Справа № 805/889/16-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 р. Справа №805/889/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 17-05

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Ковальовій А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника першого відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Донецькій області,

Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної

поліції в Донецькій області

про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 24 лютого 2016 року № 241;

- визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 25 лютого 2016 року № 42о/с;

- поновлення позивача на службі в Головному управління Національної поліції України в Донецькій області на посаді оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в області з 26 лютого 2016 року;

- стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2016 року (а.с. 2-5).

Справі присвоєний № 805/889/16-а.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ адміністративна справа № 805/889/16-а розподілена на розгляд судді Куденкову К.О. (а.с. 2).

Ухвалою суду 4 квітня 2016 року провадження у справі відкрито (а.с. 1).

Ухвалою суду від 4 травня 2016 року справа прийнята до провадження суддею Волгіною Н.П. (а.с. 37).

Позовні вимоги позивача обґрунтовані наступним.

Позивач з 18 травня 2007 року проходив службу в органах внутрішніх

справ України, з 20 жовтня 2015 року є учасником бойових дій.

Наказом № 391/с від 6 листопада 2015 року звільнений з органів внутрішніх справ та наказом № 67/с від 7 листопада 2015 року прийнятий на службу до Національної поліції України. За період служби дисциплінарних стягнень не мав.

8 лютого 2016 року під час керування транспортним засобом був зупинений працівником ДАІ, який склав протокол про адміністративне порушення та направив позивача до міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя. Даний протокол пізніше був анульований у звязку із непідтвердження стану спяніння.

Однак про те, що у відношенні позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за водіння в нетверезому стані стало відомо керівництву ОСОБА_1, у звязку із чим йому неодноразово пропонувалось звільнитись із органів національної поліції за власним бажанням, аргументуючи це тим, що при встановлені стану спяніння було виявлено, що позивач вживає наркотичні речовини. Ніяких підтверджень, що в крові позивача при обстежені було виявлено наркотичні речовини, останньому не надалі, ніяких пояснень с приводу цього в нього не бралося, перевірок цього факту також не було.

Від звільнення за власним бажанням позивач категорично відмовився, однак по всьому відділку поліції стали розходитися чутки, що ОСОБА_1 є наркоманом і йому неможна працювати в поліції.

Всі ці події вплинули на стан здоровя позивача, в нього став підніматися тиск та боліти серце.

11 лютого 2016 року позивач звернувся до лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», де його було обстежено лікарем терапевтом та для підтвердження діагнозу «ВСД по змішаному типу» направлено на консультацію до кардіолога, а також на здачу аналізів та проходження УЗД.

Зранку наступного дня, 12 лютого 2016 року, позивачу стало погано, в звязку із чим по місцю його проживання дружина ОСОБА_1 викликала швидку допомогу. Бригада швидкої допомоги оказала позивачу медичну допомогу, після чого рекомендували спокій та зазначили, що наступного дня необхідно пройти обстеження, яке позивачу було запропоноване напередодні у лікарні.

Про виклик швидкої допомоги та про те, що він не зможе прийти на службу позивач повідомив свого колегу - оперуповноваженого Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, якій доповів про це керівництву.

Так як наступним днем виявилися вихідні, відразу пройти обстеження позивач не зміг.

Почуваючись погано в понеділок зранку йому знов була викликана швидка допомога, яка доставила останнього в стаціонар ДУ «ТМО МВС України по Донецької області» з попереднім діагнозом «дисциркуляторна енцефалопатія головного мозку 2 ступеню на фоні остеохондрозу». В лікарні позивач був обстежений лікарями. Про те, що позивач не зможе вийти на службу, він знов повідомив ОСОБА_4, який передав цю інформацію керівництву.

С 16 лютого 2016 року позивач працював на службі, з приводу його відсутності на роботі 12 лютого та 15 лютого 2016 року у нього були відібрані письмові пояснення; при цьому позивач надав керівництву довідки про виклик швидкої допомоги та довідки з лікарні.

24 лютого 2016 року позивача було викликано в кабінет керівника, де було пояснено, що його звільнено з лав Національної поліції України за те, що 12 лютого та 15 лютого 2016 року він не вийшов на службу без поважних причин, так як після виклику швидкої допомоги 12 та 15 лютого 2016 року йому не було надано листка непрацездатності.

Після цього ОСОБА_1 було запропоновано підписати Наказ Головного управління Національної поліції в Донецької області від 24 лютого 2016 року № 241 про порушення службової дисципліни, в якому зазначено, що його звільнено з лав Національної поліції України за особисту недисциплінованість, неналежне виконання службових обовязків, порушення вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилося у невиході на службу без поважних причин 12 лютого 2016 року та 15 лютого 2016 року, який позивач підписав.

Як зазначив позивач, під час проведення службового розслідування йому не роз'яснювались права та обов'язки.

Після звільнення ОСОБА_1 був виданий дублікат трудової книжки та засвідчена копія військового квитка з поясненням, що його оригінал буде наданий при першій можливості, так як особові справи працівників Маріупольського ВП ГУНП в Донецькой області зберігаються за межами м. Маріуполя. В день звільнення позивачу не була видана заробітна платня та пояснено, що вона буде видана пізніше, коли будуть перераховані гроші.

Позивач вважає, що накази ГУНП в Донецькій області в частині застосованого до нього дисциплінарного покарання у вигляді звільнення з посади, є такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та наказів МВС України, тобто, є безпідставними та неправомірними, а тому підлягають скасуванню з наступним поновленням ОСОБА_1 на посаді, що він займав, з виплатою йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (а.с. 3-5).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили позов задовольнити.

Представник першого відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначивши наступне.

23 лютого 2016 року було проведено службове розслідування за фактом невиходу на службу оперуповноваженого Приморського ВП Маріупольського ВП капітана поліції ОСОБА_1, в ході якого провина останнього була цілком підтверджена та 24 лютого 2016 року наказом ГУНП в Донецькій області № 241 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з лав Національної поліції України. Вказане рішення було виконано наказом ГУНП в області № 42о/с від 25 лютого 2016 року та звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 12 лютого 2016 року від начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5 надійшов рапорт про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП області капітан поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження.

При цьому представник відповідача зазначила, що всі працівники поліції несуть службу згідно із Законом України «Про Національну поліцію», ст. 91 якого встановлює 5-денний робочий тиждень для поліцейських, крім працівників зі змінним графіком (за яким працюють тільки працівники чергової частини). Графіки чергувань слідчо-оперативної групи складаються згідно із Наказом МВС України від 28 квітня 2009 року № 181 «Про організацію діяльності чергових частин органів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань». В разі службової необхідності та з урахуванням оперативної обстановки до вказаного графіку можуть вноситись зміни членів СОГ. У період з 8 по 23 лютого 2016 року позивач заступав у наряди 10 лютого 2016 року з 12-40 год по 19-00 год (конвоювання); 23 лютого 2016 року з 10-10 год до 19-05 год (резерв СОГ); 22 лютого 2016 року позивач з 8-40 год до 21-00 год працював у комендантському патрулі.

15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_1 знов не вийшов на службу, про що начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_5 рапортом доповів керівництву відділення. Цього ж дня, з метою зясування причин невиходу його на службу було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1, у ході телефонної розмови останній повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак лист звільнення від виконання службових обовязків через тимчасову непрацездатність не отримував. Своє місцеперебування повідомити відмовився та поклав слухавку.

У ході проведення службового розслідування було встановлено, що 12 та 15 лютого 2016 року заступник начальника Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_6 та заступник начальника сектору Приморського відділення поліції майор поліції ОСОБА_7 неодноразово виїжджали за місцем мешкання позивача, але двері ніхто не відчинив. Також ОСОБА_1 неодноразово намагались зателефонувати, але на телефонні дзвінки він не відповідав.

Також було встановлено, що капітану поліції ОСОБА_1 12 лютого 2016 року о 07:43 год бригадою № 34 станції швидкої медичної допомоги м. Маріуполя була надана медична допомога, про що свідчить картка-сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року СШМД м. Маріуполь, в якій зазначено діагноз: «Вегетосудинна дистонія за кардинальним типом». Однак, лист звільнення від виконання службових обовязків через тимчасову непрацездатність позивачу не надавався.

