Справа № 200/3297/16-а (2а/200/202/16)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2016 рокусправа № 200/3297/16-а (2а/200/202/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2

відповідача: - ОСОБА_3 (дов.від 01.04.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську

на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 р. у справі № 200/3297/16-а (2а/200/202/16)

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного Фонду України у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська

про визнання неправомірним та протиправними рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

"23" лютого 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська в якому просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська щодо відмови в перерахунку йому пенсії на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-11вих16 від 01.02.2016 року; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська здійснити з 01.02.2016 року перерахунок та виплату йому пенсії без обмеження її граничного розміру відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Дніпропетровської області №18-11вих16 від 01.02.2016 року; стягнути з відповідача на його користь понесені витрати по справі..

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки Прокуратури Дніпропетровської області від 01.02.2016 року.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 р. у справі № 200/3297/16-а (2а/200/202/16) адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання неправомірним та протиправними рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що зміни в пенсійному законодавстві щодо обмеження граничного розміру пенсійної виплати введені значно пізніше ніж призначено пенсію позивачу, отже дані обмеження не можуть застосовуватись до позивача.

Не погодившись з постановою суду, Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 р. у справі № 200/3297/16-а (2а/200/202/16), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не повно встановив та дослідив обставини по справі, що призвело до невірного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог. Скаржник наполягає на вірному обрахунку та виплаті пенсії позивачу, у відповідності до чинного на теперішній час законодавства.

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, 03.08.2010 року ОСОБА_2 призначено пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України « Про прокуратуру» в розмірі 90% від заробітної плати.

03.02.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська з проханням здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії в розмірі та відсотках відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці прокуратури Дніпропетровської області №18-11вих16 від 01.02.2016 року.

Листом № 293/02/20 від 10.02.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська відмовило позивачу у задоволені вказаної заяви про перерахунок пенсії, посилаючись на те, що згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14.10.2014 року в редакції Закону від 28.12.2014 року на дату його звернення умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено Кабінетом Міністрів України.

Не погодившись з діями пенсійного органу по відмові у проведенні перерахунку пенсії у розмірі 90% від суми заробітної плати станом на лютий 2016 року, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Правомірність відмови пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії виходячи з розміру 90% від суми заробітної плати є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняю позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівника прокуратури, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, у зв'язку з чим, дії відповідача по проведенню перерахунку пенсії виходячи з 80% суми заробітної плати є необґрунтованим та таким, що суперечить приписам чинного законодавства. Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частина третя вказаної статті встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 6 березня 2008 року № 2).

Встановлення невідповідності діяльності субєкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

З наведеного вбачається, що неодмінною умовою для задоволення вимог адміністративного позову є встановлення факту порушення прав особи протиправними рішеннями або діями (бездіяльністю) субєкта владних повноважень.

Згідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 Положення про Пенсійний фонд України, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Так, у звязку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 08.12.2014 року з 01.01.2015 року зазнали змін норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, а саме ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», викладено в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

З 01.04.2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру», зокрема визначено максимальний розмір пенсії.

З набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року закон від 05.11.1991 року втратив чинність крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини пятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Приписами ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, встановлено обмеження максимального розміру пенсії колишнім працівникам прокуратури. Частиною 20 ст.86 Закону визначено, що порядок та умови перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідного нормативно-правового акту на момент звернення позивача до пенсійного органу не прийнято.

Таким чином на теперішній час чинні норми законодавства, що визначають підстави, умови та порядок перерахунку відсутні.

Управління Пенсійного фонду України, як субєкт владних повноважень, що повинен здійснювати власну діяльність на підставі чинного законодавства та у спосіб передбачений законом, не може на власний розсуд провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 за умови відсутності відповідного законодавства.

Колегія суддів допускає наявність у позивача права на перерахунок пенсії, проте втручання суду в дискреційні повноваження субєкта владних повноважень можливо виключно для відновлення порушеного права особи і тільки після встановлення факту порушення такого права та законних інтересів особи протиправними діями або рішеннями субєкта владних повноважень.

З огляду на те, що судом не встановлено ознак протиправності в діях відповідача, щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2, оскільки відповідачем відмовлено у перерахунку у звязку з відсутністю правових підстав для такого перерахунку на момент звернення ОСОБА_2 до пенсійного органу, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не в повному обсягу встановлено обставини по справі, що призвело до передчасних висновків та помилкового вирішення спору, й у відповідності до вимог ст.. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 р. у справі № 200/3297/16-а (2а/200/202/16) - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 р. у справі № 200/3297/16-а (2а/200/202/16) скасувати та винести нову постанову про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_2.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко