Справа № 342/695/16-а
Суддя: Федів Л.М. Л. М.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/695/16-а
Провадження № 2-а/342/25/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Федів Л.М. розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської облаті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій щодо відмови в призначенні пільгової пенсії протиправними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської облаті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просить визнати протиправними Рішення Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 14.08.2015 року№243 та рішення управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-ранківської області №3456/03 від 28.08.2015 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1; зобов'язати Тлумацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи на посаді акумуляторника з 16.05.1989 по 31.12.1990 та з 22.08.1992 по 10.10.2004 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 18.06.2015 року.

Згідно з п.4 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерел права.

Статтею 8 ЦПК України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на імя Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Так у відповідності до п.п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції:

«49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

50. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "ОСОБА_2 проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_3 проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, має визначатись за субєктивним та обєктивним критеріями. Згідно з обєктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (вісник ВСУ № 4/2008 стор. 31).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності , про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року.

Атоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської облаті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій щодо відмови в призначенні пільгової пенсії протиправними визначено суддю Федів Л.М.

Однак, 08.12.2015 року мною було винесено постанову по адміністративній справі №342/980/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області неправомірними щодо відмови в призначенні пільгової пенсії. Згідно якої позов ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської № 3456/03 від 28.08.2015 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи на посаді акумуляторника з 17.06.1989 р. по 31.12.1990 р. та з 22.08.1992 р. по 10.10.2004 р. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 18.06.2015 року.

Відповідно мною було надано оцінку статусу предмету спору.

Однак, в подальшому постановою Львівського апеляційного адміністративного від 14 червня 2016 року мою постанову від 08.12.2015 року було скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1.

Вищенаведені дані дають мені підстави і право керуючись ст.ст.20, 21, 23 ЦПК України заявити самовідвід по даній справі, оскільки подальший розгляд даної справи, враховуючи те що мною був розглянутий по суті первинний адміністративний позов і постанова по ньому була скасована апеляційною інстанцією, може викликати сумнів в моїй обєктивності та неупередженості, а також перешкодить бути обєктивною і неупередженою під час безпосереднього розгляду даної справи.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом (чи безсторонності судді при розгляді даного позову), слід заявити собі самовідвід.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.126 Конституціії України, ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,Рішення Конституційного Суду№ 19-рп/2004 від 01.12.2004, п.4 ст. 20, ст. ст.23, 24, 25 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року,-

У Х В А Л И В:

Заявляю самовідвід у розгляді справи №342/695/16-а за позовом ОСОБА_1 до Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської облаті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій щодо відмови в призначенні пільгової пенсії протиправними.

Суддя Федів Л.М.