Згідно з отриманою відповіддю з ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» (вих. №33/25-174 від 19 лютого 2016 року) встановлено, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 був доставлений БШМД до лікарні з поліклінікою м. Маріуполя, де пройшов комісійне обстеження, за результатами якого його було визнано працездатним, медична допомога у зазначеній лікарні останньому не надавалась.

16 лютого 2016 року керівництву Приморського відділення поліції ОСОБА_1 надав картку-сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року, видану станцією швидкої медичної допомоги м. Маріуполя і висновок медичного огляду від 15 лютого 2016 року, виданий ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» та пояснив, що 12 лютого не вийшов на службу у звязку із поганим самопочуттям, у звязку із чим викликав швидку для отримання медичної допомоги, однак керівництву не доповів. 15 лютого о 7:50 год за місцем мешкання відчув погіршення стану здоровя та викликав швидку допомогу, яка його доправила до стаціонару ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», де він перебував до 13:00 год. Керівництву про це знов не доповів у звязку із тим, що йому було зроблено укол, після якого він спав.

Опитана заступник головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту станції швидкої медичної допомоги м. Маріуполь ВСП КЛПУ «ОЦЕМД та МК» ОСОБА_8 пояснила, що картка-сповіщення не є звільненням від виконання службових обовязків та юридичним документом. Також ОСОБА_8 зазначила, що до функціональних обовязків лікарів медицини невідкладних станів не входить аналіз працездатності громадян.

Опитана заступник начальника лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» з експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_9 пояснила, що 15 лютого ОСОБА_1 було доставлено каретою швидкої допомоги до стаціонару лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», де з метою встановлення необхідності госпіталізації або звільнення від виконання службових обовязків останньому було здійснено комісійне обстеження, за результатами якого ОСОБА_1 було видано довідку про його працездатність та розяснено, що протягом години він повинен приступити до виконання службових обовязків.

Також у запереченнях зазначено, що наказом Міністерства охорони здоровя від 13 листопада 2001 року № 455 затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян. Згідно з п. 1.1 вказаної Інструкції тимчасова непрацездатність працівника засвідчується лише листком непрацездатності, при цьому форма листка непрацездатності затверджена спільним наказом Міністерства охорони здоровя України, Міністерства праці, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406; видача інших документів про тимчасову непрацездатність, крім випадків, які на позивача не поширюються, забороняється.

Таким чином, позивач не довів суду належними доказами знаходження його 12 та 15 лютого 2016 року у непрацездатному стані та, відповідно, його звільнення є цілком законним і правомірним.

Крім цього, у ході проведення службового розслідування стало відомо, що 8 лютого 2016 року мобільною групою УКЗ ГУНП в області спільно з екіпажем ОСОБА_10 в області у ході відпрацювання території м. Маріуполя щодо дотримання працівниками Національної поліції транспортної дисципліни, в м. Маріуполі біля будинку № 13, розташованого по вул. Морських Десантників, було зупинено автомобіль Dacia-Logan, н.з. АН4672СО під керуванням старшого оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_1, з ознаками спяніння, у звязку із чим останнього було направлено до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя».

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 8 лютого 2016 року № 160 ОСОБА_1 визнано клінічно тверезим, з ознаками ретроспективного вживання марихуани.

Отже, проведеним службовим розслідуванням підтверджено грубе порушення позивачем вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилося у його невиході 12 та 15 лютого 2016 року на службу без поважних причин.

Таким чином, накази ГУНП в Донецькій області від 24 лютого 2016 року № 241 та від 25 лютого 2016 року № 42о/с про звільнення позивача з лав Національної поліції України є обґрунтованими та такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене вище зазначено і у письмових запереченнях першого відповідача, наявних в матеріалах справи (а.с. 50-53, 84-87).

Представник другого відповідача до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи Маріупольській ВП ГУНП в Донецькій області повідомлявся судом належним чином. Причини неявки представника відповідача суду не повідомлені.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою суду про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду від 4 квітня 2016 року першого відповідача було зобовязано надати суду: оригінали для огляду та належним чином засвідчені копії - для долучення до матеріалів справи: наказу № 42 о/с від 25 лютого 2016 року; матеріалів службового розслідування (письмові пояснення, акти, тощо); особової справи ОСОБА_1; наказу від 24лютого 2016 року № 241; другого відповідача: довідку про розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2016 року, січень 2016 року, грудень 2015 року; довідку про розмір нарахованого грошового забезпечення позивача за лютий 2016 року, січень 2016 року, грудень 2015 року із зазначенням видів нарахувань (виплат) (а.с. 22).

Відповідно до листа від 26 лютого 2016 року № 2847/101-2016 за підписом начальника Відділення Маріупольського ВП підполковника поліції ОСОБА_11, адресованого Військовому комісару Маріупольського ОМВК, особові справи працівників Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області зберігаються за межами м. Маріуполя, у звязку із чим на даний час неможливо надати оригінал військового квітка позивача СО 069066 (а.с. 19).

Всі інші докази, витребувані ухвалою суду від квітня 2016 року, Головним управлінням Національної поліції України в Донецькій області суду надані.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги приписи ст. 71 КАС України суд вирішує справу на основі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача та представників позивача та першого відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно Наказу ГУНП в Донецькій області від 7 листопада 2015 року № 67 о/с з 7 листопада 2015 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області, що підтверджується витягом із трудової книжки, а.с. 10) Відповідно до посвідчення МВ № 039631 від 20 жовтня 2015 року, виданого на імя позивача, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 15, 109).

Головне управління Національної поліції в Донецькій області () юридична особа публічного права, яка утворена на виконання Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідації територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» (а.с. 165, https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Згідно ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію» особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Для поліцейських установлюється пятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Суду не було надано для дослідження Розпорядок дня, затверджений керівником відповідного органу поліції (керівником Головного управління поліції області або керівником Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області).

Як пояснила представник першого відповідача, всі працівники поліції (області) несуть службу згідно із Законом України «Про Національну поліцію» при 5-денному робочому тижні (з 9-00 год до 18-00 год, перерва з 13-00 год по 14-000 год) - крім працівників зі змінним графіком (за яким працюють тільки працівники чергової частини). Графіки чергувань слідчо-оперативної групи Маріупольського ВП складаються згідно із Наказом МВС України від № 181, і в разі службової необхідності та з урахуванням оперативної обстановки до вказаного графіку вносяться зміни членів СОГ.

Відповідно до Наказу Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП у Донецькій області від 3 грудня 2015 року № 5 позивач закріплений за лінією роботи по розкриттю правопорушень, повязаних із незаконним заволодінням автомототранспортом, а також крадіжок з автотранспорту та гаражів (а.с. 128-129).

Наказом Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП України в Донецькій області, підписаним начальника відділення підполковника поліції ОСОБА_12, від 10 лютого 2016 року № 61, затверджений список співробітників відділення, допущених до конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в Приморському ВП станом на 10 лютого 2016 року, серед яких є значиться і ОСОБА_1 (а.с. 179).

Зазначене в судовому засіданні представником відповідача підтверджується і поясненнями начальника Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області полковника міліції ОСОБА_13 (а.с. 164), де також зазначено про те, що у кожному структурному органі поліції крім постійно заступаючих позмінно на добове чергування, працівників чергової частини, заступають члени слідчо-оперативної групи, з метою своєчасного та обєктивного реагування на всі без виключення повідомлення та невідкладного виїзду на виклики громадян для припинення та документування правопорушень. Також у поясненнях зазначено, що згідно з Наказом МВС № 181, а саме - п. 4.18, до складу наряду, крім добового наряду чергової частини та СОГ, призначаються: оперативні групи реагування; черговий ІТТ (в ОВС, де відсутні штатні посади чергового ІТТ); міліціонери з охорони затриманих; водії автомобілів чергової частини.

