Справа № 826/6836/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 липня 2016 року 16:00 справа №826/6836/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА"
доІнспекції з питань захисту прав споживачів у місті Севастополі
провизнання дій протиправними, скасування постанов
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" (далі по тексту - позивач, ТОВ "ДІЄСА") звернулось з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Севастополі (далі по тексту - відповідач, Інспекція), в якому просило: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафних санкцій №6, №7, №8 від 16 січня 2014 року в сумі 32 300,00 грн.; 2) скасувати винесені відповідачем постанови про накладення штрафних санкцій №6, №7, №8 від 16 січня 2014 року в сумі 32 300,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 вересня 2015 року К/800/53327/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 скасовано в частині вимог про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафних санкцій від 16 січня 2014 року №8, а справу №826/6836/14 у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року прийнято адміністративну справу №826/6980/14 до провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 05 травня 2016 року представники сторін до суду не прибули.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників сторін та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови Інспекції про накладення штрафних санкцій від 16 січня 2014 року №8 встановлено, що ТОВ "ДІЄСА" порушило вимоги передбачені пунктом 2 частини другої статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та постановлено позивачу сплатити штраф у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 25 500,00 грн. (далі по тексту - постанова №8).

Зазначена постанова прийнята на підставі акта перевірки характеристик продукції від 28 листопада 2013 року №000069 (далі по тексту - акт перевірки).

Позивач вважає, що посадовими особами Інспекції в процесі проведення перевірки діяльності позивача порушено процедуру її здійснення, а при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем безпідставно накладено штраф на ТОВ "ДІЄСА" з підстав відсутності національного знаку відповідності на товарі та його неналежного застосування.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що на підставі наказу від 27 листопада 2013 року №231 та направлення від 27 листопада 2013 року №103 посадовими особами Інспекції 28 листопада 2013 року проведено позапланову виїзну перевірку характеристик продукції позивача, розміщеної за адресою: м. Севастополь, пр. Ген. Острякова, 65А/40, за результатами чого складено акт від 28 листопада 2013 року №000069.

Зі змісту акта перевірки вбачаються наступні порушення позивачем вимог законодавства, виявлені під час перевірки: відсутній національний знак відповідності на апаратурі та обладнанні, неналежне застосування національного знаку відповідності (відсутній ідентифікаційний номер органу з оцінки відповідності, розмір національного знаку відповідності менш ніж 5 мм.), відсутня інформація про адресу та найменування виробника, адресу та найменування імпортера або уповноваженого представника, який ввів продукцію в обіг на територію України.

За результатами перевірки позивача Інспекцією винесено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 23 грудня 2014 року №76 та №77, якими встановлено обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами та зазначено строк виконання - 13 січня 2014 року.

Докази виконання вимог акта перевірки до 13 січня 2014 року та повідомлення відповідача до 13 січня 2014 року про їх виконання позивачем до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

У зв'язку з виявленням посадовими особами Інспекції порушення позивачем пункту 2 частини другої та пунктів 1 та 2 частини третьої статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" постановами про накладення штрафних санкцій від 16 січня 2014 року №№6, 7 та 8 позивачу постановлено сплатити штрафи у сумі 2 500,00 грн., 4 250,00 грн. та 25 500,00 грн. відповідно.

Окружний адміністративний суд міста Києва та Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 18 липня 2014 року та ухвалі від 30 вересня 2014 року відповідно, які залишені без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 вересня 2015 року в частині, яка стосується постанов відповідача №6 та №7 від 16 січня 2014 року, дійшли висновку про законність дій посадових осіб Інспекції щодо проведення перевірки.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 24 вересня 2015 року встановив, що перевірку об'єкту торгівлі, що належить позивачу, проведено з дотриманням та наявності встановлених законом підстав для проведення позапланових перевірок, а саме: звернення Спілки захисту прав споживачів Солом'янського району м. Києва, листа та згоди Держспоживінспекції України на проведення позапланової перевірки, відповідного наказу ти направлення на проведення перевірки. З урахуванням встановлення перевіркою факту відсутності на час її проведення нанесення на продукцію Національного знаку відповідності, його неналежного застосування, Інспекцією обґрунтовано прийнято спірні постанови про накладення штрафних санкцій від 16 січня 2014 року №6 та №7 відносно позивача і підстави для їх скасування відсутні.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 24 вересня 2015 року зазначив, що розглядаючи спір, суд першої інстанції не дав оцінку спірній постанові Інспекції № 8 від 16 січня 2014 року та діям Інспекції щодо її прийняття і не встановив чи вчинено позивачем правопорушення, склад якого, передбачений пунктом 2 частини другої статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції". Суд апеляційної інстанції не звернув увагу та не виправив допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права.

