Справа № 822/2879/14
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2879/14

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

13 липня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Левицького В.С.,

представника відповідача: Стрюка М.І.,

представника відповідача: Шостацької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, Центральної лікарсько-експертної комісії Державної служби України з надзвичайних ситуацій про скасування довідки і наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :
В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, Центральної лікарсько-експертної комісії Державної служби України з надзвичайних ситуацій в якому просив: скасувати довідку видану центральною лікарсько-експертною комісією Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 15 травня 2014 року №931; скасувати наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області "Про звільнення із служби ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 " від 20 травня 2014 року № 300 в частині звільнення з посади ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді пожежного-рятувальника 28 державного пожежно-рятувального поста 11 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області; виплатити грошове забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов`язків, виплатити моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.04.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники відповідачів заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, з 15.10.1996 року ОСОБА_1 працював, а з 02 квітня 2003 року - проходив службу в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України, Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Наказом № 153 від 14 березня 2014 року позивач поновлений в органах цивільного захисту на посаді пожежного-рятувальника 28 державного пожежно-рятувального поста 11 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області після звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2014 року ЦЛЕК ДСНС України складено протокол №931 на підставі якого видано довідку № 931, якою ОСОБА_1 встановлено діагноз судомний синдром неясного генезу та зазначено про непридатність до служби на оперативних посадах.

В зв`язку із таким висновком, посадовими особами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області запропоновано ОСОБА_1 посаду диспетчера 17 ДПРЧ, або диспетчера 36 ДПРП, але позивач від такої пропозиції відмовився, що підтверджується актом від 20.05.2014 року.

Наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області № 300 від 20 травня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з 20 травня 2014 року із служби в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктами 173, 176 підпункту 3 (за станом здоров`я).

Позивач, вважаючи звільнення незаконним та таким, що порушує його права, звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

На підставі частини 2 статті 101 Кодексу цивільного захисту України, Кабінетом Міністрів України постановою № 593 від 11.07.2013 року затверджено "Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу", яким визначається порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та регулюються питання, пов`язані з перебуванням громадян України у добровільному порядку в резерві служби цивільного захисту.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебував на службі у підрозділі цивільного захисту, має спеціальне звання "старший сержант", а тому на нього розповсюджуються правила проходження служби встановлені Кодексом цивільного захисту України та прийнятого на його підставі "Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу".

Пунктом 31 "Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу" передбачено, що особи рядового і начальницького складу зобов`язані щороку проходити комплексний медичний огляд, а у разі потреби - цільовий медичний огляд, психофізіологічне обстеження і тестування.

На виконання п.4 наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій ГУ ДСНС України у Хмельницькій області №153 від 14.03.2014 року ОСОБА_1 направлений на освідчення ЛЕК ГУ ДСНС України у Хмельницькій області з обов`язковим наркологічним, психіатричним та психікофізіологічним обстеженням.

Як слідує з матеріалів справи до ЦЛЕК були надіслані наступні документи:

- виписка із медичної карти амбулаторного хворого ( ОСОБА_1 ) від 01.04.2014 року з діагнозом : судомний синдром неясного генезу (2004 року) з зазначенням знаходження на стаціонарному лікуванні в 2004 році з приводу судомного синдрому, можливо епілепсії, що виникла вперше;

- протокол обстеження ЕЕГ ОСОБА_1 від 08.04.2014 року, в якому зазначені помітні зміни еег дифузного характеру з ознаками негрубого зниження порогу судомної активності з тенденцією до генералізації, негативна динаміка в порівнянні з результатами від 25.03.2014 року;

- консультативний висновок на хворого ОСОБА_1 від 25.03.2014 року з діагнозом: Синкопальний стан в анамнезі 2004 року;

- інформаційний лист з Деражнянської центральної районної лікарні від 10.04.2014 року, в якому зазначається, що дійсно ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у Вовковецькій СДЛ з 07.02 по 09.02.2004 року, куди він був доставлений з робочого місця швидкою медичною допомогою, та був виписаний за порушення режиму-відсутність у стаціонарі;

- висновок обласної ЛКК Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру від 14.04.2014 року без зазначення діагнозу (згідно ст.6 Закону України "Про психіатричну допомогу") з рекомендаціями стаціонарного обстеження в підвідомчому лікувальному закладі, повторного огляду ЛКК в обласній клінічній лікарні;

- медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 24.03.2014 року, якою ОСОБА_1 був визнаний Деражнянським районним лікарем - психіатром придатним до роботи пожежником -рятувальником;

- сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду ОСОБА_1 від 24.03.2014 року з визначенням придатності до роботи пожежником-рятувальником;

- висновок психофізіологічної експертизи працівника про відповідність професійним вимогам до виконання робіт підвищеної небезпеки №23-103/299 від 02.04.2014 року, згідно якому ОСОБА_1 за своїми професійно важливими психофізіологічними якостями не відповідає професійним вимогам до виконання аварійно-рятувальних робіт та робіт та робіт по гасінню пожеж, а також його не рекомендується допускати до виконання аварійно-рятувальних робіт по гасінню пожеж;

- копія висновку комп`ютерної томографії головного мозку від 25.03.2014 року ОСОБА_1 з діагнозом: лівобічний гайморит, реактивний лівобічний фронтит, етмоїдит;

- копія аналізу МРТ головного мозку від 08.04.2014 року;

- службова характеристика на пожежного-рятувальника 28 державного пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Хмельницькій області старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 від 15.04.2014 року;

- картка медичного огляду кандидата на службу в підрозділи ГУ ДСНС України у Хмельницькій області ОСОБА_1 з зазначенням синкопальних станів в анамнезі, гіпергідроза долонь.

