Справа № 2а/0470/10593/12
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року м. Київ К/800/22207/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді: Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
за участю секретаря:Латишевій Л.П.,
за участю представників
позивача:Переяславської М.В.,
відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року

у справі №2а/0470/10593/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манітоба»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Манітоба» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 08 жовтня 2012 року відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 29 жовтня 2013 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким позовні вимоги задовольнив, скасував податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2012 року №.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надіслав на адресу суду касаційної інстанції письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, за змістом яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду попередньої інстанції - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Посадові особи відповідача провели камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток позивача за ІІ-ІV квартали 2011 року, І квартал 2012 року, про що склали акт від 03 серпня 2012 року № 2111/1501/31647652, яким встановили порушення позивачем вимог підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36, підпункту 153.8 статті 153 Податкового кодексу України, наказу ДПА України від 28 вересня 2011 року №1213, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2011 року за №1215/19953 «Про затвердження форми податкової декларації з податку на прибуток підприємства», внаслідок чого позивачем занижено грошове зобов'язання з податку на прибуток за перевірений період на 100 557 822,00 грн., у тому числі за ІІ-ІV квартали 2012 року на 99 927 638,00 грн. та за І квартал 2012 року на 630 184,00 грн., а також, за висновками відповідача, позивач необґрунтовано відобразив від'ємний фінансовий результат попереднього звітного періоду за І квартал 2012 року на 121 962 001,00 грн., у тому числі: необґрунтовано відображено від'ємний фінансовий результат попереднього звітного періоду від операцій з акціями на суму 140 843 358,00 грн. та від'ємний фінансовий результат попереднього звітного періоду від операцій з векселями на суму 981 118 643,00 грн.

Вказані висновки відповідача ґрунтуються на тому, що сума від'ємного фінансового результату попереднього періоду від здійснення операцій з цінними паперами в рядках 1.3 та 3.3 Додатків ЦП до декларації за звітні податкові періоди - ІІ квартал 2011 року, ІІ-ІІІ квартали 2011 року, ІІ - ІV квартали 2011 року, а також витрати звітного періоду від операцій з акціями у рядку 1.2 Додатку ЦП до декларації за ІІ-ІV квартали 2011 року позивачем вказані зі знаком «-».

За результатами проведеної перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2012 року №, яким збільшив позивачу суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 100 715 368,00 грн., з яких 100 557 822,00 грн. за основним платежем та 157 546,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем при формуванні витрати за операціями з цінними паперами було допущено технічну помилку у поданих податковому органу додатку ЦП до податкових декларацій з податку на прибуток, яка не призвела до заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у податковій звітності з податку на прибуток на 100 557 822,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на прибуток підприємств за ІІ-ІV квартали 2011 року та І квартал 2012 року, у додатках ЦП до яких збитки від операцій з акціями (рядок 1.3) та збитки від операцій з векселями (рядок 3.3) відображено зі знаком «-».

Приймаючи до уваги, що у вказані рядки Додатку ЦП до податкової декларації з податку на прибуток підприємства вноситься «від'ємний фінансовий результат попереднього звітного (податкового)періоду», зазначенням позивачем саме від'ємних сум операцій з акціями та векселями у вказаних додатках ЦП податкових декларацій було розцінено відповідачем як позитивне значення, що призвело до порушення вимог податкового законодавства, заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства за ІІ-ІV квартали 2011 року, І квартал 2012 року у визначених податковим органах сумах.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції обґрунтовано не погодився з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

За змістом підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків і зборів.

Відповідно до статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платник податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платника податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до абзацу четвертого пункту 153.8 статті 153 Податкового кодексу України платник податку веде відокремлений облік фінансових результатів операцій з цінними паперами в розрізі окремих видів цінних паперів та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, в тому числі окремий облік операцій з цінними паперами, придбаними під час їх розміщення, повторного продажу емітентом чи в результаті здійснення внеску до статутного капіталу. При цьому облік операцій з акціями ведеться разом з іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами. Витрати платника податку, понесені при придбанні цінних паперів, які використані платником в операціях РЕПО, не враховуються у визначенні фінансових результатів за операціями з торгівлі цінними паперами протягом строку РЕПО, а враховуються при визначенні фінансових результатів за операціями РЕПО в порядку, передбаченому в пункті 153.9 цієї статті.

