Справа № 2а-7279/10/1270
Суддя: Гімон Микола Михайлович
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лагутін А.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року справа №2а-7279/10/1270

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гімона М.М.

суддів Василенко Л.А. , Карпушової О.В.

при секретарі судового засідання Барбаш Л.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області, Прокуратури Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року у справі № 2а-7279/10/1270 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Луганськмлин» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, третя особа Головне управління Державного казначейства України у Луганській області, про визнання протиправними та скасування податкових вимог, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року позов Відкритого акціонерного товариства «Луганськмлин» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, третя особа Головне управління Державного казначейства України у Луганській області, про визнання протиправними та скасування податкових вимог задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові вимоги від 15.09.2010 року за № 1/15 та від 20.10.2010 року за № 2/16 Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, направлені Відкритому акціонерному товариству «Луганськмлин».

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, Головне управління Державного казначейства України та Прокуратура Луганської області з таким судовим рішення не погодилися та подали апеляційні скарги, в яких просили постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач (СДПІ у м.Луганську) посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано зробив висновок про відсутність у відповідача законних підстав для винесення оскаржуваних податкових вимог, оскільки визначена в них сума боргу за бюджетними позичками не є узгодженою та у суду відсутня можливість перевірити правомірність і правильність здійснення обліку цієї заборгованості. Відповідач стверджує, що діяв виключно у межах і на підставі ст. 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (№ 2154) як орган стягнення заборгованості субєктів господарювання перед державою за бюджетними позичками, отримавши від УДК у Луганській області подання від 30.04.2010 року про стягнення з ВАТ «Луганськмлин» сум заборгованості перед бюджетом за бюджетними позичками. Оскільки Законом України № 2154 передбачено, що заборгованість за бюджетними позичками вважається податковим боргом і стягується відповідно до Закону № 2181, відповідач направив позивачу першу и другу податкові вимоги. Оскільки облік бюджетної заборгованості позивач не здійснює, суд першої інстанції необґрунтовано повязав обґрунтованість визначення сум бюджетної заборгованості із законністю дій відповідача, оскільки облік цього боргу здійснюють органи держказначейства.

Подана Прокуратурою Луганської області апеляційна скарга обґрунтована аналогічними доводами.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги третя особа (УДКУ в Луганській області) посилається на те, що ст. 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» у 2010 році органи державної податкової служби України визначені органами стягнення заборгованості субєктів господарювання перед державною у тому числі і по бюджетним позичкам та фінансовою допомогою. При цьому така заборгованість визнається податковим боргом і стягується відповідно до Закону № 2181. Згідно із встановленим Порядком третя особа направила подання на стягнення заборгованості з бюджетних позичок, що обліковуються за позивачем, до відповідача. Суми бюджетних позичок за держзамовленнями 1995-1997 років підтверджені копіями договорів про надання бюджетних позичок і актами приймання-передачи. Згідно з вимогами Закону № 2181 відповідач направив на адресу позивача податкові вимоги, які суд першої інстанції необґрунтовано визнав протиправними та скасував. Висновки суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження суми заборгованості, а також про необхідність узгодження суми бюджетної заборгованості як суми податкового боргу є хибними та не ґрунтуються на законі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити та постанову суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представники прокуратури та третьої особи у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційних скарг, вважає, що їх необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ВАТ «Луганськмлин» було створено згідно з наказом регіонального відділення Фонду державного майна України в Луганській області від 08.05.1998 року за № 636 шляхом перетворення орендного підприємства «Луганський комбінат хлібопродуктів». ВАТ «Луганськмлин» було зареєстровано як юридичну особу виконавчим комітетом Луганської міської ради від 12.05.1998 року за № 229/10271 та взято на податковий облік у СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Луганську з 14.05.1998 року. Позивач є правонаступником прав і обовязків орендного підприємства «Луганський комбінат хлібопродуктів» (аркуші справи 9, 10).

30.04.2010 року Управління Державного казначейства у м. Луганську Головного управління Державного казначейства України у Луганській області згідно з Порядком взаємодії між органами Державного казначейства України та органами Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Державного казначейства України та Державної податкової адміністрації України від 25.04.2002 року № 74/194, направило до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську подання за № 8, згідно якого за ВАТ «Луганськмлин» рахується заборгованість за бюджетними позичками за державними замовленнями 1995-1997 років (арк. справи 62).

15.09.2010 року відповідачем на адресу ВАТ «Луганськмлин» було винесено першу податкову вимогу за № 1/15, згідно якої повідомив, що станом на 15.09.2010 року сума його податкового боргу перед бюджетом за бюджетними позичками складає 48 071 152,01 грн., у тому числі: борг за бюджетними позичками 1995 року 10 896 093,83 грн., борг за бюджетними позичками 1996 року 7 438 866,58 грн., борг за бюджетними позичками 1997 року 8 508 050,00 грн., нараховано пені 21 228 141,60 грн. (аркуш справи 8).

20.10.2010 року відповідачем у відношенні ВАТ «Луганськмлин» було винесено другу податкову вимогу за № 2/16 щодо суми податкового боргу ВАТ «Луганськмлин» перед бюджетом за бюджетними позичками в розмірі 48 071 152,01 грн., у тому числі: борг за бюджетними позичками 1995 року 10 896 093,83 грн., борг за бюджетними позичками 1996 року 7 438 866,58 грн., борг за бюджетними позичками 1997 року 8 508 050,00 грн., нараховано пені 21 228 141,60 грн. (аркуш справи 77).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за Законом № 2181 направлення податкової вимоги можливо лише після узгодження податкового боргу, а сума, по якій винесені оспорювані податкові вимоги, є спірною і не узгодженою на момент їх винесення.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду і вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з п.п.6.2.1, п.п.6.2.2 п.6.2 ст.6 Закону № 2181, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги мають містити крім відомостей, передбачених підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання на підстави їх виставлення; суму податкового боргу, належного до сплати, пені та штрафних санкцій; перелік запропонованих заходів із забезпечення сплати суми податкового боргу.