Як встановлено в судовому засіданні, у період з 8 по 23 лютого 2016 року позивач виходив на службу: 8 лютого 2016 року у звичайному режимі (а.с. 130, 166), 9 лютого 2016 року (а.с. 130, 167), 10 лютого 2016 року (конвоювання з 12-40 год по 19-00 год) (а.с. 130, 168, 177), 11 лютого 2016 року (а.с. 130), 12 лютого 2016 року позивач був відсутній на робочому місті у звязку (за його словами) із хворобою (а.с. 130, 169), 15 лютого 2016 року позивач був відсутній на робочому місті у звязку (за його словами) із хворобою (а.с. 162, 170), 16 лютого 2016 року (а.с. 162, 171), 17 лютого 2016 року (а.с. 162, 172, 178), 18 лютого 2016 року (а.с. 162, 173), 19 лютого 2016 року (а.с. 162, 174), 20 лютого 2016 року комендантське патрулювання (а.с. 162, 175), 23 лютого 2016 року СОГ (резерв) з 10-10 год до 19-05 год (а.с. 176). Зазначене підтверджується графіками чергувань у оперативно-слідчих групах з 8 лютого 2016 по 14 лютого 2016 року та з 15 лютого 2016 року по 21 лютого 2016 року (а.с. 130-131, 162), довідкою щодо режиму робочого часу працівників поліції Маріупольського ВП (а.с. 164), пояснення заступника начальника Приморського ВП Маріупольського ВП майора міліції ОСОБА_6 про те, що виїзди до позивача ним були здійснені 12 лютого 2016 року о 13-00 год, 15-00 год та о 16-30 год; 15 лютого 2016 року о 14-00 год, та о 16-00 год (а.с. 163), стройовими записками начальника сектору Приморського ВП щодо особового складу сектору Приморського ВП (які у звязку із відсутністю Розпорядку дня, затвердженого керівником установи, фактично є табелем обліку робочого часу працівників Приморського ВП) за період з 8 лютого 2016 року по 23 лютого 2016 року (а.с. 166-176), копією рапорту начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_14 на імя начальника Приморського ВП ОСОБА_12 про дозвіл на внесення змін до графіку чергувань СОГ на 10 лютого 2016 року шляхом заміни ОСОБА_1 на о/у ОСОБА_15 (а.с. 177) та від 17 лютого 2016 року про надання дозволу на внесення змін до графіку чергувань СОГ на 17 лютого 2016 року шляхом заміни ОСОБА_1 на о/у ОСОБА_16 (а.с. 178), копією (витягом) з Книги нарядів Приморського ВП за період з 8 лютого 2016 року по 23 лютого 2016 року (а.с. 180-197).

Як встановлено в судовому засіданні 12 лютого 2016 року позивач не вийшов на службу, у звязку із чим начальником сектору Приморського ВП майором поліції ОСОБА_5 начальнику Приморського ВП підполковнику поліції ОСОБА_12 був поданий відповідний рапорт. Крім іншого, у рапорті зазначено, що ОСОБА_1 про причини невиходу на службу не повідомив (а.с. 63).

Представник першого відповідача в судовому засідання зазначила, що за поясненням майора поліції ОСОБА_5 на оперативній нараді від оперуповноваженого ОСОБА_4 він отримав інформацію, що ОСОБА_1 нібито захворів та знаходиться за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1. У звязку із тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебувають у дружніх стосунках було прийнято рішення перевірити отриману інформацію та 12 лютого 2016 року о 13:00 год, 15:00 год та о 16:30 год з метою встановлення місця знаходженні ОСОБА_1 заступником начальника Приморського ВП Маріупольського ВГ ГУНП в області майором поліції ОСОБА_6 та заступником начальний сектору Приморського відділення поліції майором поліції ОСОБА_7 було здійснено виїзд за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_2, але двері ніхто не відчинив. Близько 14:00 год начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькії області майор поліції ОСОБА_5 теж виїжджав за вищевказаною адресою, але йому двері квартири ніхто не відчинив. Також ОСОБА_1 неодноразово було здійснено телефонний дзвінок на його номер НОМЕР_1, але на дзвінки він не відповідав, про що було складено акт № 2 від 12 лютого 2016 року.

15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_1 знов не вийшов на службу, про що начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_5 рапортом доповів керівництву відділення (а.с. 66).

За поясненням представника першого відповідача у звязку відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці з метою з'ясування його місця знаходження йому було за телефоновано і під час телефонної розмови він повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак, лікарняний не відкривав. Повідомити місце перебування відмовився. Більш на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав, про що було складено акт № 2 від 15 лютого 2016 року. З метою зясування місця знаходження ОСОБА_1 майором поліції ОСОБА_6 та майором поліції ОСОБА_7 о 14:00 год та 16:00 год було здійснено виїзди за місцем мешкання останнього, але двері знов ніхто не відчинив; повторний виїзд ОСОБА_5 за вказаною адресою цього ж дня о 17:00 год не дав позитивних результатів.

Позивач та його представник у судовому засіданні наполягали, що ніхто до позивача у зазначені дні з роботи не приїжджав він був вдома у час, зазначений представником відповідача разом із дружиною і маленькою дитиною і вони не чули, щоб у двері хтось дзвонив.

Суд зазначає, що у відповідь на питання суду чи може хтось підтвердити факти виїзду працівників Приморського ВП 12 та 15 лютого 2016 року за адресою мешкання позивача (сусіди позивача, представники ЖЕКу або інші незацікавлені особи) представник відповідача зазначила, що ні.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 15 лютого 2016 року № 150 було призначено службове розслідування з приводу того, що 12 та 15 лютого 2016 року позивач не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження; під час телефонної розмови повідомив, що знаходиться на обстеженні, але лист звільнення від виконання службових обовязків через тимчасову непрацездатність не отримав. Проведення службового розслідування та підготовку висновку за його результатами доручено старшому інспектору Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майору міліції ОСОБА_17 та заступнику начальника Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майору поліції ОСОБА_6 (а.с. 56).

23 лютого 2016 року за результатом проведеної перевірки був складений відповідний Висновок, в якому зазначено наступне (а.с. 58-60):

12 лютого 2016 року від начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5 надійшов рапорт про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в ОВС з 18 травня 2007 року по 6 листопада 2015 року, на посаді з 7 листопада 2015 року, дисциплінарних стягнень та заохочень не має, по службі характеризується посередньо, не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження.

15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_1 знов не вийшов на службу, про що начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_5 рапортом доповів керівництву відділення. Цього ж дня, з метою зясування причин невиходу його на службу було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1 У ході телефонної розмови останній повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак лист звільнення від виконання службових обовязків через тимчасову непрацездатність не отримував. Своє місцеперебування повідомити відмовився та поклав слухавку.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 12 лютого 2016 року о 13:00 год, 15:00 год та о 16:30 год з метою встановлення місця знаходженні ОСОБА_1, заступником начальника Приморського ВП Маріупольського ВГ ГУНП в області майором поліції ОСОБА_6 та заступником начальний сектору Приморського відділення поліції майором поліції ОСОБА_7 було здійснено виїзди за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_2, але двері ніхто не відчинив. Близько 14:00 год начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькії області майор поліції ОСОБА_5 теж виїжджав за вищевказаною адресою, але йому двері квартири ніхто не відчинив. Також ОСОБА_1 неодноразово було зателефоновано на його номер телефону НОМЕР_1, але на телефонні дзвінки він не відповідав, про що було складено акт № 2 від 12 лютого 2016 року.

15 лютого 2016 року у звязку із невиходом на службу ОСОБА_1 та з метою з'ясування його місця знаходження, майором поліції ОСОБА_6 та майором поліції ОСОБА_7 о 14:00 год та 16:00 год було здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_1, але двері знов ніхто не відчинив. Повторний виїзд ОСОБА_5 за вказаною адресою цього ж дня о 17:00 год не дав позитивних результатів, двері квартири ніхто не відчинив. Крім цього ОСОБА_1 неодноразово було зателефоновано на його мобільний телефон, однак, на телефоні дзвінки він не відповідав, про що було складено акт № 2 від 15 лютого 2016 року.

