Справа № 813/2516/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 липня 2016 року 813/2516/16

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Хома О.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Залізничного ВДВДС м. Львова, третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання дій неправомірним та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Залізничного ВДВДС м. Львова з наступними вимогами:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 04.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 47654845;

- скасувати постанову державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ОСОБА_2 від 04.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 4 статті 82 Закону № 606-XIV встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Як видно з долучених до позовної заяви матеріалів, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору винесена у виконавчому провадженні № 47654845, відкритому з виконання виконавчого листа № 461/3689/14-ц, виданого 21.01.2015 року Галицьким районним судом м. Львова.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Отже, у випадку оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України, прийнятого 18 березня 2004 року, розгляд таких скарг здійснюється за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

У разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України 1963 року, а також у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця особами, які не є учасниками виконавчого провадження, така скарга підлягає розгляду відповідно до ст. 181 КАС України.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 13.01.2016 року у справі №6-2850цс15.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Беручи до уваги викладене, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.06.2015 року винесена у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 461/3689/14-ц, виданого 21.01.2015 року Галицьким районним судом м. Львова, а також дії державного виконавця щодо її винесення підлягають оскарженню в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене вважаю, що у відкритті провадження по справі слід відмовити та роз'яснити позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, місцевим загальним судом, який видав виконавчий лист, з урахуванням правил територіальної підсудності.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Ураховуючи вказану норму, сплачений за квитанцією № 51 від 21 липня 2016 року судовий збір у розмірі 551,20 грн, слід повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничного ВДВДС м. Львова, третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання дій неправомірним та скасування постанови.

Розяснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом, який видав виконавчий лист, з урахуванням правил територіальної підсудності.

Судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн 20 коп, сплачений за квитанцією № 51 від 21.07.2016 року, повернути ОСОБА_1.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.