Справа № 2-а-3720/10
Суддя: Махіборода Н. О.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 11.07.2016
Справа № 2-а-3720/10
Провадження № 6-а/334/41/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді - Махіборода Н.О., при секретарі - Кузьменко О.О.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1, про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплатити недоплачену суму соціальної допомоги як «Дитині війни»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа.

01.12.2010 року судом було постановлено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплатити недоплачену суму соціальної допомоги як «Дитині війни». Постанова була оскаржена, ухвалою апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області апеляційна скарга залишена без задоволення. 10.06.2014 року позивачці було видано виконавчий лист. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2014 року позивачці було поновлено пропущений строк предявлення до виконання виконавчого документа. 26.09.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Запорізькій області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якому зазначений кінцевий строк предявлення до виконання виконавчого документа до 26.09.2015 року, та позивачці розяснений подальший порядок її дій, регламентований ЗУ «Про виконавче провадження» та постановою КМУ від 30.01.2013 року № 45.

В своїй заяві про поновлення пропущеного строку від 04.07.2016 року, ОСОБА_1 зазначила, що виконавчий документ знаходився на розгляді в Управлінні ДВС та був повернутий для уточнення і поновлення строків його предявлення. Однак, будь-яких поважних причин, з яких вона 2 роки з моменту винесення постанови державного виконавця та повернення виконавчого документа вона повторно не зверталась з виконавчим документом до ВДВС та до Державної казначейської служби, заявник не надав.

Згідно ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» із змінами та доповненнями, яка набрало чинності 09.03.2011 року, строк предявлення до виконання встановлений - 1 рік.

Згідно матеріалів справи, позивачка отримувала копію постанови та виконавчого листа, вже поновлювала через суд строк предявлення його до виконання /а.с.6/, та предявляла його до виконання. Також, в матеріалах справи є постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Запорізькій області ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу /а.с.2-3/. В даній постанові державний виконавець розяснила позивачці, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 26.09.2015 року, та розяснено її право на звернення до суду з заявою в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України і у подальшому було рекомендовано звертатися з відповідними виконавчими документами щодо стягнення коштів з державного органу безпосередньо до Державної казначейської служби України, керуючись ст. З Закону України «Про виконавче провадження», постановою КМУ від 30.01.2013 № 45 «Про внесення змін до постанови КМУ від 03.08.2011 № 845» /а.с.3/

Однак, згідно матеріалів справи, лише 04.07.2016 року, майже ніж через 2 роки після повернення виконавчого листа, позивачка звернулася до суду із письмовою заявою /а.с.1/ про поновлення строку предявлення виконавчого документа, майже через рік після його закінчення, при цьому жодного доводу чи документи на підтвердження наявності будь-яких поважних причин, як підстави для поновлення строку, суду не надала.

В судове засідання сторони не зявились.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документу до виконавця, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України пропущений строк для предявлення виконавчого документа може бути поновлений з причин, визнаних судом поважними.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява позивача ОСОБА_1 є необгрунтованою, оскільки вона вже отримувала виконавчий документ, поновлювала через суд пропущені не з її вини строки його предявлення до виконання, особисто надала суду постанову держвиконавця про повернення виконавчого документа, в якій розяснено порядок її подальших дій та кінцевий термін предявлення до виконання виконавчого листа, однак, поважність причин пропуску даного строку не довела /взагалі не зазначила будь-яких причин пропуску строку/, тому заява не може бути підставою для поновлення строку.

Керуючись ч.2 ст. 68 Конституції України, ч.І ст.371ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплатити недоплачену суму соціальної допомоги як «Дитині війни» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Махіборода Н. О.