Також у ході службового розслідування встановлено, що капітану поліції ОСОБА_1, 12 лютого 2016 року о 07:43 год бригадою № 34 станції швидкої медичної допомоги м. Маріуполя була надана медична допомога, про що свідчить картка - сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року СШМД м. Маріуполь, в якій зазначено діагноз: «Вегето-судинна дистонія за кардинальним типом». Однак лист звільнення від виконання службових обовязків через тимчасову непрацездатність не надавався.

Згідно з отриманою відповіддю з ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» вих. № 33/25-174 від 19 лютого 2016 року) встановлено, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 був доставлений БШМД до лікарні з поліклінікою м. Маріуполя, де пройшов комісійне обстеження, за результатами якого його визнано працездатним, медична допомога у зазначеній лікарні останньому не надавалась.

16 лютого 2016 року керівництву Приморського відділення поліції ОСОБА_1 надав картку-сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року, видану станцією швидкої медичної допомоги м. Маріуполя і висновок медичного огляду від 15 лютого 2016 року, виданий ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» та пояснив, що 12 лютого не вийшов на службу у звязку із поганим самопочуттям, у звязку із чим викликав швидку для надання медичної допомоги, однак керівництву не доповів. 15 лютого 2016 року о 7:50 год за місцем мешкання відчув погіршення стану здоровя та викликав швидку допомогу, яка його доправила до стаціонару ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», де він перебував до 13:00 год. Керівництву про це не доповів у звязку із тим, що йому було зроблено укол, після якого він спав.

Опитаний начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_5 пояснив, що 12 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу і на телефонні дзвінки не відповідав, у зв'язку з чим про даний факт начальнику Приморського відділення поліції ним було подано рапорт. Також ОСОБА_5 зазначив, що на оперативній нараді від оперуповноваженого ОСОБА_4 він отримав інформацію, що ОСОБА_1 нібито захворів та знаходиться за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1. У звязку з тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебувають у дружніх стосунках було прийнято рішення перевірити отриману інформацію. ОСОБА_5 з метою встановлення місця знаходження капітана поліції ОСОБА_1, близько 14:00 год, було здійснено виїзд за вищевказаною адресою, однак двері квартири ніхто не відчинив. У присутності начальника відділення підполковника поліції ОСОБА_12, заступника начальника відділення поліції майора поліції ОСОБА_6 та старшого інспектора Маріупольського ВП майора поліції ОСОБА_17 неодноразово зателефоновано ОСОБА_1, однак останній не відповідав, про що було складено акт № 1 від 12 лютого 2016 року.

15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_1 знов не вийшов на службу, але в телефонній розмові повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак, лікарняний не відкривав. Повідомити місце перебування відмовився. Більш на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав. З метою зясування місця знаходження ОСОБА_1 о 17:00 год було здійснено виїзд за місцем мешкання останнього, але двері знов ніхто не відчинив. У присутності начальника відділення підполковника поліції ОСОБА_12, заступника начальника відділення поліції майора поліції ОСОБА_6 та старшого інспектора Маріупольського ВП майора поліції ОСОБА_17 було неодноразово зателефоновано ОСОБА_1, однак останній не відповідав про що було складено акт № 2 від 15 лютого 2016 року.

Опитаний оперуповноважений Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 повідомив, що 12 лютого 2016 року у ранковий час заїжджав за місцем мешкання ОСОБА_1 З розмови з дружиною та ОСОБА_1, який знаходився у сонливому стані, йому стало відомо, що останній почуває себе погано та викликав швидку допомогу, про що ОСОБА_4 у подальшому повідомив начальнику сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майору поліції ОСОБА_5

Опитаний заступник начальника сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_7 пояснив, що у звязку з невиходом на службу ОСОБА_1, ним разом з майором поліції ОСОБА_6 12 лютого 2016 року о 13:00 год, 15:00 год та о 16:30 год було здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, але двері ніхто не відчинив.

Опитана заступник головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту станції швидкої медичної допомоги м. Маріуполь ВСП КЛПУ «ОЦЕМД та МК» ОСОБА_8 пояснила, що картка-сповіщення не є звільненням від виконання службових обовязків та юридичним документом. Картка розроблена адміністрацією станції швидка допомоги для роботи з дільничними лікарями. На підставі інформації, яка

міститься у картці-сповіщенні, лікар ЦПМСД або ЛПУ на свій розсуд та якщо є підстави може видати лист-звільнення від виконання службових обовязків через тимчасову непрацездатність (наказ Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачи документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян»). http://zakon5.rada.gov.ua/laws/show/z1005-01 Також ОСОБА_8 зазначила, що до функціональних обовязків лікарів медицини невідкладних станів не входить аналіз працездатності громадян.

Опитана заступник начальника лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» з експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_18 пояснила, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 було доставлено каретою швидкої допомоги до стаціонару лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», де з метою встановлення необхідності госпіталізації або звільнення від виконання службових обовязків останньому було здійснено комісійне обстеження, за результатами якого ОСОБА_1

було видано довідку про працездатність та розяснено, що протягом години він

повинен приступити до виконання службових обовязків.

У ході службового розслідування були встановлені нові факти, які суперечать первинним поясненням ОСОБА_1, у звязку з чим 19 лютого 2016 року останнього було повторно опитано. У своєму поясненні ОСОБА_1 зазначив, що 12 червня 2016 року не повідомив керівництву відділення поліції про своє місце знаходження тому, що спав, а після 12 лютого 2016 року не повідомив тому, що до нього за місцем мешкання приїжджав оперуповноважений ОСОБА_4, якому він розповів про своє погане самопочуття та просив повідомити про це керівництву. Також ОСОБА_1 пояснив, що 15 лютого 2016 року йому не робили інєкції, як він зазначав раніше, а на телефонні дзвінки не відповідав, тому що спав після заспокійливого, яке прийняв самостійно.

Крім цього, 8 лютого 2016 року мобільною групою УКЗ ГУНП в області спільно з

екіпажем ОСОБА_10 в області у ході відпрацювання території м. Маріуполя щодо дотримання працівниками Національної поліції транспортної дисципліни в м. Маріуполі біля будинку № 13, розташованого по вул. Морських Десантників, було зупинено автомобіль Dacia-Logan, н.з. АН4672СО під керуванням старшого оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_1.В. з ознаками спяніння, у звязку з чим останнього було направлено до КЛПУ «Міський

наркологічний диспансер м. Маріуполя».

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 8 лютого 2016 року № 160, ОСОБА_1 визнано клінічне тверезим, з ознаками ретроспективного вживання марихуани.

Причинами та умовами вказаної події стали: особисте недисциплінованість, неналежне ставлення до виконання службових обовязків, ігнорування вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС старшим оперуповноваженим Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_1

За особисту недисциплінованість, неналежне виконання службових обов'язків, порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилося у невиході на службу без поважних причин 12 лютого 2016 року та 15 лютого 2016 року, старшого оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 комісією було вирішено звільнити з лав Національної поліції України (а.с. 58-60).

До висновку додані копії наступних документів:

Акт № 2 від 15 лютого 2016 року, складеному начальником сектору Приморського ВП майором поліції ОСОБА_5 у присутності начальника Приморського ВП підполковника поліції ОСОБА_12, заступника начальника Приморського ВП майора поліції ОСОБА_6, старшого інспектора Маріупольського ВП майора поліції ОСОБА_17, в якому зазначено, що з метою зясування місця знаходження та перебування на лікарняному старшого оперуповноваженого Приморського ВП капітана поліції ОСОБА_1 здійснено телефонні дзвінки на його номер мобільного телефону, однак, ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав (а.с. 61);

Акт № 1 від 12 лютого 2016 року, складеному начальником сектору Приморського ВП майором поліції ОСОБА_5 у присутності начальника Приморського ВП підполковника поліції ОСОБА_12, заступника начальника Приморського ВП майора поліції ОСОБА_6, старшого інспектора Маріупольського ВП майора поліції ОСОБА_17, в якому зазначено, що з метою зясування місця знаходження старшого оперуповноваженого Приморського ВП капітана поліції ОСОБА_1 здійснено телефонні дзвінки на його номер мобільного телефону, однак, ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав (а.с. 62);

Рапорт заступника начальника Приморського ВП майора поліції ОСОБА_6 від 15 лютого 2016 року про те, що 15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу, у телефонній розмові між начальником сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майором поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_1 останній повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак лікарняний не відкривав. З метою зясування місця перебування ОСОБА_1 ОСОБА_6 було зателефоновано позивачу, але останній на дзвінки не відповідав. Також ОСОБА_1 було відвідане за місцем його мешкання, але за вказаною адресою нікого не було (а.с. 63);

Рапорт начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5 від 15 лютого 2016 року про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження. З метою зясування місця перебування ОСОБА_1 та перебування останнього на лікарняному ОСОБА_5 було зателефоновано позивачу, але останній на дзвінки не відповідав. Також ОСОБА_1 було відвідане за місцем його мешкання, але за вказаною адресою нікого не було (а.с. 64);

Рапорт начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5 від 12 лютого 2016 року про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження, на зв'язок не виходить. З метою зясування місця перебування ОСОБА_1 було відвідане за місцем його мешкання, але за вказаною адресою нікого не було (а.с. 65);

Рапорт начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5 від 15 лютого 2016 року про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу, в телефонній розмові повідомив, що знаходиться на обстеженні, але лікарняний не відкрив (а.с. 66);

Рапорт заступника начальника Приморського ВП майора поліції ОСОБА_6 від 12 лютого 2016 року про те, що 12 лютого 2016 року начальник сектору Приморського Вп ОСОБА_5 доповів, що не вийшов на службу та не виходить на зв'язок старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_1 З метою зясування місця перебування ОСОБА_1 останнього було відвідане за місцем його мешкання, але за вказаною адресою нікого не було (а.с. 67);

Лист начальника Державної установи «Територіальне медичне обєднання МВС України по Донецькій області» від 19 лютого 2016 року № 33/25-174, адресований начальникові Приморського ВП підполковника поліції ОСОБА_12, в якому зазначено, що ОСОБА_1 15 лютого 2016 року був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги до лікарні з поліклінікою м. Маріуполь ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», оглянутий комісійно лікарями, після огляду комісія визнала його працездатним. Медична допомога у лікарні йому не надавалась (а.с. 68);

Довідка «Лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» від 15 лютого 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 доставлений бригадою швидкої допомоги в стаціонар ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» 15 лютого 2016 року в 8-00 год, оглянутий комісійно лікарями поліклініки та стаціонару терапевтом, невропатологом, заступником начальника по ЭВН, йому зроблені аналізи, ЕКГ, надані рекомендації, на момент огляду працездатний (а.с. 69);

Картка-сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року № 1444, з якої вбачається, що бригадою швидкої допомоги № 34 ОСОБА_1 12 лютого 2016 року о 7-43 год була надана медична допомога та встановлено діагноз: «вегето-судинна дистонія за кардинальним типом» (а.с. 70);

Картка виїзду швидкої медичної допомоги від 12 лютого 2016 року (копія № 49), в якій зазначено, що бригадою ШМД № 34 12 лютого 2016 року ОСОБА_1 була надана медична допомога шляхом надання лікарських препаратів: Bisoprololi 5 мг - 1 табл., Corvaltab 1 табл., Trombonet 1 табл., Sol.Ketorolac 1,0 мл в/м (зроблена інєкція) та поставлений попередній діагноз: «вегето-судинна дистонія за кардинальним типом» (а.с. 71);

Пояснення ОСОБА_9, заступника начальника ЛП з експертизи тимчасової непрацездатності ЛПДУ «ТМО МВС України», наданих останньою начальнику Приморського ВП підполковника міліції ОСОБА_12, про те, що ОСОБА_1 15 лютого 2016 року був доставлений бригадою швидкої допомоги зі скаргами на болі в області серця, запамороченням та втомленістю, оглянутий заступником неврологічного відділення, невропатологом, терапевтом та безпосередньо ОСОБА_9, були зроблені певні аналізи. Медикаментозна допомога позивачу не надавалась, були дані усні рекомендації щодо подальшого режиму праці та відпочинку, видано довідку про перебування ОСОБА_1 у медичному закладі та розяснено останньому про необхідність приступити до виконання своїх службових обовязків (а.с. 72);

Пояснення ОСОБА_8 від 19 лютого 2016 року, заступника головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту Маріупольської СШМД, наданих останньою начальнику Приморського ВП підполковника міліції ОСОБА_12, в яких зазначено, що карта-сповіщення не є звільненням від виконання службових обовязків, цей документ розроблений адміністрацією станції для дільничних лікарів. На його підставі лікар ЦПМСП або ЛПУ може відкривати лікарняний з дати виклику бригади швидкої допомоги. До обовязків лікаря медицини невідкладних станів не входить проведення аналізу працездатності хворого (а.с. 73);

Пояснення майора міліції ОСОБА_7, заступника начальника сектору Приморського ВП, від 17 лютого 2016 року, про те, що у звязку із невиходом позивача на службу 12 лютого 2016 року він разом із заступником начальника Приморського ВП майором міліції ОСОБА_6 біля 16-00 год. їздив до ОСОБА_1 за місцем його проживання, але дома останнього не було. 15 лютого 2016 року майор міліції ОСОБА_6 знов їздив до ОСОБА_1 додому, але двері йому знов ніхто не відчинив (а.с. 74);

Пояснення майора міліції ОСОБА_5, начальника сектору Приморського ВП, від 15 лютого 2016 року, з яких вбачається, що у звязку із невиходом позивача на службу 12 лютого 2016 року та неможливістю звязатись з ним по телефону ОСОБА_5 їздив до ОСОБА_1 за місцем його проживання, але двері йому ніхто не відчинив. На неодноразові телефонні дзвінки ОСОБА_1 останній не відповідав. 15 лютого 2016 року позивач знов не вийшов на роботу, а в телефонному режимі повідомив, що погано себе почуває, викликав швидку, знаходиться на обстеженні, але лікарняний не відкривав. Приблизно об 13-00 год 15 лютого 2016 року позивачу намагались знов додзвонитись, щоб зясувати обставини його подальшої відсутності на робочому місці, але на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав (а.с. 75);

Пояснення о/у Приморського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 19 лютого 2016 року про те, що 12 лютого 2016 року зранку він заїхав до ОСОБА_1 та дізнався від його дружини, що останній спить після прийому медичних препаратів, які були надані йому лікарями швидкої допомоги. ОСОБА_4 розбудив позивача, запитав в нього що трапилось? - та отримав відповідь, що зранку в нього різко погіршилось самопочуття, у звязку із чим була викликана швидка та згодом від лікарів швидкої була отримана медична допомога. Позивач попросив ОСОБА_4 повідомити про дані обставини керівництво, що останній і зробив, приїхавши на службу (а.с. 76);

Пояснення ОСОБА_1 від 18 та 19 лютого 2016 року, в яких зазначено, що він був відсутній на робочому місці 12 та 15 лютого у звязку із поганим самопочуттям, що підтверджується відповідними довідками про виклики швидкої допомоги, про надану йому медичну допомогу та іншими документами медичного характеру(а.с. 77-78);

Лист заступника начальника УКЗ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_19 від 23 лютого 2016 року № 429/02/12-2016 на імя начальника Маріупольського ВП ГУПН в Донецькій області полковнику міліції ОСОБА_20, відповідно до якого останньому були направлені матеріали попередньої перевірки щодо позивача для залучення до матеріалів службового розслідування (а.с. 79);

Рапорт заступника начальника УКЗ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_19 від 8 лютого 2016 року на імя т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області полковника ОСОБА_21 про те, що 8 лютого 2016 року мобільною групою УКЗ ГУНП спільно з екіпажем ОСОБА_10 в області здійснювалось відпрацювання території м. Маріуполя на дотримання працівниками органів Національної поліції дисципліни, законності, а також транспортної дисципліни. У ході цього відпрацювання було затримано автомобіль Dacia-Logan н.з. АН4672СО під керуванням оперуповноваженого Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані спяніння, у звязку із чим був складений протокол про адміністративне правопорушення 976166 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 80).;

