Справа № 2а-20600/10/0570
Суддя: Гімон Микола Михайлович
Дата ухвалення: 2011-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко М.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2011 року справа № 2а-20600/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гімона М.М.

суддів Василенко Л.А. , Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року у справі № 2а-20600/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України, Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області про визнання бездіяльності незаконною та стягнення недоплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року у справі № 2а-20600/10/0570 позов ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, третя особа Державне казначейство України, про визнання незаконною бездіяльності та стягнення недоплаченої заробітної плати задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати та грошового утримання ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року, обчисленої з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік». Зобов'язано Державну судову адміністрацію України через її територіальне управління провести перерахунок ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року по 31 серпня 2010 року заробітної плати, щомісячного грошового утримання судді, обчислених з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік». Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обов'язкових податків та зборів. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України виділити її територіальному управлінню кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року по 31 серпня 2010 року заробітної плати, щомісячного грошового утримання судді, обчислених з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік». Зобов'язано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України починаючи з 01 вересня 2010 року здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_2 заробітної плати у відповідності до вимог діючого законодавства без застосування обмеження величини мінімальної заробітної плати, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та пунктом 4-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310). В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерством фінансів України подана апеляційна скарга, в обґрунтування якої апелянт зазначив, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог

Міністерство фінансів України вважає, що судом першої інстанції при винесені рішення не були враховані положення бюджетного законодавства України, зокрема те, що виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, також не враховано, що законом про Державний бюджет України щорічно затверджуються бюджетні призначення головним розпорядником коштів. З 1 січня 2003 року головним розпорядником коштів, передбачених в Державному бюджеті України на утримання суддів загальної юрисдикції, є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду, а тому задоволення позовних вимог до Міністерства фінансів України є необґрунтованими.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції також подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що норми Закону України «Про статус судців» мають вищу юридичну силу ніж норми Постанов Кабінету Міністрів України від 16.01.2008 року №19 та від 03.09.2005 року №865. Оскільки Постановою Вищого адміністративного суду України від 16.05.2007 р. пункт 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 «Про оплату праці суддів» визнано незаконним та допущено поворот виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 «Про оплату праці суддів», визнавши, що вона підлягає застосуванню одночасно з постановами Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 р. № 513 та № 514 з питань оплати праці керівників судів, тобто з 01.06.2005 р., то позивач вважає, що рішення суду про визнання неправомірним нормативно-правового акту або окремої його частини, яке набрало законної сили, тягне за собою недійсність цього акта чи його частини з моменту його прийняття. Таким чином, нормативні приписи, які визнаються нечинними в судовому порядку, відрізняються змістом від приписів акту вищої юридичної сили з самого початку своєї дії або з моменту набрання чинності тим актом вищої або рівної юридичної сили, який закріплює норму права з інакшим змістом. Факт такої невідповідності означає відсутність у них юридичної сили.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді заступника голови Центрально-Міському районного суда м. Макіївки Донецької області з 10.03.2000 року. Заробітна плата позивача обчислювалася, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі Законів України «Про державний бюджет України на 2006-2010 роки».

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ (в редакції, що діяла станом на 01.12.2007) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

На рівні Закону посадові оклади професійних суддів не встановлювались, а тому на реалізацію цього Закону, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці суддів" було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Розміри посадових окладів керівників та суддів місцевих загальних судів викладено у додатку 6 вказаної Постанови та залежать від груп міст. Як вбачається з зазначеного додатку мінімальний оклад на посаді, яку займав позивач, становила 8,5 розмірів мінімальної заробітної плати, що не суперечить нормам Закону № 2862-ХІІ.

Задовольняючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач виходив з розмірів окладу, встановленого для судді 2 групи міст без урахування адміністративної посади, яку займав позивач.

Згідно до розрахунків Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області посадовий оклад позивача складав 8,5 розмірів мінімальної заробітної плати, виходячи з розміру 332 грн. (а.с. 7).

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Виходячи з того, що спірні правовідносини склалися з питання розміру мінімальної заробітної плати, яка застосовується при визначені окладу судді, а не щодо кількості розмірів заробітних плат, а також з метою забезпечення законності судового рішення та повного захисту прав та інтересів позивача, колегія суддів виходить за межі апеляційної скарги та позовної заяви і приходить до висновку, що заробітна плата повинна бути перерахована та виплачена позивачу виходячи з посадового окладу в розмірі 8,5 мінімальних заробітних плат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року №1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865» зазначену постанову доповнено, зокрема, пунктом 4-1, яким установлено, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2007 року в адміністративній справі за позовом особи до держави Україна, Кабінету Міністрів України, треті особи Державне казначейство України, Державна судова адміністрація, визнано протиправним і скасовано пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці суддів".

Зазначену постанову в цій частині залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2007 року та ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 29 жовтня 2009 року.

Таким чином, з 3 грудня 2007 року - дня набрання законної сили судовим рішенням, пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці суддів" є протиправним і скасованим.

В той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" встановлено, що розміри посадових окладів суддів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 №1243 "Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865" та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009 року дана постанова окружного суду залишена без змін, однак питання щодо повороту виконання судового рішення не прийнято, а тому Постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1243 "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865" та пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 856 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" втратили чинність лише з 19 серпня 2009 року, тобто з часу набрання чинності рішення суду першої інстанції та є обов'язковою для виконання саме з цього часу.

Колегія суддів дійшла висновку, що з моменту втрати чинності пункту 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", відповідачі по даній справі зобов'язані були застосовувати Постанову №865 в первісній редакції, тобто проводити розрахунок посадового окладу судді з розміру мінімальної заробітної плати на дату 19.08.2009 року з послідовним збільшенням відповідно до статті 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 № 835-VI та Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", який спрямований на встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, що забезпечить належний соціальний захист кожного громадянина України у період фінансово-економічної кризи, який складає з 1 листопада 2009 року в розмірі 744 грн., а з 1 січня 2010 року в розмірі 869 гривень.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції при вирішенні справи керувався не положенням ст. 44 Закону України «Про статус судів» а Постановами КМУ, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на рівні Закону посадові оклади професійних суддів не встановлювались, а визначалися лише Постановами КМУ.

Оскільки визнання нечинним п. 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» при наявності Постанов Кабінету Міністрів України № 1243 від 21 грудня 2005 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» та № 1310 від 31.12.2005 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865» року, які також стосуються питання обчислення зарплатні суддів, ще не давало підстав відповідачам здійснювати виплату заробітної платні у належних розмірах, а тому позовні вимоги щодо стягнення недоплаченої заробітної плати з 01.01.2006 року по 19.08.2009 року є необґрунтованими.

Відповідно до п. 5 ст. 116 Закону України "Про судоустрій в Україні", ОСОБА_3 суддів України, розробляє та організовує виконання заходів щодо забезпечення незалежності судів і суддів, поліпшення стану організаційного забезпечення діяльності судів, розглядає питання правового захисту суддів, соціального захисту суддів та їх сімей і приймає відповідні рішення з цих питань, здійснює контроль за організацією діяльності судів та діяльністю державної судової адміністрації, заслуховує інформацію голів судів і посадових осіб державної судової адміністрації про їх діяльність, та виконує інші функції.

ОСОБА_3 суддів України від 27.06.2008 року № 105 зобов'язано Державну судову адміністрацію України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України та вищі спеціалізовані суди України обрахувати і включити до бюджетного запиту на 2009 рік кошти, необхідні для здійснення перерахунку заробітної плати, щомісячного грошового (довічного) утримання та вихідної допомоги суддям за період з 01.06.2005р. по 31.12.2005р. та за період з 2005 по 2008 роки, а також підготувати пропозиції про внесення змін до скасованих постанов Уряду.

Бюджетним кодексом України (статті 32 - 37) на Міністерство фінансів України покладено обов'язок щодо складання проекту закону про Державний бюджет України, визначення основних організаційно-методичних засад бюджетного планування, які використовуються для підготовки бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України, визначення на підставі основних макропоказників економічного і соціального розвитку України на наступний бюджетний період та аналізу виконання бюджету у поточному бюджетному періоді загального рівня доходів та видатків бюджету і надання оцінки обсягу фінансування бюджету для складання пропозицій проекту Державного бюджету України.

Головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України.

Міністерство фінансів України здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства на кожній стадії бюджетного процесу як стосовно державного бюджету, так і місцевих бюджетів, якщо інше не передбачено законодавством України (стаття 111 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до Указу Президента № 182 від 03.03.2003 року, Державна судова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, та здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апаратів судів.

Статтею 126 Закону України "Про судоустрій України" встановлено, що Державна судова адміністрація України готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснює заходи щодо їх фінансування відповідно до цього Закону, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, а згідно до приписів статті 58 Бюджетного кодексу України є розпорядником коштів, а тому зобов'язане організовувати розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про Державний бюджет України. Видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією та законами і не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації.

Державна судова адміністрація України повинна була внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування судової системи у зв'язку з визнанням судом незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1243 "Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865" та пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", що не було виконано в порушення вимог ст.ст. 20, 21 Бюджетного кодексу України, а тому порушено принцип відповідальності учасника бюджетного процесу, яким передбачено, що кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу (п.11 ч.1ст.7 Бюджетного кодексу України).

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачами не було своєчасно здійснено відповідного перерахунку посадового окладу та грошового утримання позивачу, оскільки нарахування заробітної плати та грошового утримання з 19.08.2009 року здійснювалось на підставі скасованого пункту 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865.

В той же час, вирішуючи спір, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 2 КАС України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Законодавством передбачений захист прав, свобод та інтересів осіб, як такий, що передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

За таких обставин відновленню підлягають лише ті права, порушення яких встановлено під час судового розгляду справи і не стосуються дій відповідачів у майбутньому.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не зазначив граничної дати для здійснення перерахунку заробітної плати позивача, що в даному випадку передбачає вчинення певних дій на майбутнє, а тому, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив здійснити йому перерахунок заробітної плати на майбутнє, на час ухвалення судом першої інстанції його права продовжували порушуватись, тому колегія суддів прийшла до висновку, що граничною датою задоволення позовних вимог позивача необхідно визначити дату ухвалення рішення судом першої інстанції, тобто 14 грудня 2010 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак із помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права, що в свою чергу є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Міністерства фінансів України задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року у справі № 2-а-20600/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України, Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області про визнання бездіяльності незаконною та стягнення недоплаченої заробітної плати змінити.

Абзаци 2, 3, 4, резолютивної частини постанови Луганського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2010 року у справі № 2-а-7120/10/1270 викласти у наступній редакції:

«Визнати незаконною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати та грошового утримання ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 до 14 грудня 2010 року виходячи з розрахунку посадового окладу в розмірі 8,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат.

Зобовязати Державну судову адміністрацію України через її територіальне управління в Донецькій області провести перерахунок заробітної плати, щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року до 14 грудня 2010 року виходячи з розрахунку посадового окладу в розмірі 8,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат.

Зобовязати Державну судову адміністрацію України виділити її територіальному управлінню в Донецькій області кошти для проведення виплати недоплаченої суми заробітної плати, щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року до 14 грудня 2010 року виходячи з розрахунку посадового окладу в розмірі 8,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат.»

В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року у справі № 2-а-20600/10/0570 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_5