Вищий адміністративний суд України вказав, що під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Таким чином, Окружному адміністративному суду міста Києва необхідно встановити наявність підстав для прийняття відповідачем постанови №8 від 16 січня 2014 року.

Як встановлено судом, накладення штрафу на позивача відбулось у зв'язку з порушенням вимоги передбаченої пунктом 2 частини другої статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції".

Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" встановлено, що під час невиїзної перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); 3) загальний опис продукції та схема (креслення) конструкції виробу, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо); 7) документи і матеріали щодо стану виконання суб'єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб'єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання; 8) повідомлення та інша інформація, надана суб'єктами господарювання, органами доходів і зборів, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції"; 9) інші документи та матеріали, звернення, одержані органами ринкового нагляду відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".

Згідно з частиною сьомою статті 8 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" визначено, у разі коли виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб'єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції, зокрема, у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням статті 1 Закону України "Про підтвердження відповідності" сертифікат відповідності - документ, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи екологічного управління, персонал відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством.

Статтею 11 Закону України "Про підтвердження відповідності" передбачено, що сертифікація в законодавчо регульованій сфері провадиться згідно з вимогами технічних регламентів.

За результатами проведення сертифікації у разі позитивного рішення призначеного органу з оцінки відповідності заявникові видається сертифікат відповідності, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері оцінки відповідності.

Стаття 32 Закону України "Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності" визначає, що виробник продукції складає декларацію про відповідність щодо всіх уведених в обіг товарів, які є об'єктами технічних регламентів, якщо інше не передбачено технічним регламентом.

У разі якщо інше не зазначено в технічному регламенті, декларація про відповідність має містити таку інформацію: визначення продукції (назву, тип або номер моделі, будь-яку додаткову інформацію, наприклад номер партії або серійний номер, назви складових частин); вимоги технічних регламентів, яким відповідає продукція, включаючи посилання на відповідні національні стандарти; додаткову інформацію (сорт або категорію продукції) відповідно до технічного регламенту; дату оформлення декларації, назву, адресу, статус та підпис виробника або його уповноваженого представника; назву, адресу та ідентифікаційний код у реєстрі призначених органів органу з оцінки відповідності, що провів процедуру оцінки відповідності; назву та адресу, за якою зберігається технічна документація з підтвердження відповідності.

Виробник зобов'язаний отримати в органі з оцінки відповідності сертифікат відповідності згідно з вимогами закону, якщо така процедура передбачена технічним регламентом, для підтвердження відповідності.

Форма декларації про відповідність визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері оцінки відповідності.

Актом перевірки встановлено, що позивачем під час перевірки не надано посадовій особі відповідача товарно-супровідну документацію на проінспектовану продукцію та декларації про відповідність.

Отже, відповідач дійшов обґрунтованого висновку, що для цілей Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" особою, що ввела продукцію в обіг вважається позивач.

Посилання позивача на наявність усієї необхідної документації не береться судом до уваги, оскільки у примітках до акту перевірки представником позивача не зазначено про надання відповідачу декларацій про відповідність.

Окрім того, до суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем у наданий відповідачем строк надано останньому відповідні документи.

Декларації про відповідність, які надано позивачем до суду підтверджують, що усіх декларацій у позивача на момент перевірки не було, отже вони не могли бути наданими відповідачу, що спростовує твердження позивача про наявність усіх необхідних документів під час перевірки.

Так, судом встановлено, що декларація про відповідність на інспектовану продукцію під №9 акту перевірки підписана 23 грудня 2013 року, тобто на момент перевірки вона не могла бути в наявності у позивача. Докази наявності декларації відповідності на дату перевірки до суду не надано.

Як наслідок, з аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що факт відсутності у позивача декларацій відповідності на момент перевірки свідчить про невідповідність перевіреної продукції встановленим вимогам та неналежне застосування Національного знаку відповідності, а саме нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів.

За таких підстав суд приходить до висновку, що застосування штрафних санкцій згідно постанови про накладення штрафних санкцій від 16 січня 2014 року №8 є правомірним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2014 року в справі №826/18856/13-а, якою визнано протиправними та скасовано направлення на перевірку Інспекції від 27 листопада 2013 року №164, оскільки вказана обставина не є самостійною підставою для скасування постанови про накладення штрафу на умови наявності факту порушення вимог законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Інспекцією доведено правомірність та обґрунтованість постанови про накладення штрафних санкцій від 16 січня 2014 року №8 з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "ДІЄСА" в частині вимог про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафних санкцій від 16 січня 2014 року №8 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко