Справа № 813/7459/13-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Київ К/800/35623/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Мойсюк М.І., розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівського комунального Автотранспортного підприємства №1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015р. у справі за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Львівського комунального Автотранспортного підприємства №1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Львівського комунального Автотранспортного підприємства №1 із позовом про стягнення з Львівського комунального Автотранспортного підприємства №1 основного боргу в сумі 67 688,00 грн. та пені 490,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не виконано вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) щодо працевлаштування інвалідів, тому відповідно статті 20 Закону підприємства, які використовують найману працю та середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015р. позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення матеріального та процесуального права, просив зазначену постанову скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами встановлено, що відповідачем 28.02.2012р. подано до відділення Фонду звіт форми №10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2012р., з якого вбачається, що середньооблікова кількість штатних працівників у відповідача у 2012 році становила 236 осіб.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» у відповідача у 2012 році повинно було працювати 9 осіб, в яких відповідно до законодавства встановлена інвалідність.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу робочих місць, установленого статтею 19 цього Закону, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється в розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Виконанням нормативу робочих місць у вказаній кількості вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним (частини перша і п'ята статті 19 Закону).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, зобов'язані щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в залежності від кількості робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, і не зайнятих ними. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно з ст. 217 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції є видом господарсько-правової відповідальності, що застосовуються до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності.

Частиною першою статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Судами встановлено, що у звіті Львівського автотранспортного підприємства №1 про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2012 рік форми № 10-ПІ зазначено, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства за рік становила 236 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 5 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місяцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", - 9 осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 року №803-XII (чинного на час виникнення спірних відносин) підприємства, установи і організації незалежно від форми власності зобов'язані щомісяця подавати місцевим центрам зайнятості адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до листа від 17.09.2013р. №09/5677 Львівського міського центру зайнятості встановлено, що Львівське комунальне автотранспортне підприємство №1 на протязі 2012 - 2013 років не подавало звіти (форма № 3-ПН) про наявність вакансій для осіб з обмеженими можливостями.

З урахуванням тієї обставини, що судом апеляційної інстанції було встановлено факт невиконання роботодавцем заходів щодо інформування про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, Львівським комунальним автотранспортним підприємством №1 не було вжито всіх належних заходів для виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №21-232а13 від 17.09.2013р., №21-119а14 від 27.05.2014р.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, надав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 відхилити, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2015р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Судді:Кочан В.М.
Пасічник С.С.
Мойсюк М.І.