Справа № 2а/2470/3362/11
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2012-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2012 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/3362/11

15:15

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

при секретарі судового засідання Самокішин М.І.;

з участю:

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичні стратегії та біотехнології" до Державної податкової інспекції у м. Чернівці про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівці, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

В період 17.06.2011 року по 23.06.2011 року працівниками Державної податкової інспекції у м. Чернівці відповідно до наказів №1647 від 16.06.2011 року, №1698 від 23.06.2011 року проведена позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнологіїз питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 року по 31.03.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 року по 31.03.2011 року за результатами якої складено акт перевірки від 06.07.2011 року №1860/23-1/35463570.

На зазначений вище акт, у відповідності до вимог встановленого п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України до ДПІ у м. Чернівці, у встановлений пятиденний строк з дня отримання акта перевірки, подано заперечення з проханням його розглянути за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології.

Проте, всупереч вимогам чинного Податкового кодексу України товариство з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнологіїне було своєчасно повідомлене про дату розгляду заперечення і останнє було розглянуте 25.07.2011 року за відсутності представника позивача.

На підставі зазначеного акту заступником начальника Державної податкової інспекції у м. Чернівці прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2011 року про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 290873,75 грн., в тому числі штрафні санкції на суму 58174,75 грн.

Позивач зазначив, що реєстрацію платника податку товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнологіїанульовано.

Товариство з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнологіївважає, що рішення № від 28.07.2011 року є необґрунтованим та таким, що суперечить чинному законодавству України.

13 вересня 2010 року позивач подав до Чернівецького окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання та скасування акту №86 від 14.07.2010 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології, складений комісією ДПІ у м. Чернівці, та про скасування внесення інформації щодо відсутності юридичної особи за вказаною адресою. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу розгляд якої на даний час Львівським апеляційним адміністративним судом не завершено.

Позивач вважає, що оскільки процедура узгодження за фактом анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнологіїзгідно до оскаржуваного в судовому порядку акту №86 від 14.07.2010 року не завершена, тому незаконним і недопустимим є посилання на рішення про анулювання за вказаним актом, як на встановлений факт і як наслідок донарахування податкових зобовязань за вказаним фактом.

04 серпня 2011 року позивач у відповідності до вимог ст.ст. 55, 56 Податкового кодексу України прийняв податкове повідомлення-рішення №1 від 28.07.2011 року, яке було оскаржене до Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області та Державної податкової адміністрації України.

Однак вказана скарга посадовими особами Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області та Державної податкової адміністрації України була розглянута поверхнево і залишена без задоволення без достатньої аргументації та обґрунтування.

Позивач вважає, що посадовими особами не було враховано факт анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології, процедура узгодження за якими не завершена і який став підставою для визначення суми грошового зобовязання, викладеної в оскаржуваному повідомленні-рішенні.

Відповідач позову не визнав, подав заперечення. Вважає твердження позивача хибними і безпідставними, а обставини викладені в позовній заяві є необґрунтованими виходячи з наступного.

Підприємством подано до ДПІ у м. Чернівці податкові декларації з ПДВ за червень 2010 року та за період з серпня 2010 року по березень 2011 року, яким присвоєно статус Звіт визнано недійсним. Нараховані податкові зобовязання за червень, жовтень 2010 року товариством з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології до бюджету не сплачені.

Перевіркою встановлено, що станом на 01.01.2010 року залишки товарно-матеріальних цінностей за даними бухгалтерського обліку складають Д-т рахунку 281 Товари на складі 958186,74 грн. та Д-т рахунку 26 Готова продукція1343500,54 грн.

Станом на 01.07.2010 року залишки товарно-матерів-матеріальних цінностей за даними бухгалтерського обліку складають Д-т рахунку 281 Товари на складі 687064,87 грн.

Підприємством в порушення п.9.8 ст.9 Закону України Про податок на додану вартість не нараховано податкові зобовязання з ПДВ в липні 2010 року в сумі 137413,00 грн. (687064,87*20%) у звязку з анулюванням свідоцтва платника ПДВ та умовним продажем товарних залишків.

