Справа № 755/10584/16-а
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва Доманчук Єлизавети Анатоліївни про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва Доманчук Єлизавети Анатоліївни про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

Пільги щодо сплати судового збору, визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року позивачу надано строк для виправлення недоліків до 21 липня 2016 року, у зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви можуть бути оскаржені особою, яка подала позовну заяву.

19 липня 2016 року, на виконання ухвали суду, позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків, виходячи зі змісту заяви позивачем висловлені власні міркування щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору при зверненні з цим позовом до суду та застосування норм Закону України «Про судовий збір», поданням цієї заяви позивач вважав недоліки усунутими та просив призначити справу до розгляду.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір». Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Однак, з урахуванням вимог суду, які викладено в ухвалі суду від 11 липня 2016 року, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання вказаного позову, виходячи з наступного.

З 01 вересня 2015 року Закон України «Про судовий збір» діє у новій редакції, в тому числі внесено зміни до статті 5 цього Закону, яка визначає виключний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, до цього переліку не включено позивачів, які звільняються від сплати судового збору за подання до місцевого адміністративного суду позову щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В той же час, частиною четвертою статті 288 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення передбачалось, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Таким чином, вказане свідчить про наявність двох нормативно-правових актів, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору.

Згідно з статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

В той же час, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що в межах визначеного судом строку позивачем не надано докази, які мали підтвердити виконання вимог суду, які викладені в ухвалі суду від 11 липня 2016 року, за відсутності доказів про сплату судового збору в розмірі, визначеному ст.4 Закону України «Про судовий збір», що унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва Доманчук Єлизавети Анатоліївни про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вважати неподаним та повернути позивачу.

Роз'яснюю, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги, яка подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :