Справа № 822/621/16
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/621/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: позивача представників позивача представника відповідача 1 представника відповідача 2ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області , Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та скасування вимог, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області та управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому.

Просить скасувати вимоги управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про сплату недоїмки від 28.05.2013 року № Ф-1508, від 21.02.2013 року № Ф-1608 та вимоги Державної податкової служби м. Хмельницького про сплату боргу від 05.01.2015 року № Ф-37-25/у, від 10.11.2015 року № Ф-582-23/у.

Також просить визнати протиправними дії відповідачів в частині нарахування вказаних грошових зобов'язань та прийняття оскаржуваних рішень.

В обґрунтування позову зазначає про те, що він є інвалідом війни другої групи, якому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вказує також на те, що відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому як інваліду - ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС призначено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду 2 групи.

Вважає, що в силу цих обставин він звільнений від обов'язку сплати єдиного внеску, має право сплачувати його на добровільній основі, а тому оскаржувані вимоги пенсійного та податкового органу виставлені протиправно і підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримують.

Представник ДПІ у м. Хмельницькому позов не визнає. Надала до суду письмові заперечення, де зазначає про те, що суми боргу нараховані правомірно, а відповідно до п. 6 розділу 6 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 20.04.2015 року №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо сума боргу (недоїмки) погашається платником.

Вказує, що на цей час сума боргу, визначена у вимогах від 05.01.2015 року № Ф-37-25/у, від 10.11.2015 року № Ф-582-23/у повністю погашена, а тому вимоги вважаються відкликаними та не підлягають скасуванню. В задоволенні позову просить відмовити.

Представник управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому проти позову заперечує. Надала до суду письмові заперечення, де зазначає, що від обов'язку сплати єдиного внеску звільняються лише ті пенсіонери, яким призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" або інваліди, які отримують пенсію по інвалідності чи відповідну соціальну допомогу. В задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представників відповідачів, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 станом на час прийняття оскаржуваних вимог про стягнення боргу (недоїмки) був фізичною особою - підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування.

Позивач є пенсіонером за вислугою років, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААИ №385654, отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Крім того, позивач є інвалідом війни другої групи, що підтверджується копією посвідчення інваліда війни серії С №096959 від 13.05.2008 року, і ніким не заперечується.

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 18.02.2016 року №1053 позивач є також ліквідатором аварії на Чорнобильській атомній електростанції першої категорії та щомісяця отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - інваліду, підтвердженням чого є довідка ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 22.04.2016 року №1472.

Дані обставини ні у кого сумнівів не викликають і вважаються доведеними.

Управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому прийняті вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 28.05.2013 року № Ф-1508 та від 21.02.2013 р. № Ф-1608. В подальшому Державною податковою службою м. Хмельницького прийняті вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 05.01.2015 року № Ф-37-25/у та від 10.11.2015 року № Ф-582-23/у.

Позивачу стало відомо про вказані рішення у січні 2016 року у зв'язку із примусовим стягненням органом ДВС сум недоїмки з його грошового забезпечення.

Статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Особи, зазначені у пункті п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що починаючи з 30.11.2011 року по цей час позивач щомісяця отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - інваліду другої групи.

Зазначена пенсія нараховується та виплачується відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а порядок її нарахування передбачений постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 р. № 1210.

Так, відповідно до ст. 14 цього Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Згідно із ст. 50 цього Закону особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу на ту обставину, що п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не встановлює, конкретно який вид пенсії повинна отримувати особа для того, аби бути звільненою від обов'язку сплати єдиного соціального внеску: основну чи додаткову; виключно одну або хоча б одну в числі інших. Також ця норма не зазначає, відповідно до якого саме Закону така пенсія чи соціальна допомога повинна нараховуватись, що, на думку суду, вказує на можливість розширеного тлумачення зазначеної норми.

Слід зазначити також, що у вказаній нормі відсутнє відсилання до будь - якого іншого конкретно визначеного Закону або норми цього ж Закону, де міститься перелік видів пенсій чи соціальних допомог, отримання яких звільняє особу від обов'язку сплати ЄСВ.

Для усунення зазначеної юридичної невизначеності суд вважає необхідним застосувати конституційний принцип Верховенства Права ( це також і стаття 8 КАС України), що означає те, що у ситуації можливого неоднозначного тлумачення правових норм у відносинах, що склались між особою та суб'єктом владних повноважень, потрібно виходити з пріоритету прав та інтересів людини, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідності дотримуватись принципу правової визначеності.

У справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейським судом з прав людини було вказано на те, що "однією з вимог, яка випливає зі словосполучення «встановлений законом», є передбачуваність. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях".

У іншому своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі "Новік проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону", у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь - який ризик свавілля".

Також розуміння правової визначеності в законодавстві було сформульоване Конституційним Судом України у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини).

