Справа № 826/8066/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8066/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Аліменка В.О., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гейзер-1» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гейзер-1» (надалі за текстом - «ТОВ «Геййзер-1») звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 09 від 15.12.2014 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 256 916 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі за текстом - «ДПІ у Печерському районі»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 18.11.2014 р. по 24.11.2014 р. посадовцями ДПІ у Печерському районі проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ТОВ «Гейзер-1» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Старекс Холдинг», ПП «Кінос», ТОВ «Компанія «Омега Люкс» за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р.

Результати перевірки оформлено актом № 1140/26-55-22-09/37264791 від 01.12.2014 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги 185, 188, 198, ст. 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на 205 533 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору № 7-ОР від 01.07.2014 р. ТОВ «Старекс Холдинг» передало, а позивач прийняв, у тимчасове платне користування обладнання для професійного прибирання.

На підставі цього договору у липні 2014 р. були складені податкові накладні на загальну суму 1 023 200 грн., у тому числі 170 533 грн. 33 коп. ПДВ.

За умовами договору № 1-КП від 05.05.2014 р. ПП «Кінос» зобов'язалось надати послуги бюджетування з метою планування фінансово-господарської діяльності підприємства з розрахунком на досягнення певного фінансового результату, а ТОВ «Гейзер-1» - прийняти і оплатити їх.

За цим договором була складена податкова накладна № 74 від 22.07.2014 р. на суму 49 500 грн., у т.ч. 9 900 грн. ПДВ.

Згідно договору № 03-Ю від 10.03.2014 р. та податкової накладної № 46 від 14.07.2014 р. ТОВ «Компанія «Омега Люкс» у липні 2014 р. надало позивачеві юридичні послуги на суму 150 600 грн., у т.ч. 25 100 грн. ПДВ.

Зазначені суми ТОВ «Гейзер-1» включено до складу податкового кредиту.

Разом з тим, згідно акту ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 2108/26-59-22-08/38464251 від 12.09.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки» у ТОВ «Старекс Холдинг» відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості для здійснення задекларованих господарських операцій. Відповідно до фінансового світу за 2013 р. у товариства відсутні основні засоби.

За даними акту ДПІ у Печерському районі № 2625/26-55-22-07/37009035 від 01.09.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки» не підтверджено реальність господарських операцій між ПП «Кінос» та контрагентами.

Згідно бази даних ІС «Податковий блок» ТОВ «Компанія «Омега Люкс» відсутнє за місцезнаходженням, не має необхідних матеріальних та трудових ресурсів.

На думку контролюючого органу наведене свідчить про те, що зазначені господарські операції фактично не здійснювались.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Печерському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № 09 від 15.12.2014 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 256 916 грн., у тому числі 205 533 грн. за основним платежем та 51 383 грн. за штрафними санкціями.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на податку на додану вартість податкового кредиту врегульовано статтею 198 ПК України.

Так, підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Крім того, правильність формування платником податків податкового кредиту вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних послуг.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів, актів надання послуг, рахунків на оплату, податкових накладних.

Разом з тим, на думку колегії суддів, зазначені документи є необхідними, проте не достатніми для підтвердження факту реальності придбання послуг та їх зв'язку з господарською діяльністю позивача.

Так, згідно договору оренди обладнання № 7-ОР від 01.07.2014 р. та податкових накладних № 237 від 29.07.2014 р., № 238 від 31.07.2014 р. за оренду професійних пилососів, пароочищувача, підлогомиючих машин, мийки високого тиску, підмітальної машини, візка для вологого прибирання, телескопічної штанги, драбини ТОВ «Гейзер-1» у липні 2014 р. сплатило ТОВ «Старекс Холдинг» 1 023 200 грн., у тому числі 170 533 грн. 33 коп. ПДВ.

На підтвердження факту використання орендованого майна у власній господарській діяльності позивачем надано копії договору про надання послуг № 1/14КЕГ від 31.12.2013 р., укладеного з ПАТ «Київхліб», додатків до цього договору та актів надання послуг.

Відповідно до переліку робіт, що є додатком до названого договору, ТОВ «Гейзер-1» зобов'язалось виконати роботи з миття підлоги, миття кахелю, миття вікон, миття стін, миття освітлювальних приладів, протирання меблів, миття дверей, заміни пакетів для сміття, прибирання прилеглої території, чищення брудозахисних килимків, дезінфекції підлоги.

Водночас, ці роботи не потребують спеціального обладнання такого, як професійний пилосос, мийка високого тиску чи підмітальна машина.

Крім того, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачем не надано жодного прийнятного та переконливого доказу на підтвердження необхідності отримання послуг з бюджетування з метою планування фінансово-господарської діяльності підприємства з розрахунком на досягнення певного фінансового результату на суму 49 500 грн. та юридичних послуг на суму 150 600 грн.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ТОВ «Гейзер-1» використовувало ці послуги у власній господарській діяльності, отримало від них економічний ефект чи мало необхідність у юридичному захисті своїх інтересів.

За таких обставин складені ТОВ «Старекс Холдинг», ПП «Кінос», ТОВ «Компанія «Омега Люкс» первинні документи не можна вважати достатніми документами, які посвідчують факт придбання позивачем послуг та подальшого їх використання покупцем у господарській діяльності, а тому віднесення відображених у них сум до складу податкового кредиту є безпідставним.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки отримання економічної вигоди виключно за рахунок збільшення податкового кредиту не можна розглядати як самостійну ділову мету.

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.О.Аліменко

Постанова складена в повному обсязі 15 липня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мельничук В.П.

Аліменко В.О.