Абзацами п'ятим та шостим вказаного пункту передбачено, що якщо протягом звітного періоду витрати на придбання кожного з окремих видів цінних паперів та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, понесені (нараховані) платником податку, перевищують доходи, отримані (нараховані) від продажу (відчуження) цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав цього ж виду протягом такого звітного періоду, від'ємний фінансовий результат переноситься на зменшення фінансових результатів від операцій з цінними паперами або іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами цього ж виду наступних звітних періодів у порядку, визначеному статтею 150 цього розділу.

Якщо протягом звітного періоду доходи від продажу (обміну, викупу емітентом, погашення або інших способів відчуження) кожного з окремих видів цінних паперів та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав отримані (нараховані) платником податку, перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку внаслідок придбання цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав цього ж виду протягом такого звітного періоду (з урахуванням від'ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами або іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами цього ж виду минулих періодів), прибуток включається до складу доходів такого платника податку за результатами такого звітного періоду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в поданій податковій звітності з податку на прибуток з ІІ квартал 2011 року, ІІ-ІІІ квартали 2011 року, ІІ-ІV квартали 2011 року, І квартал 2012 року відобразив збитки від операцій з акціями та векселями відповідно до вимог пункту 153.8 статті 158 Податкового кодексу України.

Збитки, зазначені у додатках ЦП до декларації з податку на прибуток підприємств, виникли за рахунок перенесення показників від'ємного фінансового результату попереднього звітного періоду - І кварталу 2011 року до додатку ЦП декларації з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року та у подальшому при перенесенні зазначених від'ємних результатів у деклараціях наступних звітних періодів 2011 року та І кварталу 2012 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суми, визначені позивачем у податкових деклараціях, нараховані у результаті придбання цінних паперів у відповідних податкових періодах та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, зокрема договорами купівлі-продажу цінних паперів, банківськими виписками, виписками про операції з цінними паперами на рахунках у цінних паперах.

З огляду на факт збитковості проведених позивачем операцій з цінними паперами, сума від'ємного фінансового результату попереднього звітного (податкового) періоду та витрати звітного періоду від операцій з акціями безпідставно включені відповідачем як суми доходів до прибутку від здійснення операцій з акціями та векселями та до складу інших доходів у рядку 03 ІД додатку до податкової декларації за ІІ-ІV кварталів 2011 року, у результаті чого у позивача не виникає податкове зобов'язання з податку на прибуток.

Також відповідачем не врахована сума від'ємного фінансового результату попереднього звітного (податкового) періоду додатку ЦП до податкової декларації за І квартал 2012 року, який був вказаний зі знаком «-», що призвело до зменшення від'ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами на 140 843 358,00 грн. та від операцій з векселями на 981 118 643,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, збиток від операцій з цінними паперами у розмірі 229 853 728,00 грн. та збиток від операцій з векселями у розмірі 107 121 268,00 грн. задекларовані позивачем у додатку К3 до податкової декларації за І квартал 2011 року, і саме ці збитки були перенесені у податкові декларації наступних податкових періодів.

Порушень при складанні податкової звітності за І квартал 2011 року та відображення відповідних показників судом попередньої інстанції не встановлено, як і не наведено відповідачем у акті перевірки.

Відтак, допущена позивачем технічна помилка при заповненні додатку ЦП до податкових декларацій не призвела до заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач встановивши наявність помилки у додатках до податкових декларацій подав до контролюючого органу уточнюючі податкові декларації з додатками, які містять виправлені дані.

За змістом пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Уточнюючі податкові декларації з додатками ІД та ЦП за ІІ квартал 2011 року, ІІ-ІІІ квартали 2011 року, ІІ-ІV квартали 2011 року та І квартал 2012 року направлені позивачем поштою на адресу контролюючого органу 02 серпня 2008 року, тобто до початку перевірки камеральної перевірки податкової звітності позивача, яка відбулася 03 серпня 2012 року.

Відтак, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з його висновками про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах заявленої касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року у справі №2а/0470/10593/12 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.

Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.