Справа № 817/3347/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2016 р.Р і в н е 817/3347/15

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача 1: Охман Н.П.,

представника відповідача 2: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління Укртрансінспекції у Рівненській області Управління Укртрансінспекції у Херсонській області
про визнання протиправними та скасування розрахунку та постанови
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансінспекції у Рівненській області, Управління Укртрансінспекції у Херсонській області про визнання протиправним та скасування розрахунку №088 від 16.09.2015 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування і постанови №033374 від 20.10.2015 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що працівниками відповідача 2 не було видано позивачу довідки результатів здійснення контролю та жодних інших документів, що були складені ними 16.09.2015 року при проведенні вагового контролю. Вказані документи, складені відносно позивача, були надані останньому в листопаді 2015 року в приміщенні Управління Укртрансінспекції в Рівненській області. Вказували, що у разі виявлення факту перевищення навантаження автомобіля, рух цього транспортного засобу забороняється, однак ні відповідач 2, ні працівники ВДАІ, які були присутні при зважуванні, рух автомобіля позивача не зобов'язували припинити, провести повторне зважування відмовилися. Також пояснили, що працівники відповідача 2 не повідомили позивача про віднесення його транспортного засобу до категорії великовагових і тим самим не надили йому можливість скористатися правом приведення габаритно-вагових параметрів автомобіля у відповідність, що, у свою чергу, впливає на розрахунок плати за проїзд транспортного засобу. Стверджували, що позивач 16.09.2015 року не здійснював підприємницьку діяльність і всі документи складені працівниками управління на ім'я позивача як фізичної особи. За таких обставин, просив позов задовольнити.

Відповідач 1 - Управління Укртрансінспекції у Рівненській області проти позову заперечив, подав письмові заперечення (а.с.101-104). В їх обґрунтування пояснив, що в ході проведення рейдової перевірки транспортного засобу, що належить позивачу, було виявлено перевезення вантажу з перевищенням осьового навантаження на здвоєні осі 19450 кг при допустимих 16000 кг. Зазначив, що оскільки у позивача відсутній дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням вагових параметрів та товарно-транспортної накладної, то за результатами розгляду справи про виявлені порушення прийнято рішення про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 2 - Управління Укртрансінспекції у Херсонській області участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, подав письмові заперечення, в яких позов не визнав та просив розглянути справу без участі його представника (а.с.27-31). В обґрунтування своїх заперечень пояснив, що 16.09.2015 року під час здійснення перевірок було виявлено факт перевезення позивачем вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, без дозволу виданого Державтоінспекцією або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. У зв'язку з цим за результатами зважування автомобіля позивача було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16.09.2015 року посадовими особами Управління Укртрансінспекції в Херсонській області на підставі направлення на перевірку від 14.09.2015 року №002901 (а.с.38), відповідно до графіку проведення рейдових перевірок (а.с.36) в ході здійснення контролю за додержанням вимог транспортного законодавства перевізниками під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на габаритно-ваговому комплексі було виявлено факт перевезення ОСОБА_1 вантажу із перевищенням вагових обмежень без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що складений відповідний акт №033682 від 16.09.2015 року (а.с.32).

Матеріали справи свідчать, що у пункті габаритно-вагового контролю, за допомогою вагів автомобільних тензометрічних повісного зважування проведено зважування вантажного автомобіля марки RENAULT (Рено) модель PREMIUM (Преміум), реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу. За його результатами складено довідку від 16.09.2015 року, в якій зазначено тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу (28,35 т) та навантаження на осі (1а -8,9 т, 2а - 12,35 т., 3я - 7,1 т) (а.с.30).

Посадовими особами відповідача 2 також складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №004709 від 16.09.2015 року, відповідно до яких нормативно допустимі осьові навантаження зазначені 11,0 т та 16,0 т, а фактичні - 8,9 т та 19,45 т (а.с.34). Та на основі виявлених порушень позивачу оформлено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №088 від 16.09.2015 року на загальну суму 982,80 євро (а.с.35).

Судом встановлено, що вказані матеріали Управлінням Укртрансінспекції в Херсонській області були направлені Укртрансінспекції в Рівненській області для подальшого розгляду справи про порушення.

