Справа № 826/5996/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5996/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 липня 2016 року № 826/5996/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

до

Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області

про

визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області в частині невиконання вимог пункту 6 “Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, а саме, не реєстрації за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року додаткових зобов’язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по станціям Ємільчинського району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області на користь Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця” витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік у розмірі 87 732,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Державним територіально-галузевим об'єднанням “Південно-Західна залізниця”, згідно діючого законодавства України щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом 2015 року надавались послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станцій та зупиночних пунктів Ємільчинського району по безоплатному користуванні приміським транспортом окремих категорій громадян передбачені нормативними актами України.

З метою виконання вимог діючого законодавства між сторонами було укладено договір про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян №4 від 22.01.2015 року ПЗ/ДН-4-155191/НЮ від 24.02.2015 року, терміном дії договору з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

На виконання умов Договорів залізницею з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року надано послуги по перевезенню пільгових категорій громадян зі станцій та зупиночних пунктів Ємільчинського району на загальну суму 263 915,10 грн.

На підтвердження розміру своїх витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, залізницею надсилались на адресу відповідача за січень-грудень 2015 року розрахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми.

Проте, відповідачем відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян в повному обсязі не здійснювалось.

Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області перерахувало на рахунок позивача за 2015 рік кошти в розмірі 176 182,61 грн.

При цьому обов'язок відповідача відшкодувати позивачу витрати на перевезення пільгових категорій громадян, як його владна управлінська функція, визначений Законом України “Про Державний бюджет України на 2015рік”, Законом України “Про залізничний транспорт” та Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256.

Пунктами 2, 3, 5-8 “Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256, передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних та районних бюджетах на зазначені цілі. Згідно п.п. 3, 5-8 вказаного Порядку головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь та інших, самостійних структурних підрозділів місцевих адміністрацій, виконавчих рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, заборгованість відповідача перед ДТГО “Південно-Західна залізниця” за перевезення пільгових категорій громадян зі станцій та зупиночних пунктів Ємільчинського району становить 87 732,49 грн.

Позивач зауважив, що всупереч чинній державній програмі уповноважений державою головний розпорядник коштів ухиляється від виконання відповідної частини своїх зобов'язань, визначених державною програмою, відмовляючи в компенсації залізниці витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Також позивач наголошував на тому, що внаслідок невиконання умов чинного законодавства порушується законне право залізниці як суб'єкта господарювання, внаслідок чого суб'єкт господарювання не отримує гарантовану державою та передбачену законом компенсацію понесених збитків при виконанні державної програми соціального захисту населення.

Окрім того, позивач вказав, що головні розпорядники коштів при розрахунках компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян обмежені сумами фактичних зобов'язань відповідних бюджетів, однак, вони у відповідності до чинного законодавства зобов'язані, у разі виникнення додаткових зобов'язань, надсилати щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми.

Відповідач не проводив реєстрації додаткових зобов'язань та щомісячно не надсилав уточненої інформації про фактично нараховані у поточному місяці суми до фінансового органу міської ради, таким чином Відповідач в цій частині не виконав вимоги п.6 Порядку, чим порушив право Позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею в повному розмірі.

Таким чином, позивач вважає, що протиправними є як дії, так і бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації, у зв'язку з чим просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

23.06.2016 року відповідач надав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначає про безпідставність та невмотивованість позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 21.06.2016 року не прибув представник відповідача, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, а тому суд відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Пільги з безоплатного користування приміським транспортом окремих категорій громадян передбачені: Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"; Законом України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні"; Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 року № 354 "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування.

Обов'язок Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації відшкодувати позивачу витрати на перевезення пільгових категорій громадян, визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Законом України "Про залізничний транспорт", Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256.

Судом встановлено, що на виконання вимог вищезазначених нормативно-правових актів, між позивачем та відповідачем було укладено договір про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян №4 від 22.01.2015 року ПЗ/ДН-4-155191/НЮ від 24.02.2015 року, терміном дії договору з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

Договір визначає взаємовідносини сторін щодо відшкодування коштів за надання послуг по перевезенню пільгових категорій громадян, які надаються залізницею та покращення рівня обслуговування пасажирів в Ємільчинському районі відповідно до вимог Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік", п.5 ст. 102 Бюджетного кодексу України та іншого діючого законодавства, щодо регламентації пільгового проїзду окремих категорій громадян.

Відповідно до пункту 2.2 договору передбачено зокрема, що Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" зобов'язується здійснити пільгове перевезення громадян передбачених діючим законодавством України.

Згідно п. 2.3 платник у відповідності Закону України “Про Державний бюджет України на 2015 рік” та іншого діючого законодавства, за рахунок субвенцій з Державного бюджету, які надходять до місцевих бюджетів на компенсацію коштів за пільговий проїзд окремих категорій громадян. що перевозяться залізничним транспортом. зобов'язується щомісячно сплачувати кошти Залізниці за надання послуг по перевезенню громадян, які мають право на пільговий проїзд на підставі пред'явлених розрахунків в межах бюджетних асигнувань, передбачених на 2015 рік.

В той же час, згідно п. 3.4 у разі скорочення (збільшення) обсягу затверджених асигнувань вживати заходів щодо приведення договірних зобов’язань з підприємствами та обсягів бюджетних зобов’язань у відповідності до уточнених обсягів бюджетних асигнувань.

