Справа № 820/2935/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 липня 2016 р. № 820/2935/16

Харківський окружний адміністративний суд в особі судді Самойлової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Нгуєн ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та з урахуванням частини відкликаних позовних вимог просить суд скасувати рішення, оформлене у вигляді висновку, ВГІРФО ГУ МВС України в Луганській області від 15.02.2010 р. про скасування посвідки на постійне проживання в Україні громадянки ОСОБА_2 Нгуєн ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії ХР № 17710, виданої 15.02.2008 року ВГІРФО ГУ МВС України в Харківській області, терміном дії: безстроково.

Позивач обгрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, оскаржуване рішення відповідача суперечить законодавству України, чим порушуються його права, свободи та інтереси, що потребує судового захисту.

Представники сторін надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних осіб, на підставі наявних у ній доказів, згідно до ч. 6 ст. 128 КАСУ.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що громадянка ОСОБА_2 Нгуєн ОСОБА_1, 19.07.1971 р. н., прибула в Україну відповідно до Міжурядової Угоди «Про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР» (надалі - Міжурядова угода).

Позивачка первісно отримувала посвідку на постійне проживання у м. Луганськ, серія ЛГ ІГ №15509, видана 15.04.2003 р. ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області. В подальшому у зв'язку зі зміною місця проживання позивачці була здійснена заміна бланку в УГІРФО ГУМВС України в Харківській області - посвідка серії ХР номер 17710 від 15.02.2008 р. В посвідки вписано двоє дітей, ОСОБА_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 Нгуєн, 21.08.2002 р.

10 грудня 2014 р. у позивачки народилась ще одна дитина - ОСОБА_5 Ієн. У встановленому законодавством порядку ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області було прийнято рішення від 15.04.2003 р., яким було визнано відносно позивачки факт набуття статусу іммігранта на підставі прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» та позивачка документована посвідкою на постійне проживання. Згідно з цим рішенням визнано факт прибуття позивача в Україну з ОСОБА_2 відповідно до Міжурядової Угоди «Про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР», що на протязі 26 років забезпечувало позивачу законне залишення в Україні на постійне проживання.

Підстави для видачі посвідки на постійне проживання та перевірка документів перевірялись відповідачем-2. Під час видачі посвідки на постійне проживання відповідач-2 керувався прикінцевими положеннями Закону України «Про імміграцію», будь-яких заперечень не висловлював. З 2000 року позивачка займається підприємницькою діяльністю, що надає законне джерело існування.

Рішенням оформленим у вигляді висновку, винесеним ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 15.02.2010 р. позивачу була скасована посвідка на постійне проживання серії ЛГ ІГ №15509 від 15.04.2003 р. про вказане рішення, позивач дізнався 26 травня 2016 р., у зв'язку з отриманням відповіді на звернення до відповідача-1 з приводу заміни посвідки-у зв'язку з порчею.

Як свідчать письмові докази справи, про зазначене рішення (висновок) ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 15 лютого 2010 року позивача не було поінформовано у передбачений законодавством спосіб та не надано його належну, засвідчену копію. А від так, у розумінні ст. 99 КАСУ, термін позовної давності ним не пропущено.

Із зазначеним рішенням суб"єкта владних повноважень суд не погоджується та при вирішенні даного спору враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо:

1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Таким чином, правовими підставами для скасування дозволу на імміграцію є зясування уповноваженим виключно будь-якої з підстав:

- надання дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей,

- надання дозволу на підставі підроблених документів,

- надання дозволу на підставі документів, що втратили чинність.

Суд звертає увагу, що подані позивачкою документи та зазначені відомості самостійно перевірялись відповідачем-2 в 2003 р., під час прийняття яких відповідач здійснював перевірочні дії, порушень та недоліків у наданих документах та зазначених відомостях не виявив.

Отже, відповідач-2 всупереч змісту п.1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" здійснив дії щодо складання висновку та прийняв оскаржуване рішення (висновок) та вніс відповідні відомості до власної інформаційної бази.

Окрім того, діями відповідача-2 щодо внесення відомостей до інформаційної бази відомостей про скасування посвідки, для позивача створено негативні наслідки, усунути які можливо лише поновивши у зазначеній системі відомості про дійсність посвідки на постійне проживання.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідач-2, як суб'єкт владних повноважень, не дотримав вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому маються підстави для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення, оформлене у вигляді висновку, ВГІРФО ГУ МВС України в Луганській області від 15.02.2010 р. про скасування посвідки на постійне проживання в Україні громадянки ОСОБА_2 Нгуєн ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії ХР № 17710, виданої 15.02.2008 року ВГІРФО ГУ МВС України в Харківській області, терміном дії: безстроково.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Самойлова В.В.