Справа № 2-а-4551/11
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4551/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сарай А.І., при секретарі Струтинська Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про зміну способу виконання рішення суду.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у відділі ПВР перебуває виконавче провадження № 51363398 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-4551/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом 30.05.2016 р. про зобовязання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_3 разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням виплачених сум.

08.06.2016 р. на виконання вищевказаного виконавчого документу державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

15.06.2016 р. на адресу відділу ПВР надійшов лист від ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про те, що стягувачу ОСОБА_3 по виконавчому провадженню проведено перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня у 2011 році згідно рішення суду в сумі 4838 грн. Однак дану суму коштів боржником не виплачено у звязку з відсутністю бюджетного фінансування на ці видатки.

Вказує, що дана обставина унеможливлює фактичне та повне виконання судового рішення у вигляді зобовязального характеру, оскільки не з вини боржника неможливо забезпечити виплату вищезазначеної нарахованої суми.

Зважаючи на невиконання боржником судового рішення щодо виплати стягувачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2011 році через відсутність відповідного бюджетного фінансування на подібного роду видатки, відповідно до ст. 263 КАС України, державний виконавець просить змінити спосіб виконання даного судового рішення із зобовязання на стягнення з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням виплачених сум в розмірі 4838 грн.

Державний виконавець ВПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не зявився, так як відповідно до прохальної частини подання просить дане подання розглянути без участі державного виконавця.

Представник боржника ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради та стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судому розгляду.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 1 ст. 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 30.05.2016 р. стягувачу ОСОБА_3 був виданий виконавчий лист № 2-а-4551/11 про зобовязання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_3 разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням виплачених сум.

08.06.2016 р. на виконання вищевказаного виконавчого документу старшим державним виконавцем ВПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради від 13.06.2015 р. за № 600/35.09-07 повідомлено ВПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про те, що стягувачу ОСОБА_3 по виконавчому провадженню проведено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2011 року згідно рішення суду в сумі 4838 грн. Також у даному листі зазначено, що сума коштів згідно вищезазначеного рішення суду буде виплачена ОСОБА_2 після виділення необхідних коштів з Державного бюджету України.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобовязання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналізуючи наведені приписи та обставини справи суд зазначає, що державний виконавець ВПВР управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови.

Частиною 1 ст. 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Відтак, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання обставини, які роблять виконання неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Таким чином, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Разом з тим, суд зазначає, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Вказана позиція суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 11.11.2014 р. у справі № 21-394а14.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

З огляду на викладене, суд вважає, що подання старшого державного виконавця ВПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 263 КАС України суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сарай А.І.