Відповідно до п.п.6.2.3 п.6.2. ст.6 Закону № 2181 податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно пункту 1.10 Закону України № 2181, податковою вимогою є письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.

Порядок направлення прийняття та направлення податкових вимог встановлений пункту 6.2 статті 6 зазначеного Закону. Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2. статті 6 даного закону передумовою прийняття податкової вимоги є нездійснення платником податків своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені строки.

У разі, якщо контролюючий орган, що провів процедуру узгодження суми податкового зобов'язання з платником податків, не є податковим органом, такий контролюючий орган надсилає відповідному податковому органу подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру, на підставі якого податковий орган надсилає податкові вимоги.

Таким чином, податкова вимога формується органом державної податкової служби після закінчення ним процедури узгодження податкового зобовязання або внаслідок отримання подання від контролюючого органу, який не є податковим органом, сформованого після закінчення процедури узгодження суми податкового зобовязання. Здійснення узгодження зобовязання контролюючим або податковим органом та його несвоєчасна сплата є визначальною умовою поняття податкового боргу, який є предметом податкових вимог.

Стосовно здійснення процедури узгодження суми зобовязання, визначеного предметом першої та другої податкових вимог, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1.2. Закону України № 2181, податковим зобовязанням є зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Тобто, зобовязання сплатити відповідну суму коштів до бюджету є безумовним та виникає за прямою вказівкою щодо обовязку сплати, що міститься у відповідному законодавчому акті.

Як встановлено в судовому засіданні, предметом оскаржуваної позивачем податкової вимоги відповідачем визначено сума заборгованості за отримані бюджетні позички у 1995- 1997 роках.

Третьою особою без самостійних вимог на предмет спору надано аналіз бюджетної заборгованості ВАТ «Луганськмлин» перед бюджетом (арк..справи 107), в якому зазначено, що сумою заборгованості, за якою до податкового органу було направлено подання, є бюджетні позички за державними замовленнями (контрактами) 1995, 1996, 1997 років.

З матеріалів справи вбачається, що бюджетні позички укладалися на підставі відповідних письмових договорів (контрактів).

Колегія суддів вважає, що виникнення у субєкта господарювання обовязку щодо повернення коштів до бюджету, отриманих на умовах укладеного договору про надання бюджетної позички, не є податковим зобовязанням на відміну від виникнення в субєкту господарювання безумовного обовязку перерахувати кошти до бюджету виключно на підставі закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про здійснення Управлінням державного казначейства у м. Луганську Управління Державного казначейства України в Луганській області узгодження суми боргу позивача у розмірі 48071152,01 грн., а також в повному обсязі доказів обґрунтованості визначення вказаної суми як заборгованості позивача за бюджетними позичками.

Згідно підпункту 6.2.1. пункту 6.2. статті 6 Закону України №2181 підставою для прийняття податковим органом податкової вимоги є отримання відповідного подання від контролюючого органу, що провів процедуру узгодження.

Згідно пункту 1.12 Закону України контролюючим є державний орган, який у межах своєї компетенції, визначеної законодавством, здійснює контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) та погашенням податкових зобов'язань чи податкового боргу. Вичерпний перелік контролюючих органів визначається статтею 2 цього Закону.

Статтею 2 цього закону до контролюючих віднесені наступні органи:1) митні органи стосовно акцизного збору та податку на додану вартість, ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів (обов'язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України; 2) органи Пенсійного фонду України стосовно збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; 3) органи фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування - стосовно внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у межах компетенції цих органів, встановленої законом; 4) податкові органи стосовно податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів.

Органів державного казначейства України в зазначеному переліку контролюючих органів немає.

Згідно статті 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», у 2010 році органи державної податкової служби України органами стягнення заборгованості суб'єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі (кошти від повернення якої надходять за кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 2801380, 2801400, 2801410, 2801440, 3511530, 3511550, 3511560, 3511630, 3511660), а також заборгованості з відсотків за користування позиками, наданими за рахунок коштів, залучених державою, та з плати за надання гарантій та позик, отриманих за рахунок коштів, залучених державою та/або під державні гарантії. При цьому така заборгованість вважається податковим боргом і стягується відповідно до Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Колегія суддів вважає, що приписи цієї статті кореспондуються із приписами підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, якою визначалась можливість примусового стягнення активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу за рішенням суду. Згідно пункту 1.6. статті 1 цього закону примусовим стягненням є звернення стягнення на активи платника податків у рахунок погашення його податкового боргу, без попереднього узгодження його суми таким платником податків.

В той же час посилання відповідача на приписи ст. 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» в частині обґрунтування своїх дій щодо направлення податкових вимог без узгодження податкового зобовязання колегія суддів вважає необґрунтованим.

Таким чином, з огляду на наведене вище, враховуючи порушення відповідачем вимог Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» при прийнятті спірних податкових вимог, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявленого позивачем позову та наявність підстав для його задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування або зміни постанови суду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області, Прокуратури Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року у справі № 2а-7279/10/1270 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Луганськмлин» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську, третя особа Головне управління Державного казначейства України у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових вимог - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 25 лютого 2011 року.

Колегія суддів Гімон М.М.

ОСОБА_4

ОСОБА_5