Протокол про адміністративне правопорушення № 976166 від 8 лютого 2016 року, в якому крім іншого зазначено, що позивача було доставлено в МНД м. Маріуполя для встановлення стану спяніння та копія направлення на медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю та стану спяніння від 8 лютого 2016 року (а.с. 81);

Висновок Міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя від 8 лютого 2016 року «Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 160, складений КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» та підписаний лікарем (фельдшером), який проводив огляд - ОСОБА_22 (а.с. 82);

Службова характеристика ОСОБА_1 від 17 грудня 2015 року, в якій зазначено, що позивач за час служби в органах поліції зарекомендував себе посередньо, не завжди спроможний швидко вирішувати різні питання, що виникають у процесі роботи, не сумлінно виконує свій службовий обовязок та вимоги працівника внутрішніх справ; допускає порушення службової дисципліни, у власному поводженні відсутня дисципліни, користується службовим становищем в особистих цілях, серед товаришів по службі авторитету не має; дисциплінарних стягнень не має, за характером спокійний та витриманий, у взаєминах зі співробітниками та громадянами чемний та уважний; службою в ОВС не дорожить, при виконанні службових завдань потребує контролю зі сторони керівництва (а.с. 83).

Наказом ГУНП в Донецькій області № 241 від 24 лютого 2016 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з лав Національної поліції України (а.с. 57).

Як вбачається з копії зазначеного наказу, що міститься в матеріалах справи, із цим наказом позивач ознайомився 24 лютого 2016 року (друга сторінка а.с. 57). Зазначене підтверджується і поясненнями позивача.

Наказом № 42 о/с від 25 лютого 2016 року, підписаним начальником ГУНП України в Донецькій області генералом поліції третього рангу ОСОБА_23, відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» вирішено звільнити зі служби у поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана міліції ОСОБА_1 (М-144305) старшого оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в області з 25 лютого 2016 року. Підстава: Наказ ГУНП в Донецькій області від 24 лютого 2016 року № 241 (а.с. 55).

Доказів ознайомлення позивача із зазначеним наказом суду не надано.

26 лютого 2016 року начальником відділу Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області підполковником міліції ОСОБА_11 позивачу видано «Предписание» (Маріупольський ОП ГУНП в Д/о) запропоновано 26 лютого 2016 року вибути в Маріупольський ОМВК для прийняття на військовий облік як звільненому у запас, строк прибуття 29 лютого 2016 року (а.с. 16).

Не погодившись зі звільнення позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 15 ч. 1 публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон України «Про Національну поліцію», Закон № 580-VIII) цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ст.ст. 1, 2, 3, 18, 19 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Одним із завдань поліції є надання поліцейських послуг у забезпеченні публічної безпеки і порядку. У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_19 України, та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_19 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав ОСОБА_24 поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно ст. 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає ОСОБА_24 на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, імя та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обовязки".

Згідно ст. 18 Закону № 580-VIII серед до основних обовязків поліцейського належить неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та ОСОБА_24 поліцейського; професійне виконання своїх службових обовязків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ст. 60 цього Закону проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 4 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_24 працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до положень ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, особи рядового та начальницького складу зобов'язані дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_24 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачає види дисциплінарних стягнень, що можуть накладатись на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ відповідно до ч. 15 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни як крайній захід впливу до осіб начальницького складу повинен застосовуватись з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, коли інші заходи дисциплінарного впливу виявились безрезультатними або коли працівник міліції скоїв проступок, несумісний з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Як встановлено під час розгляду справи, спірний наказ ГУНП в Донецькій області від 24 лютого 2016 року № 241 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення був прийнятий у звязку із вчиненням позивачем порушення трудової дисципліни прогулу, що мав місце 12 та 5 лютого 2016 року; спірний Наказ від 25 лютого 2016 року № 42 о/с про звільнення позивача був прийнятий за для реалізації Наказу № 241.

При вирішенні питання щодо правомірності/неправомірності зазначених наказів суд виходить з наступного.

Факт відсутності позивача на робочому місці 12 та 15 лютого 2016 року (у робочий час) не заперечується сторонами по справі. При цьому, позивач та його представник наполягають, що відсутність ОСОБА_1 у ці дні була обґрунтована поважними причинами позивач був хворий.

На підтвердження зазначеного суду були надані копії наступних документів:

- картка виїзду швидкої медичної допомоги від 12 лютого 2016 року, з якої вбачається, що позивач викликав швидку і звязку із поганим самопочуттям, лікарями якої йому був поставлений попередній діагноз «ВСД по кардинальному типу» (а.с. 71);

- картка-сповіщення № 67 ВСП станції швидкої допомоги м. Маріуполь від 16 лютого 2016 року, в якій зазначено про надання ОСОБА_1 медичної допомоги 12 лютого 2016 року о 7-43 год, бригада № 34. Діагноз: ВСД по кардинальному типу (а.с. 11, 70);

- витяг (із записом терапевта від 11 лютого 2016 року) з медичній книжці позивача (дублікату), в якому зазначено: «Можна заключити: гіпертонічна хвороба, симптоматична гіпертензія, постміокардичний кардіосклероз - ?); рекомендовано: обстеження, явка після обстеження» (а.с. 13);

- направлення на обстеження позивача від 11 лютого 2016 року, виданого лікарем Лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» ОСОБА_25, позивача було направлено для уточнення діагнозу «ВСД за змішаним типом (за гіпертонічному, кардинальному) ? постміокардичний кардіосклероз ?» до кардіолога та рекомендовано здати певні аналізи (а.с. 14, 228-229);

- лист головного лікаря СШМД м. Маріуполя - відокремленого структурного підрозділу КЛПУ «ОЦЕМД та МК») ОСОБА_26 від 24 червня 2016 року № 331, в якому зазначено, що 12 лютого 2016 року о 7-43 год лікарями швидкої допомоги, які виїхали на виклик к хворому ОСОБА_1, останньому був поставлений діагноз: «вегето-судинна дистонія за кардинальним типом», при цьому хворому була надана медична допомога шляхом надання лікарських препаратів: Bisoprololi 5 мг - 1 табл., Corvaltab 1 табл., Trombonet 1 табл., Sol.Ketorolac 1,0 мл в/м (зроблена інєкція), а також рекомендовано спостерігались та обстежитись у кардіолога; 15 лютого 2016 року лікарями швидкої допомоги, викликаних до хворого ОСОБА_1, о 7-13 год останньому був поставлений діагноз «дисциркуляторна енцефалопатія І ступеня на фоні остеохондрозу ?», була надана медична медикаментозна допомога: (Sol. L-lysine aescinat 5,0 мл + Sol. NaCl 15,0 мл) в/в (зроблена інєкція) (а.с. 158-159);

- супровідний лист № НОМЕР_2 Приморська п/ст. м. Маріуполь (форма 114/о, затв. Наказом МОЗ 17 листопаду 2010 року № 99) та талоном до супровідного листа, де зазначено, що ОСОБА_1 доставлений в ЛПЗ в неврологічне відділення 15 лютого 2016 року 7-50 год, попередній діагноз швидкої допомоги: «дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. на фоні остеохондрозу» (а.с. 8);

- витяг (із запис лікаря від 15 лютого 2016 року), зробленим в амбулаторній картці позивача, відповідно до якого за результатом спільного огляду позивача невропатологом, терапевтом, заступником неврологічного відділення поліклініки, заступником головного лікаря з експертизи, доставленого бригадою швидкої допомоги у звязку з погіршенням стану здоровя, запамороченням, підвищеним артеріальним тиском, болю в області серця, втомленістю, порушенням сну. Діагноз: «СП»: ДЄП І ст.» При обстеженні виявлено: «загальний стан задовільний, межі серця в нормі. Діагноз на момент огляду: без патології, працездатний» (а.с. 6-7);

- довідка «Лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» від 15 лютого 2016 року, де зазначено, що ОСОБА_1 доставлений бригадою швидкої допомоги в стаціонар ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» 15 лютого 2016 року в 8-00 год, оглянутий комісійно лікарями поліклініки та стаціонару терапевтом, невропатологом, заступником начальника по ЕВН, йому зроблені аналізи, ЕКГ, надані рекомендації, на момент огляду працездатний (а.с. 9, 69).