Крім того, перевіркою встановлено, що за період здійснення фінансово-господарської діяльності (з 01.01.2009 року по 03.03.2010 року) службові особи товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології шляхом зловживання своїми службовим становищем здійснили розтрату товарно-матеріальних цінностей товариства у вигляді компонентів для виробництва альтернативного моторного палива БІО-100 в кількості 46868 кг та моторного палива БІО-100 в кількості 28394,86 кг на загальну суму 507896,59 грн. (в т. ч. ПДВ), які знаходились на території ДП Лохвицький спирткомбінат в смт Червонозаводське по вул. Червоноармійській, 10 Полтавської області.

Для цілей оподаткування ПДВ списання втрат запасів (розтрати товарно-матеріальних цінностей) вважається операцією з умовного продажу, і за цей звітний період нараховуються податкові зобовязання з ПДВ.

Підприємством в порушення пп. 7.3.1 п.7.3, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість не нараховано податкові зобовязання з ПДВ на суму крадіжки в березні 2010 року в сумі 84649,00 грн.

Тому відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 28 липня 2011 року прийняте згідно акту виїзної позапланової перевірки №1860/23-1/35463570 від 06.07.2011 року відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на обставини викладені в запереченні.

Судом дослідженні докази надані сторонами.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази надані сторонами та перевіривши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що в задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

15 липня 2010 року Державна податкова інспекція у м. Чернівці склала акт №86 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології.

Комісією було встановлено, що платник знаходиться в стані 8 (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням ) з 10 липня 2009 року по теперішній час. Стан змінено згідно відомостей отриманих з Єдиного державного реєстру №23194. Платник протягом 2010 року звітує та відображає показники податкового зобовязання та податкового кредиту, проте за юридичною адресою відсутній, що підтверджено довідкою від 12 липня 2010 року (а.с. 29-31).

13 вересня 2010 року Чернівецький окружний адміністративний суд виніс постанову по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології до Державної податкової інспекції у м. Чернівці про визнання нечинним та скасування акту №86 від 14.07.2010 року по анулюванню реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології, який складений комісією Державної податкової інспекції у м. Чернівці. Зазначеною постановою суд у задоволені адміністративного позову відмовив повністю. Рішення законної сили не набрало (а.с.32-34).

Державною податковою інспекцією у м. Чернівці в період з 17 червня 2011 року по 23 червня 2011 року проведена позапланова невиїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології.

06 липня 2011 року за результатами перевірки податковим органом складено акт №1860/23-1/35463570, про результати позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології, з питань дотримання вимог податкового законодавства з 01.01.2010 року по 31.03.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 року по 31.03.2011 року.

Згідно акта перевірки, було встановлено порушення пп.7.3.1 п.7.3, пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7, п.9.8 ст.9 Закону України Про податок на додану вартість №168/97-ВР від 03.04.1997 року (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся на загальну суму 232699, 00 грн., у тому числі: за березень 2010 року в сумі 93157,00 грн., квітень 2010 року в сумі 162,00 грн., червень 2010 року в сумі 1967,00 грн. та липень 2010 року в сумі 137413,00 грн.(а.с. 60-81).

28 липня 2011 року Державною податковою інспекцією у м. Чернівці було прийнято спірне податкове повідомлення рішення №, яким товариству з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 232699,00 грн., та нарахована штрафна санкція у розмірі 58174,75 грн. (а.с.6).

Товариство з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології подало до Державної податкової інспекції у м. Чернівці заперечення на акт перевірки від 06.07.2011 року №1860/23-1/35463570(а.с. 50).

Зазначене заперечення позивача, відповідач розглянув 25.07.2011 року та надіслав відповідь на адресу позивача, в якому зазначив, що висновки викладені в акті документальної перевірки в частині заниження податку на додану вартість в сумі 232699,00 грн., у тому числі за березень 2010 року в сумі 93157,00 грн., квітень 2010 року в сумі 162,00 грн., червень 2010 року в сумі 1967,00 грн. та липень 2010 року в сумі 137413,00 грн. є такими що відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 7-9).

Позивач звернувся до Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області із первинною скаргою на податкове повідомлення рішення № від 28.07.2011 року. 16 серпня 2011 року Державна податкова адміністрація в Чернівецькій області прийняла рішення про результати розгляду первинної скарги, яким залишила без змін податкове повідомлення рішення ДПІ у м. Чернівці від 28 липня 2011 року №, а скаргу без задоволення (а.с. 10-12).

27 жовтня 2011 року Державна податкова служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги, яким залишила без змін податкове повідомлення рішення ДПІ у м. Чернівці від 28 липня 2011 року № та рішення ДПА у Чернівецькій області від 16 серпня 2011 року №5191/10/25-008, прийняте за розглядом скарги товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичні стратегії та біотехнології, а скаргу без задоволення (а.с. 13-16).

В ході судового розгляду сторонами не заперечувався факт правильності та повноти проведених розрахунків (мотивувальна частина акта) в частині:

- залишків товарно-матеріальних цінностей за даними бухгалтерського обліку станом на 01.01.2010 року Товари на складі 958186,74 грн. Готова продукція 1343500,54 грн.;

- станом на 01.07.2010 року залишки товарно-матерів-матеріальних Товари на складі 687064,87 грн.;

- відображення в березні 2010 року в бухгалтерському обліку позивача «Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків» та «Товари на складі» на суму 267862,07, «Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків» та «Готова продукція» 155385,09 грн. згідно результатів інвентаризації.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

До вказаних правовідносин слід застосувати такі положення закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.п. е п.9.8 ст.9 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997, № 168/97-ВР (чинного на час спірних правовідносин) (далі - Закон України №168/97-ВР), реєстрація діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо: в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зроблено запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням.

Згідно п.9.8 ст. 9 Закону України №168/97-ВР платник податку, в обліку якого на день анулювання реєстрації знаходяться товарні залишки або основні фонди, стосовно яких був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодах, зобов'язаний визнати умовний продаж таких товарів за звичайними цінами та відповідно збільшити суму своїх податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого відбувається таке анулювання.

Судом встановлено, що позивачем подано до Державної податкової інспекції у м. Чернівці податкові декларації з ПДВ за червень 2010 року та за період з серпня 2010 року по березень 2011 року, яким присвоєно статус Звіт визнано недійсним, що також і не заперечувалось сторонами (а.с.51-59).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилаючись на вимоги п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України вказував на те, що процедура узгодження рішення податкового органу про анулювання свідоцтва платника ПДВ не закінчена, а тому у відповідача не було правових підстав здійснювати донарахування з ПДВ.

Пунктом 56.18 ст.56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Аналізуючи вказані норми, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості посилань позивача, оскільки вказаною вище нормою виключно врегульовуються питання щодо оскарження в суді податкових повідомлень-рішень або інших рішень про нарахування грошового зобов'язання. А відтак суд не може погодитись з вказаними твердженнями про неузгодженість рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ, так як таке рішення в розумінні п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України не є рішенням податкового органу про нарахування грошових зобовязань.

Отже, суд погоджується із запереченнями відповідача про те, що позивачем не нараховано податкові зобовязання з ПДВ в липні 2010 року в сумі 137413,00 грн. (687064,87*20%) у звязку з анулюванням свідоцтва платника ПДВ, визначаючи наявні активи як умовний продаж товарних залишків.

Щодо іншої частини донарахованих зобовязань суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Отже, для цілей оподаткування ПДВ списання втрат запасів (розтрати товарно-матеріальних цінностей) вважається операцією з умовного продажу, і за звітний період відповідно нараховуються податкові зобовязання з ПДВ.

Звертаючись до суду позивач як в обґрунтуванні позовних вимог, так і під час судового розгляду не навів жодних аргументів, які б спростовували факт правомірності нарахованих податкових зобовязань з ПДВ на суму крадіжки в березні 2010 року в сумі 84649,00 грн., а тому судом приймаються заперечення відповідача в цій частині, як обґрунтовані та жодним чином не спростовані.

В ході судового розгляду позивачем не наведено інших достатніх обґрунтувань, які б вказували на протиправність прийнятого відповідачем рішення. Встановлені в ході судового розгляду порушення норм п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України вчинені податковим органом на які відреаговано окремою ухвалою суду не є підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення, так як не спростовують висновків податкового органу в частині донарахованих зобовязань.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. В звязку з відсутністю таких витрат, суд не вирішує питання про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі складена 10 квітня 2012 року

Суддя О.В. Боднарюк