У подальшому 15.05.2014 року Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України проведено розгляд вищезазначених документів надісланих з ГУ ДСНС України у Хмельницькій області, стосовно стану здоров`я ст. сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , 1972 р.н., якою встановлено діагноз: судомний синдром неясного генезу та визнано старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 непридатним до служби на оперативних посадах, пов`язавши захворювання з проходженням військової служби.

Пунктом 5 постанови КМУ від 10.10.2012 року №924 "Про внесення змін до переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих", визначені додаткові медичні психіатричні протипоказання для працівників пожежної охорони, рятувальних - усі форми психічних розладів (у тому числі на стадії ремісії.

Водночас, пунктом 7 Постанови передбачено, що працівники, зайняті на роботах підвищеної небезпеки, мають додаткові медичні психіатричні протипоказання у вигляді епілепсії та інші психічних розладів, які супроводжуються нападами із затьмаренням свідомості.

Таким чином, комісія у складі: голови ЦЛЕК полковника ЦЗ ОСОБА_4 , лікара-терапевта ОСОБА_5 , лікара-невропатолога ОСОБА_6 , лікара-хірурга ОСОБА_7 та психолога доктора психологічних наук, професора ОСОБА_8 за результатами дослідження наданих документів згідно протоколу №931 від 15.05.2014 року дійшла висновку, що ОСОБА_1 непридатний до проходження служби на оперативних посадах, про що був складений протокол №931 та оскаржувана позивачем довідка ЦЛЕК від 19.05.2014 року №931.

Однак, пунктом 2.6. Положення про діяльність органів військово-лікарської експертизи в системі МНС передбачено, що при незгоді особи, яка пройшла медичний огляд, з рішенням ЛЕК може бути проведено повторний медичний огляд у вищій за статусом ЛЕК або додаткове обстеження і повторний медичний огляд у цій самій ЛЕК.

Проте, позивач не звертався із запереченнями чи зауваженнями щодо довідки ЦЛЕК від 19.05.2014 року №931, не надав також додаткових документів на розгляд ЦЛЕК, шо підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 1 частини 1, пунктом 3 частини 2 статті 106 Кодексу цивільного захисту України визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту проводиться у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", і за станом здоров`я придатні до військової служби.

Так, контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) центральної лікарсько-експертної комісії центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, про непридатність або обмежену придатність до служби.

Відповідно до пункту 175 "Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу", перед звільненням особи рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту безпосередні та прямі керівники (начальники) проводять з нею не менше двох індивідуальних бесід.

У ході першої бесіди роз`яснюються підстави звільнення і строк внесення подання щодо звільнення, соціальний і правовий захист особи, можливість укладення контракту про перебування у резерві служби цивільного захисту, визначається військовий комісаріат, до якого буде направлено особу після звільнення для постановки на військовий облік. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань проходження служби. У разі потреби зазначеній особі видається направлення на обстеження до лікарсько-експертної комісії.

Під час другої бесіди безпосередній або прямий керівник (начальник) дає відповіді на запитання, поставлені особою рядового і начальницького складу у першій бесіді, уточнює підстави звільнення з урахуванням висновку лікарсько-експертної комісії, прохання особи, а також інші питання, пов`язані із звільненням.

Пунктом 177 "Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу" передбачено, що особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту згідно з підпунктом 3 пункту 176 цього Положення у разі неможливості виконувати за станом здоров`я службові обов`язки на займаній посаді та відсутності можливості переміщення по службі на іншу посаду, на якій вони можуть виконувати службові обов`язки з урахуванням стану здоров`я.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 за станом здоров`я не мав можливості надалі виконувати службові обов`язки пожежного рятувальника 28 державного пожежно-рятувального поста 11 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області, посадовими особами відповідача останьому запропоновано посади диспетчера 17 ДПРЧ, або диспетчера 36 ДПРП, від яких позивач відмовився, що підтверджується актом від 20.05.2014 року, складеним посадовими особами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про те, що позивач відмовився від отримання довідки ЦЛЕК № 931 від 15.05.2014 року, заповнення листа бесіди від 20.05.2014 року, та запропонованих йому вакантних посад.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач був присутнім 20.05.2014 року, з огляду на те, що позивачем здійснено виклик міліції, що підтверджується копіями разових перепусток, виданих працівникам міліції та їхні підписи на акті від 20.05.2014 року про відмову від отримання документів.

В зв`язку із відмовою позивача 20.05.2014 року отримати витяг з наказу про звільнення, трудову книжку, відповідачем направлено на його адресу листа з повідомленням про необхідність отримати трудову книжку, витяг з наказу про звільнення та здати службове посвідчення.

Провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи, колегія судів погоджується з позицією суду першої інстанції в частині обгрунтованості висновку центральної лікарсько-експертної комісії Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо непридатності до служби на оперативних засадах ОСОБА_1 , що свідчить про законність прийнятого оскаржуваного наказу.

Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає доводи представника позивача про допущення описки в наказі №300 від 20.05.2014 року про звільнення ОСОБА_1 , а саме зазначення назви довідки ЦЛЕК від 19.05.2014 року №931 - "свідоцтво про хворобу ЦЛЕК ДСНС України від 19.05.2014 року №931", необгрунтованими, у зв`язку із тим, що вказана в наказі №300 описка назви документа не спростовує висновок про непридатність позивачаа до служби на оперативних посадах, а також не тягне за собою жодних правових наслідків, які могли б вплинути чи порушити права позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції в частині безпідставності позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді пожежного-рятувальника 28 державного пожежно-рятувального поста 11 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, виплати грошового забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов`язків, та виплати моральної шкоди у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн., оскільки позивачем не надано доказів в підтвердження неправомірності оскаржуваних довідки ЦЛЕК від 19.05.2014 року №931 та наказу № 300 від 20 травня 2014 року та не здобуто таких під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 липня 2016 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.