Справа № 806/5465/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м.Житомир справа № 806/5465/14

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Мазур О.О,

за участю: представника позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування постанови від 18.11.2014 р.,

встановив:

Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом в якому просить:

- визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 18.11.2014 року у виконавчому провадженні №41779354 у розмірі 1360,00 грн.;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 18.11.2014 року у виконавчому провадженні №41779354 у розмірі 1360,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обгрунтування позову стверджував, що при примусовому виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду не відбулося процедури примусового стягнення, а саме не накладався арешт на рахунки чи майно боржника.

Представник відповідача надав заперечення проти позову, у яких позовні вимоги не визнав. В судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області Пилипенко О.С. від 17 лютого 2014 року було відкрито виконавче провадження № 41779354 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Житомирським окружним адміністративним судом по справі № 806/4358/13-а, про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" надмірно сплачену суму митних та інших платежів у розмірі 55381,41 грн. і 553,81 грн. сплаченого судового збору.

У встановлений строк Головним управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області добровільно вказаний виконавчий документ виконано не було, в зв'язку з чим державним виконавцем було направлено позивачеві вимогу № 3.4/6416 від 25 березня 2014 року про виконання судового рішення з наданням інформації про таке виконання або причин невиконання.

28 березня 2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист №15-08/910-3389 про неможливість виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 806/4358/13-а у зв'язку з тим, що оригінал виконавчого листа по вказаній справі пред'явлений не до нього, а до органу виконавчої служби, повернути стягнуті кошти з Державного бюджету немає можливості.

05 вересня 2014 року державним виконавцем на адресу позивача було направлено повторну вимогу № 3.4/17031 про виконання до 10 вересня 2014 року постанови Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 806/4358/13-а від 09 вересня 2013 року з наданням інформації про її виконання.

На вказану вимогу Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області 12 вересня 2014 року за № 15-28/1716-10105 було надано відповідь про неможливість виконання зазначеного судового рішення з тих підстав, що сторонами по справі № 806/4358/13-а не дотримано порядку повернення з Державного бюджету сплаченого судового збору і помилково та/або надміру сплачених митних платежів, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року і Наказом Міністерства доходів і зборів України, Мінфіну України № 882/1188 від 30 грудня 2013 року.

За невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області Шевчук Г.І. від 01 вересня 2014 року (ВП № 41779354) застосовано штраф у розмірі 680, 00 грн.

18 листопада 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1360,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи справу стосовно правомірності рішення, прийнятого відповідачем, що є суб'єктом владних повноважень, суд зобов'язаний перевірити, чи прийнято рішення на підставі закону, в межах повноважень, безсторонньо та добросовісно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець, відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Отже, виконавчий збір - це санкція за невиконання рішення у добровільному порядку, аналогічної думки притримується і Пленум Вищого адміністративного суду України (пункт 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби").

При цьому застосування такої санкції як стягнення виконавчого збору можливе за наявності для цього визначених законом підстав.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі №3-217гс14 та від 6 липня 2015 року у справі №6-785цс15.

У ході судового розгляду справи сторонами не заперечувався факт невиконання рішення суду з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження до винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, тобто протягом восьми місяців.

В свою чергу як встановлено в ході розгляду справи, державним виконавцем вчинялися дії спрямовані на примусове виконання рішення, а саме 25 березня 2014 року та 05 вересня 2014 року державним виконавцем на адресу позивача було направлялися вимоги про виконання рішення, а 01 вересня 2014 року державним виконавцем було застосовано до позивача штраф у розмірі 680,00 грн.

Суд також звертає увагу, що застосування штрафу в сумі 680,00 грн. оскаржувалось відповідачем до Житомирського окружного адміністративного суду, однак постановою останнього від 02.10.2014 року у справі 806/4217/14, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.05.2015 року , у задоволенні позову Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області відмовлено.

За таких обставин, вважаємо дії державного виконавця з винесення постанови про стягнення виконавчого збору правомірними, такими, що не суперечать Закону та вчинені в межах повноважень і з дотриманням визначеної Законом процедури.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позову Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 15 липня 2016 р.