Як встановлено судом, Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" відповідно до чинного законодавства України щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом січня-грудня 2015 року надавались послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станцій та зупиночних пунктів по Ємільчинському районі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунків витрат на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року позивачем було надано послуги по перевезенню зі станцій та зупиночних пунктів по Ємільчинсьокому районі пасажирів, які користуються пільгами, на суму 263 915 грн. На підтвердження розміру своїх витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, позивач надсилав відповідачу облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовується з державного та місцевих бюджетів за січень-грудень 2015 року, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно довідки-розшифровки про пред'явлені та відшкодовані кошти УПСЗН Ємільчинського району за перевезення пільгових категорій громадян по Коростенській дирекції залізничних перевезень за січень-грудень 2015 року надано послуг на суму 263 915,10 грн.

Відповідач перерахував на рахунок позивача за період 2015 року кошти в розмірі 176 182,61 грн.

Тобто, заборгованість відповідача перед ДТГО «Південно-Західна залізниця» за перевезення пільгових категорій громадян по зупиночним пунктам Ємільчинського району за 2015 рік становить 87 732,49 грн.

Відповідач посилається на те, що кошторисні призначення на 2015 рік по відшкодуванню витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян склали 193 828,00 грн., профінансовано 189 228,00 грн., а тому станом на 01.01.2015 вважає, що заборгованість складає 4 600,00 грн.

Пунктом 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256 (далі - Порядок), визначено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 4 березня 2002 року, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Абзацом 4 п. 5 Порядку визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Відповідно до абз. 4 п. 6 Порядку, фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Згідно абз. 8 п. 6 Порядку, у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

В даному випадку, відповідач не надав суду підтвердження про надання до фінансового органу Ємільчинської районної державної адміністрації уточненої інформації про фактично нараховані у поточному місяці сум додаткових зобов’язань.

Так, на підставі отриманої інформації, фінансовий орган міг вирішувати питання про фінансування додаткових зобов'язань наступним чином:

- збільшення обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам;

- перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам за рахунок позицій, по яким не відбулось повного чи часткового освоєння коштів;

- реєстрація заборгованості за минулий період та включення її в кошторис наступного періоду.

Таким чином, відповідач в цій частині не виконав вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, чим порушив право ДТГО «Південно-Західної залізниці» на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею в повному розмірі.

Суд звертає увагу на те, що, як зазначено в мотивувальній частині Постанови Верховного Суду України від 13 жовтня 2009 року у справі № 21-348во09 визначено, що мета укладання договору про розрахунки за надані послуги по перевезенню позбавлена ознак, що притаманні меті цивільно-правової угоди, тобто, перевізник не мав за мету набуття майнового блага, а сторони не були вільні у визначенні умов договору. Крім того, Верховний Суд України в даному випадку зазначає, що відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади.

У відповідності до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 № 781/11/13-10 зазначено, що суди, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, дійшли помилкового висновку, що відсутність бюджетного асигнування є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади, в даному випадку в особі відповідача.

Відповідно до норм Типового положення про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2007 р. N 790, основними завданнями управління є забезпечення у межах своїх повноважень додержання законодавства про соціальний захист та соціальне обслуговування населення, у тому числі громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; розроблення та організація виконання комплексних програм поліпшення соціального обслуговування інвалідів, пенсіонерів, одиноких непрацездатних громадян похилого віку та всебічне сприяння в отриманні ними соціального обслуговування та соціальних послуг за місцем проживання; виконання функцій головного розпорядника коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету.

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення, повинні вивчати потреби про об'єми та вартість соціальної послуги, укладати правочини з надавачем послуг, контролювати процес надання такої послуги та забезпечувати компенсаційні виплати надавачу послуги.

Пунктом ст. 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Отже, хоча головні розпорядники коштів при розрахунках компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян обмежені сумами фактичних зобов'язань відповідних бюджетів, але зобов'язані у разі виникнення додаткових зобов'язань надсилати щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми.

На підставі отриманої інформації фінансовий орган вирішує питання про фінансування додаткових зобов'язань, зокрема таким чином як: збільшення обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам; перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам за рахунок позицій, по яким не відбулось повного чи часткового освоєння коштів; перереєстрація заборгованості за минулий період та включення її в кошторис наступного періоду.

Таким чином, відповідач повинен був надіслати інформацію щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри. Проте, відповідачем не було виконано вимоги п. 6 Порядку, не зареєстровані додаткові зобов'язання, чим порушено права позивача.

Отже, відповідач в цій частині не виконав вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.02 року №256, чим порушив право ДТГО "Південно-Західної залізниці" на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею в повному розмірі, що в свою чергу дає підстави вважати протиправними дії, і бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації.

Чинним законодавством України не врегульовано порядку проведення погашення заборгованості бюджетних установ у випадках, коли поточні бюджетні асигнування не покривають всі зобов'язання за укладеними договорами. Проте, це не може бути підставою для звільнення від виконання зобов'язань за укладеними договорами.

Враховуючи все вищезазначене в сукупності, суд дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо невиконання умов Договору (неповної сплати коштів) є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а, відтак, підлягають визнанню протиправними.

Згідно зі ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справах “Кечко проти України”, “Ромашов проти України”, “Шевченко проти України” зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Виходячи із наведеного висновку, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

А відтак, вимога про стягнення з відповідача грошових коштів у вигляді витрат на перевезення залізницею пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, з урахуванням суми компенсованих витрат, підлягає задоволенню шляхом стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області на користь Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця” витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року у розмірі 87 732,49 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 т. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 т. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно наявного у справі платіжного доручення від 08.04.2016 року №19 за звернення із позовною заявою у справі позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 756,00 грн.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 2 756,00 грн.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області в частині невиконання вимог пункту 6 “Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, а саме, не реєстрації за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року додаткових зобов’язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по станціям Ємільчинського району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області;

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області на користь Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця” витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року у розмірі 87 732,49 грн. (вісімдесят сім тисяч сімсот тридцять дві гривні 49 коп.)

Судові витрати в сумі 2 756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень) присудити на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.С. Мазур