20.10.2015 року відповідачем 1 прийнято постанову №033074 про застосування до СПД ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.105).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

За змістом статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За нормами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

За визначенням у пункті 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

У силу пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Таке ж положення міститься і у пункті 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансінспекцію, її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Особливості та вимоги до габаритно-вагового контролю закріплені у пунктах 15 - 25 Порядку №879.

Так, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансінспекції, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансінспекції або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансінспекції, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Пунктом 24 Порядку №879 встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Відповідно до п.28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно із п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

За приписами пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру до 10 відсотків - у подвійному розмірі.

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу 40 тон, здійснюється за спеціальними правилами.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» також закріплено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

У силу положень абзацу третього статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу RENAULT PREMIUM днз НОМЕР_2 серія СХТ 125251 від 06.06.2015 року маса автомобіля без навантаження становить 10,6 т (а.с.14), загальна маса вантажу, що перевозив в даному транспортному засобі позивач, складає 13,6 т, що підтверджується експертним висновком №204 від 16.09.2015 року (а.с.15). Тобто, фактична маса транспортного засобу на момент перевірки повинна була становити 24,2 т, а не 28,35 т, як це зазначено відповідачем 2 в актах перевірки №033682, №004709 від 16.09.2015 року та довідці від 16.09.2015 року.

При цьому, відповідачами не спростовано доводів позивача про помилкові результати зважувань за наслідками такого контролю, а також того, що наявні у позивача документи свідчать про іншу (значно меншу) повну масу транспортного засобу, на відміну від тієї, яка зазначена у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акті про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів. На вимогу позивача не проведено повторного зважування для спростування/підтвердження підозр про перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів автомобіля.

У матеріалах справи відсутні і відомості про прилад, яким здійснювалися вагові заміри, а відповідачем не надано доказів проведення вагових замірів приладом належної якості.

Також, як свідчать матеріали справи та не заперечувалося сторонами, транспортний засіб позивач не затримувався, а після проходження габаритно-вагового контролю продовжив рух.

Водночас, суд звертає увагу, що постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 08.12.2015 року по справі №557/1194/15-а визнано незаконною та скасовано постанову інспектора ДПС ВДАІ м.Херсон Шабадаша М.В. серії ПС2 №535922 від 16.09.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1КУпАП ОСОБА_1, на підставі якої він був підданий штрафу в розмірі 510 грн. Дана постанова набрала законної сили 02.01.2016 року (а.с.51).

У вказаній постанові судом констатовано, що «ОСОБА_1 16.09.2015 року підданий адміністративному стягненню за те, що він 16.09.2015 року 13 год.10 хв. в Херсонській області на АД Одеса-Мелітополь-Новоазовськ керував транспортним засобом RENAULT PREMIUM днз НОМЕР_2, навантаження на одну вісь склало 12 т 350 кг при допустимій нормі 11000 кг без узгодження з ДАІ» та встановлено «показання позивача про те, що він не допускав порушень правил дорожнього руху в судовому засіданні нічим не спростовані. До протоколу не додані докази вчиненого правопорушення, зокрема пояснення свідків, відсутні будь-які дані фото та відеозапису допущеного правопорушення».

В силу вимог ч.1 та 4 ст.71 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що посадові особи Управління Укртрансінспекції у Херсонській області, складаючи розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобі автомобільними дорогами загального користування №088 від 16.09.2015 року та Управління Укртрансінспекції у Рівненській області, приймаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №033374 від 16.09.2015 року, діяли не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На переконання суду, вказані розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобі автомобільними дорогами загального користування №088 від 16.09.2015 року та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №033374 від 16.09.2015 року не відповідають критеріям правомірності, встановленим ст.2 КАС України, є необґрунтованими, такими, що прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вони підлягають скасуванню.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

В силу вимог ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок Управління Укртрансінспекції у Херсонській області за №088 від 16.09.2015.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансінспекції у Рівненській області про застосування адміністративно-господарського штрафу за №033374 від 20.10.2015.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Укртрансінспекції у Херсонській області судовий збір у розмірі 276,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.