На думку суду, редакція п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яка була чинною на час прийняття оскаржуваних рішень, не забезпечує єдиного та виключного розуміння обсягу закріпленого у ній правила, та правову визначеність в силу: 1) загального характеру сформульованої норми, що допускає можливість різного тлумачення 2) багатоманітності та несистематизованості національного законодавства про соціальне забезпечення 3) відсутності правової позиції вищого судового органу держави у справі, предметом розгляду у якій є ідентичні правовідносини.

Враховуючи це, суд критично оцінює посилання представника податкового органу на постанову Верховного суду України від 23.02.2016 року у справі №822/4655/14, оскільки в межах справи, яка розглядалась Верховним судом України, було констатовано, що суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували питання стосовно того, чи отримував позивач будь - яку соціальну допомогу чи пенсію саме як інвалід, позаяк саме ця обставина підлягає дослідженню в межах розгляду цієї справи та впливає на правовий висновок суду.

Керуючись принципом офіційного з'ясування обставин справи суд звертався до органів Пенсійного фонду України з ухвалами про надання інформації стосовно застосування та розуміння п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", однак будь-яка інформація, яка усуває правову невизначеність, пов'язану з можливістю різного розуміння обсягу зазначеної правової норми, суду надана не була.

Зважаючи на це, суд виходить з буквального синтаксично-логічного розуміння та тлумачення цієї норми, що передбачає, що закріплене у ній юридичне правило поширюється на позивача, оскільки він є інвалідом, який отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У даному випадку суд вважає, що джерела виплати інваліду пенсії ( державний бюджет або бюджет ПФУ) або її вид ( основна чи додаткова) значення не мають, оскільки досліджені судом докази вказують на те, що ця пенсія 1) є саме пенсією в силу вказівки Закону ( а не компенсацією чи доплатою) 2) встановлена Законом ( а не підзаконним нормативним актом) 3) виплачується інваліду офіційно та правомірно 4) безпосередньо пов'язана з наявністю у особи статусу інваліда 5) не залежить від виплати основної пенсії.

Тому, на думку суду, нарахування відповідачами ОСОБА_3 недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску за таких обставин є протиправним, оскільки від такого обов'язку він звільнений в силу вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та свого статусу інваліда, який отримує передбачену Законом пенсію як інвалід.

В судовому засіданні також було з'ясовано, що до призначення пенсії за вислугу років позивач вже отримував пенсію по інвалідності, право на яку зберігається за ним і на цей час. Однак, для вирішення справи має значення саме та обставина, що на час прийняття оскаржуваних рішень позивачу була призначена і виплачувалась пенсія на підставі Закону, а її виплата обумовлювалась наявністю у нього статусу інваліда - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 27.09.2010 року № 21-5 (чинної на момент прийняття пенсійним органом вимог про сплату позивачем недоїмки) вимога про сплату недоїмки вважається відкликаною у день, протягом якого відбулось повне погашення боргу. Аналогічна норма міститься і у п. 6 розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449.

Судом встановлено, що вимоги про сплату боргу від 05.01.2015 року № Ф-37-25/у та від 10.11.2015 року № Ф-582-23/у, прийняті ДПС у м. Хмельницькому та від 28.05.2013 р. № Ф-1508, прийнята УПФУ в м. Хмельницькому на цей час рахуються відкликаними у зв'язку з повним їх погашенням. Про це свідчать повідомлення ДПІ у м. Хмельницькому про сплату боргу (недоїмки) та інформація про закінчення виконавчого провадження №39139859, які є у матеріалах справи. Зважаючи на це, підстав для їх скасування у суду немає, що підтверджується також і усталеною судовою практикою з цього питання.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованим нарахування відповідачами ОСОБА_3 недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску, зважаючи на що позов в частині визнання протиправними дій слід задоволити.

Також встановлено, що за вимогою про сплату недоїмки № Ф-1508 від 21.02.2013 року на даний час продовжують відраховуватись кошти з грошового забезпечення ОСОБА_3, зважаючи на що суд вважає необхідним визнати її протиправною та скасувати.

Відповідно до статті 71 КАС України суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність власних дій та рішень. З огляду на досліджені судом обставини, відповідачами не доведена правомірність нарахування позивачу недоїмки по сплаті ЄСВ, зважаючи на що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним нарахування управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому ОСОБА_3 недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску, що міститься у вимозі про сплату недоїмки від 28.05.2013 р. № Ф-1508 та вимозі про сплату недоїмки від 21.02.2013 р. № Ф-1608.

Визнати протиправним нарахування Державною податковою службою м. Хмельницького ОСОБА_3 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, що міститься у вимозі про сплату боргу від 05.01.2015 р. № Ф-37-25/у та у вимозі про сплату боргу від 10.11.2015 р. № Ф-582-23/у.

Визнати протиправною та скасувати вимогу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про сплату недоїмки № Ф-1508 від 21.02.2013 року.

У задоволенні решти вимог адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання. Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12 липня 2016 року 15.00

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1