Справа № 808/3615/15
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ К/800/8150/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 року у справі за позовом Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури» - Вакатов і компанія» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Командитне товариство «Запорізький завод високовольтної апаратури» - Вакатов і компанія» звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці ДФС, в якому просило визнати протиправним і скасувати рішення Запорізької митниці ДФС № 112050000/2015/000110/2 від 08.06.2015 року та картку відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00238.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року адміністративний позов Командитного товариства «Запорізький Завод Високовольтної апаратури» - Вакатов і компанія» було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС № 112050000/2015/000110/2 від 08.06.2015 року та картку відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00238.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 року апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС було залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Запорізька митниця ДФС, не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Запорізької митниці ДФС задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 20.04.2015 року між Командитним товариством «Запорізький Завод Високовольтної апаратури» - Вакатов і компанія» і АТ «Єлектропорцелян Лоуни» було укладено контракт № 177, за яким останній поставив позивачу ізолятори керамічні у кількості 10 штук на умовах FСА, Merklin (Інкотермс 2010) згідно специфікації № 1 від 20.04.2015 року (6234 кг по ціні 2,8091 EUR за кг). Сума контракту склала 17512,00 EUR, яку позивач сплатив відповідно до платіжного доручення № 15 від 25.05.2015 року

05.06.2015 року Командитне товариство «Запорізький Завод Високовольтної апаратури» - Вакатов і компанія» до Запорізької митниці ДФС подало митну декларацію № 112050000/2015/008779, та додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме: зовнішньоекономічний договір № 177 від 20.04.2015 року; додаткову угоду № 1 від 02.06.2015 року до договору № 177 від 20.04.2015 року; специфікацію № 1 від 20.04.2015 року; рахунок-фактуру (інвойс) № 65210071 від 29.05.2015 року; пакувальний лист № Е15/65 від 27.05.2015 року; сертифікат про походження товару № 330285 від 27.05.2015 року; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 5403906 від 29.05.2015 року; ДКД-ЕЕ № .2015.902351 від 29.05.2015 року; довідку про товаротранспортні витрати № 1 від 25.05.2015 року; платіжне доручення № 15 від 25.05.2015 року; звіт про іспит № 106/2015 від 27.05.2015 року; звіт про іспит № 105/2015 від 27.05.2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару № 2730 від 28.05.2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 28.05.2015 року; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів № 138 від 03.06.2015 року; висновок Запорізької торгово-промислової палати за № ОИ-277 від 29.05.2015 року.

Під час здійснення митного контролю Запорізькою митницею ДФС було встановлено, що документи, які надані до митного оформлення не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

- довідка про надання транспортно-експедиційних послуг № 1 від 25.05.2015 року видана фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 тоді як перевізником згідно товарно-транспотроної накладної № 5403906 від 28.05.2015 року є ПП ОСОБА_3, що не дає можливості прослідкувати зв'язок між експедитором та перевізником;

- заявлено у гр. 44 МД митна декларація країни відправлення, яку до митного оформлення фактично не надано.

Також, згідно із статтею 53 Митного кодексу України, митним органом витребувано у декларанта додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення.

Декларантом було надано договір доручення на транспортне-експедиційне обслуговування № 1/15 від 15.01.2015 року та митну декларацію країни відправлення MNR № CZ54000027ERTUT9 від 28.05.2015 року.

08.06.2015 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/000110/2 за резервним методом та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00238.

В результаті зазначеного позивач оформив нову ВМД по формі МД-2 № 112050000/2015/008967 на суму 854608,18 грн., сплативши митні платежі згідно з заявленою вартістю у сумі 273474,62 грн.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із статтею 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За нормою частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суди дійшли правильного висновку, що митний орган безпідставно застосував резервний метод визначення митної вартості товару та рішення Запорізької митниці ДФС № 112050000/2015/000110/2 від 08.06.2015 року, картка відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00238 є протиправними та підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 року у справі за позовом Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури» - Вакатов і компанія» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

В.Ф. Мороз

С.Я. Чалий