійні переконання, а також зважаючи на можливість реалізації законодавчо передбаченої гарантії на право на відмову від отримання документа з безконтактним електронним носієм, що імплантований у відповідний бланк документа , подано до відповідного центрального органу виконавчої влади заяву про видачу ОСОБА_4 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжки від 24.03.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону № 5492-VI передбачено, що документи видаються уповноваженими суб'єктами після прийняття рішення про їх виготовлення та видачу заявникам, а у разі прийняття такого рішення щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - батькам або іншим представникам чи представникам закладів, які виконують функції опікунів або піклувальників.

Рішення про видачу документа заявникові приймається уповноваженим суб'єктом виключно на підставі даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру.

Поряд з цим, частиною 8 ст. 16 Закону № 5492-VI унормовано, що уповноважений суб'єкт має право відмовити заявникові у видачі документа у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не надав усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб'єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.

Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

За наявності підстав вищий уповноважений суб'єкт має право скасувати рішення, направити матеріали на повторний розгляд (у разі необхідності - на додаткову перевірку наданих матеріалів) чи прийняти на їх підставі нове рішення.

Остаточне рішення щодо оформлення та видачі документа приймає вищий уповноважений суб'єкт, до якого було оскаржено попереднє рішення.

Інформація про результати розгляду скарги доводиться до відома заявника в установлений законодавством строк.

Московський районний відділ у м. Харкові Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області в своєму листі № 17/5208 від 05.04.2016 року, жодних з правових підстав, з якими законодавцем визначено перелік законних підстав для прийняття рішення про відмову проведення оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_4 у вигляді паспортної книжки не вказано, а наведені ним в обґрунтування обставини слід вважати невиконанням належним чином останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу несе негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивачів.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що будь - яких зауважень щодо поданої заяви та доданих до неї документів, відповідачем не наведено, суд дійшов висновку, що Московський районний відділ у м. Харкові Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області безпідставно не здійснив оформлення та видачу паспорта громадянина України ОСОБА_4, що свідчить про недотримання відповідачем вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у спірних правовідносинах листом від 05.04.2016 року № 17/5208 лише повідомив заявника про те, що паспорт громадянина України по досягненню ним відповідного віку видається виключно у формі картки починаючи з 01.01.2016 року та, водночас, не прийняв жодного рішення про відмову чи видачу ОСОБА_4 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, приймаючи до уваги релігійні переконання останнього.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи субєктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України обовязок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів винесення спірного рішення.

Згідно із вимогами частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 11 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

При цьому, суд не підміняє суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

Повноваження ж відповідача щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України є дискреційними, а відповідно до вимог ст. ст. 6, 8, 19, 124 Конституції України суд не може підміняти собою орган управління в реалізації владних функцій.

З огляду на встановлені судовим розглядом обставини, суд дійшов висновку, що для відновлення прав позивачів слід зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області розглянути питання стосовно оформлення та видачі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області розглянути питання стосовно оформлення та видачі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 19 липня 2016 року.

Суддя Панченко О.В.