При вирішенні питання щодо наявності або відсутності поважних причин відсутності позивача на робочому місці 12 та 15 лютого 2016 року суд зазначає наступне.

Порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регулюється відповідною Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за № 1005/6169 (далі - Інструкція № 455).

Відповідно до п. 1.1. Інструкції № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно з п. 1.2. Інструкції № 455 видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених пунктами 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6. (на спірні правовідносини не поширюються).

Відповідно до пп. 1.3.1 п. 1.3 Інструкції № 455 громадянам України, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах, видається листок непрацездатності.

Згідно з п. 2.1 Інструкції № 455 у разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях.

За правилами п.п. 2.5, 2.6 Інструкції № 455 листок непрацездатності у разі захворювання видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі.

Особам, які звернулися за медичною допомогою та визнані непрацездатними по завершенні робочого дня, листок непрацездатності може видаватись, за їх згодою, з наступного календарного дня.

Згідно з п. 2.22 Інструкції № 455 тимчасова непрацездатність особи рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебуває заклад охорони здоров'я.

У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до п. 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

П. 1.9 Інструкції № 455 визначено, що листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до п. 2.18. Інструкції № 455 довідка довільної форми, засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу, видається у разі тимчасової непрацездатності громадян, які шукають роботу, і безробітних, враховуючи період їх професійної підготовки та перепідготовки.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи суду дійшов висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності відсутності позивача на робочому місці в період з 12 по 15 лютого 2016 року суду не надано.

Також суд зазначає, що в частині документів, на які посилається представник позивача, а також в інших матеріалах справи, містяться відомості про працездатність позивача 12 та 15 лютого 2016 року: у витягу (запис лікаря від 15 лютого 2016 року), зробленому в амбулаторній картці позивача, за результатом спільного огляду позивача невропатологом, терапевтом, заступником неврологічного відділення поліклініки, заступником головного лікаря з експертизи, зазначено: «загальний стан задовільний, межі серця в нормі. Діагноз на момент огляду: без патології, працездатний» (друга сторінка а.с. 7); у супровідному листі № НОМЕР_2 Приморська п/ст. м. Маріуполь (форма 114/о, затв. Наказом МОЗ 17 листопаду 2010 року № 99) та талону до супровідного листа, зазначено, що діагноз «дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. на фоні остеохондрозу» є попереднім, артеріальний тиск ОСОБА_1 станом на час огляду 120/90, тобто, в межах норми (а.с. 8); у довідці «Лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» від 15 лютого 2016 року зазначено, що на момент огляду позивач працездатний (а.с. 9); у витязі (із записом терапевта від 11 лютого 2016 року) з медичній книжці позивача (дублікату), вказано: «Можна заключити: гіпертонічна хвороба, симптоматична гіпертензія, постміокардичний кардіосклероз - ?); рекомендовано: обстеження, явка після обстеження», тобто, діагноз не остаточний (а.с. 13); направленням на обстеження позивача від 11 лютого 2016 року, виданого лікарем Лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» ОСОБА_25, позивача направлено для уточнення діагнозу «ВСД за змішаним типом (за гіпертонічному, кардинальному) ? постміокардичний кардіосклероз ?» до кардіолога та рекомендовано здати певні аналізи (а.с. 14); у листі начальника Державної установи «Територіальне медичне обєднання МВС України по Донецькій області» від 19 лютого 2016 року № 33/25-174, зазначено, що ОСОБА_1 15 лютого 2016 року доставлений бригадою швидкої медичної допомоги до лікарні з поліклінікою м. Маріуполь ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», після огляду комісія визнала його працездатним, медична допомога у лікарні йому не надавалась (а.с. 68); у довідці «Лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» від 15 лютого 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 доставлений бригадою швидкої допомоги в стаціонар ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» 15 лютого 2016 року в 8-00 год, вказано, що позивач оглянутий комісійно лікарями поліклініки та стаціонару терапевтом, невропатологом, заступником начальника по ЭВН, йому зроблені аналізи, ЕКГ, надані рекомендації, на момент огляду працездатний (а.с. 69); у картці виїзду швидкої медичної допомоги від 12 лютого 2016 року (копія № 49), зазначено, що бригадою ШМД № 34 12 лютого 2016 року ОСОБА_1 надана медична допомога шляхом надання певних лікарських препаратів та поставлений попередній діагноз: «вегето-судинна дистонія за кардинальним типом», тобто, діагноз не був остаточним (а.с. 71).

Крім цього, згідно пояснень ОСОБА_8, заступника головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту Маріупольської СНЛМД, наданих останньою начальнику Приморського ВП підполковника міліції ОСОБА_12, карта-сповіщення не є звільненням від виконання службових обовязків, цей документ розроблений адміністрацією станції для дільничних лікарів. На його підставі лікар ЦПМСП або ЛПУ може відкривати лікарняний з дати виклику бригади швидкої допомоги. До обовязків лікаря медицини невідкладних станів не входить проведення аналізу працездатності хворого (а.с. 73); згідно пояснень ОСОБА_9, заступника начальника ЛП з експертизи тимчасової непрацездатності ЛПДУ «ТМО МВС України», наданих останньою начальнику Приморського ВП підполковника міліції ОСОБА_12, ОСОБА_1 15 лютого 2016 року був доставлений бригадою швидкої допомоги зі скаргами на болі в області серця, запамороченням та втомленістю, оглянутий заступником неврологічного відділення, невропатологом, терапевтом та безпосередньо ОСОБА_9, були зроблені певні аналізи. Медикаментозна допомога позивачу не надавалась, були дані усні рекомендації щодо подальшого режиму праці та відпочинку, видано довідку про перебування ОСОБА_1 у медичному закладі та розяснено останньому про необхідність приступити до виконання своїх службових обовязків (а.с. 72); згідно листа т.в.о. начальника ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» ОСОБА_24 від 7 липня 2016 року (вих. № 33/25-487), 15 лютого 2016 року до стаціонару лікані доставлено ОСОБА_1; фельдшером швидкої медичної допомоги поставлено попередній діагноз: дисциркулярна енцефалопатія; після огляду комісією з 4 лікарів у відповідності до локального протоколу з ДЕП та обєктивної клінічної картини діагноз ДЕП не підтвердився; не виявлено даних за вегето-судинний криз; таким чином, підстав для госпіталізації або амбулаторного лікування за листком звільнення від службових обовязків на момент огляду не було (а.с. 220).

Щодо зазначення позивачем про неправомірність спірних наказів у звязку із тим, що в якості однієї з підстав було вказано на вчинення позивачем адміністративного правопорушення - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи у Висновку відповідача(а.с. 58-60) вказано про те, що ОСОБА_1 8 лютого 2016 року мобільною групою УКЗ ГУНП спільно з екіпажем ОСОБА_10 в області здійснювалось відпрацювання території м. Маріуполя на дотримання працівниками органів Національної поліції дисципліни, законності, а також транспортної дисципліни. У ході цього відпрацювання було затримано автомобіль Dacia-Logan н.з. АН4672СО під керуванням оперуповноваженого Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані спяніння, у звязку із чим був складений протокол про адміністративне правопорушення 976166 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позивача було доставлено в МНД. м. Маріуполя для встановлення стану спяніння та копія направлення на медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю та стану спяніння від 8 лютого 2016 року (а.с. 80-81, 145). Згідно з медичним Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 160, ОСОБА_1 визнано «клінічно тверезим, з ознаками ретроспективного вживання марихуани» (а.с. 58-60).

Як зазначено у п. 10 висновку Міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя від 8 лютого 2016 року «Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 160, складеному КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» та підписаному лікарем (фельдшером), який проводив огляд - ОСОБА_22, «гр. ОСОБА_27 перебуває у стані «клинически трезв, - можно предположить ретроспективное употребление марихуаны» (а.с. 82, 142); відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 8 лютого 2016 року № 160, доданого до листа головного лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» ОСОБА_1 за результатом огляду є клінічно тверезим (а.с. 143-144); згідно з Результатом хіміко-токсикологічного дослідження МНД м. Маріуполя від 9 лютого 2016 року біологічних середовищ ОСОБА_1 на кількісну наявність спирту етилового (а.с. 146) - за результатом дослідження спирт етиловий в матеріалах аналізу не визначений; згідно з Результатом хіміко-токсикологічного дослідження біологічних середовищ на якісну наявність наркотичних та психотропних речовин ОСОБА_1 (а.с. 147) - в матеріалах аналізу наявність (а.с. 147) наркотичних засобів не підтверджена. Крім цього, 1 липня 2016 року судом отримані письмові пояснення від головного лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації ОСОБА_28 від 23 червня 2016 року, в яких зазначено наступне. 1. Огляд з метою встановлення стану наркотичного спяніння в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» гр. ОСОБА_1 був ініційований старшим сержантом поліції ОСОБА_29 8 лютого 2016 року. 2. Огляд гр. ОСОБА_1 був проведений в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» 8 лютого 2016 року в 14 год 10 хв лікарем наркологом ОСОБА_30 3. В ході проведення огляду було встановлено, що клінічна картина характерна для стану каннабіноїдного спяніння відсутня. Згідно пояснень пацієнта ОСОБА_1 7 лютого 2016 року в 20 год 00 хв він вживав пиво та курив кальян (вміст суміші кальяну йому не відомий). 4. В результаті обстеження біологічних середовищ (сечі) на наявність наркотичних речовин встановлено, що при обстеженні сечі імунохроматографічним методом на тест-смужках виявлена якісна позитивна реакція на марихуану (каннабіс). Даний метод обстеження є попереднім і потребує додаткового підтвердження методом тонкошарової хроматографії. В результаті проведення обстеження сечі гр. ОСОБА_1 методом тонкошарової хроматографії отримана чітка негативна реакція на наявність в сечі марихуани. Виходячи з вище наведеного встановлено, що згідно якісної реакції методом імунохроматографії виявлена слідова кількість метаболітів каннабісу, методом тонкошарової хроматографії кількісний вміст каннабісу не достатній для інтоксикації організму. На підставі відсутності клінічної картини стану каннабіноїдної інтоксикації, показань пацієнта щодо ретроспективного вживання кальяну з невідомою речовиною, результатів лабораторного обстеження лікарем наркологом встановлено висновок огляду № 160 «тверезий», має місце ретроспективне вживання каннабісу. Згідно МХК 10 даний висновок відповідає критерію «тверезий» (а.с. 140-141). Відповідь з аналогічним змістом головним лікарем КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» ОСОБА_28 була надана представнику позивача адвокату ОСОБА_2 на її запит (вих. № 685/01-15 від 23 червня 2016 року) (а.с. 156-157).

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо необґрунтованості включення відповідачем у Висновок, який слугував підставою для прийняття спірних наказів, відомостей щодо скоєння позивачем правопорушення та перебування його у стані «з ознаками ретроспективного вживання марихуани», тим більш, що як вбачається з листа начальника відділу управління превентивної діяльності ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_31 від 28 березня 2016 року (вих.. № 771/18-2016) згідно висновку щодо результатів медичного огляду, проведеного в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя, в діях ОСОБА_1 (на момент зупинки транспортного засобу 8 лютого 2016 року) відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення не було розпочато, а всі зібрані докази (адміністративний протокол, пояснення свідків, висновок міського наркологічного диспансеру № 160 від 8 лютого 2016 року) списані в справу (а.с. 31).

Разом із цим суд зауважує, що відповідно до заключного положення зазначеного Висновку відповідача від 23 лютого 2016 року, а також згідно зі спірними наказами позивач звільнений за прогули, що мали місце 12 та 15 лютого 2016 року.

Надаючи оцінку співмірності застосованого до позивача заходу дисциплінарного стягнення із вчиненими позивачем вчинком (прогулом), суд зазначає, що протягом тривалого періоду на території Луганської та Донецької областей триває антитерористична операція, у звязку із чим кожен працівник поліції повинен усвідомлювати всю відповідальність, покладену на нього державою по забезпеченню публічного порядку та безпеки громадян. Безпідставний вихід на службу з боку позивача в умовах ускладненої оперативної обстановки на території зазначених регіонів є свідченням неналежного ставлення працівником поліції до покладених на нього завдань.

Таким чином, звільнення працівника поліції за прогулу, особливо вчинений в умовах важкої суспільно-політичної ситуації, яка склалась на території Донецької області, та постійної наявності загрози національній безпеці України, що створилася в результаті діяльності псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка», за висновком суду є таким, що відповідає вчиненому проступку.

Щодо дотримання відповідачем процедури звільнення, суд зазначає таке.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений ст. 14 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073, (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.2. Інструкції службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Згідно з п.2.1. Інструкції підставами для проведення службового розслідування крім іншого є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують службову дисципліну.

Згідно з п. 2.5. Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститься в службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів або в інших документах, отриманих у встановленому законодавством України порядку.

Як встановлено судом, підставою для призначення службового розслідування слугували рапорти начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5 про відсутність позивача на робочому місці 12 та 15 лютого 2016 року.

Відповідно до п. 2.6. Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до матеріалів справ службове розслідування щодо позивача було проведено на підставі наказу начальника ГУМП в області від 15 лютого 2016 року № 150.

Таким чином, службове розслідування щодо позивача призначене і проведене за наявності підстав, визначених Інструкцією, та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до п.п. 3.2.-3.3. Інструкції службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об'єктивні висновки. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника, що передбачено ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту та п. 3.4. Інструкції.

Судом встановлено, що проведення службового розслідування було доручено старшому інспектору Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майору міліції ОСОБА_17 та заступнику начальника Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майору поліції ОСОБА_6, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту, п.п. 3.2.-3.4. Інструкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту та п. 5.1. Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Згідно з п.п. 5.2.-5.3. Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Службове розслідування призначене 15 лютого 2016 року (дата видання наказу) та завершене 23 лютого 2016 року (дата затвердження висновку), тобто з дотриманням вимог ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту та п.п. 5.1.-5.3. Інструкції.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з вимогами п.п. 8.2.-8.4. Інструкції у вступній частині висновку службового розслідування викладаються: посада, звання, прізвище, ініціали службової особи (осіб), яка (і) проводила (и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) рядового і начальницького складу скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи рядового і начальницького складу та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) рядового і начальницького складу, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 8.7. Інструкції висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Висновок службового розслідування складений, підписаний та затверджений з дотриманням п.п. 8.1.-8.4., 8.7. Інструкції.

Абз. 1 п. 5.4. Інструкції передбачає, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 від 18 та 19 лютого 2016 року, надані за формою, наведеною у додатку до Інструкції.

Крім того, як зазначено у вказаних вище поясненнях ОСОБА_1, позивачу були роз'яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України.

Згідно з положеннями ст. 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування.

Судом встановлено, що дисциплінарний проступок (прогул) був вчинений позивачем 12 та 15 лютого 2016 року, а наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення № 241) був прийнятий 24 лютого 2016 року, з яким позивача було ознайомлено у той же день (а.с. 18).

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги приписи ст. 71 КАС України, суд дійшов висновку, що спірні накази ГУНП в Донецькій області є правомірними.

Відповідно, у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправними та скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 24 лютого 2016 року № 241 та наказу начальника Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 25 лютого 2016 року № 42о/с необхідно відмовити.

Беручи до уваги, що інші позовні вимоги позивача про поновлення його на службі в Головному управління Національної поліції України в Донецькій області на посаді оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в області з 26 лютого 2016 року та про стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2016 року є похідними від вимог про скасування наказів, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні і цих позовних вимог.

Керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 122 154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового утримання відмовити.

Постанова прийнята та підписана у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні в присутності позивача, його представника та представника першого відповідача.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та підписаний 20 липня 2016 року.

Суддя Волгіна Н.П.