Справа № 2-а-304/2010
Суддя: Бульба О. М.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-304/2010
Провадження № 2-а-304/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2010 м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі головуючого судді: Бульби О.М., при секретарі: Малихіній І.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Енергодар адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та оскарження бездіяльності відповідача і зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної суми допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області (надалі - відповідач), в якому просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 рік по 31.12.2009 року, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та невиплати надбавки до пенсії відповідно до ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» (надалі - Закон), зобовязати відповідача перерахувати та виплатити надбавку до пенсії, згідно з вищезазначеним ОСОБА_2 за той самий період, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Вимоги мотивовані тим, що позивачка має статус «Дитини війни» та згідно з положеннями ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», органами Пенсійного фонду України зазначені виплати не здійснювалися у 2006-2009 роках, в наслідок чого вона звернувся до суду за захистом порушеного права. В обгрунтування вказаних вище позовних вимог позивачка зазначила, що вона 21.01.2010 року звертався до відповідача стосовно здійснення перерахунку та виплати несплаченої їй, як «Дитині війни», щомісячної надбавки до пенсії за 2006-2009 роки. Однак, отримала відмову і тому звернулась до суду.

Представник відповідача - начальник Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області ОСОБА_3 надіслала до суду письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.16-17) і зазначила, що відповідно на ст. 7 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», де визначено джерело фінансування соціальних виплат, а саме - за рахунок коштів державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного Фонду України. Вважала, що пункт 9 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року №1261, передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, які використовуються винятково за призначенням і вилученню не підлягають. Крім того, на її думку законодавством України до 01.01.2008 року не був визначений механізм розрахунку підвищення пенсій, передбачених ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», тобто вважала про відсутність законних підстав щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії. Також вважала, що позивачка пропустила строк звернення з позовом до суду. Наполягала на відмові у задоволенні зазначеного адміністративного позову відповідно до ст. 100 КАС України.

В судове засідання позивачка та представник відповідача не зявилися та надіслали заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність, в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 02.03.2010 року, на підставі ч.З ст. 122 КАС України суд прийняв рішення здійснити судовий розгляд по даній справі у порядку письмового провадження

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка народилась 16.08.1941 року, що підтверджується її паспортом (а.с.6), має пенсійне посвідчення з відповідною відміткою в ньому (а.с.8), у звязку з чим відноситься до категорії громадян, які мали право на отримання підвищення пенсії, яке передбачено ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни».

У ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла у 2006-2009 роках, було визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цім ОСОБА_2, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ст.7 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни»),

21.01.2010 року позивачка зверталась до відповідача стосовно нарахування недосплаченої щомісячної надбавки до пенсії, у звязку тим, що має статус «Дитини війни». Однак отримала письмову відповідь від 03.02.2010 року, в якій в задоволенні її вимог було відмовлено (а.с.10-11).

Відповідно до ч.І ст. 28 ОСОБА_2 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 1 ст.65 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» затверджений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2006 рік, у наступному розмірі: з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривень, з 1 жовтня - 366 гривень. У ч.2 ст.65 ОСОБА_2 зафіксовано, що розміри державних соціальних гарантій на 2006 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами, цим ОСОБА_2 та нормативно-правовими актами КМУ, що відповідно, дає право керуватися встановленими розмірами прожиткового мінімуму для визначення державних соціальних гарантій за ОСОБА_2 України «Про соціальний статус дітей війни».

Згідно з ч.І ст.62 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2007 рік, затверджений у наступному розмірі: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.

Суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений також ч.З ст.62 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якої для визначення мінімального розміру пенсії за віком з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшений на 1 відсоток. Зазначена норма введена в дію ОСОБА_2 України від 15.03.2007 року № 749-V, який набрав чинності після ОСОБА_2 України від 25.03.2005 року № 2505-ІV яким встановлені обмеження в ч.З ст.28 ОСОБА_2 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, № 1058-ІV Тому, відповідно до принципу дії закону в часі застосуванню підлягає закон, який набрав чинності пізніше.

У ч.З ст.62 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 ОСОБА_2 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом пятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Відповідно до п.17 ст.77 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим ОСОБА_2 зупинена на 2006 рік дія ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни». ОСОБА_2 України «Про внесення змін до ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006 року № 3367-IV п.17 ст.77 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виключений, в наслідок чого стає зрозумілим, що дія ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» на 2006 рік поновлена.

Згідно ст. 111 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія ОСОБА_2 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від

розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до п. 12 ст. 71 цього ОСОБА_2 з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим ОСОБА_2 зупинена на 2007 рік дія ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни».

Затверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами Украйни встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ч.І cт.68 Конституції України вони є загальнообовязковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобовязань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави. У ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим ОСОБА_2, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії) визнано такими, що не відповідають Конституції України ст. 111 та п.12 ст.71 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення щодо обмежень соціальних виплат законом України « Про державний бюджет України на 2008 рік».

У відповідності до ст.152 Конституції України, ОСОБА_2, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог у звязку з відсутністю бюджетних коштів, призначених на ці виплати, судом не можуть прийняті до уваги. Суд вважає необхідним зазначити, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно- правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання субєктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, не приймається до уваги.

Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області в період часу з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року в порушення ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» не здійснювало перерахунок та не виплату ОСОБА_1 надбавки до її пенсії.

Згідно п.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка не надала суду доказів того, що вона пропустила строк позовної давності з поважних причин. Не можна визнати поважною ту причину, що позивачка не звернулась до суду за захистом своїх прав, тому, що про належні їй, як дитині війни виплати її не було повідомлено Відповідачем. Посилання позивачки на те, що її законні права було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів вищої сили є безпідставними, оскільки вони були визнані неконституційним, та відповідно, втратили чинність 09.07.2007 року та 22.05.2008 року відповідно. Тобто, позивачка мала можливість своєчасно дізнатися про це із засобів масової інформації, рішення Конституційного Суду України оприлюднюються. Крім того, вона мала можливість звернутися за консультацією до юристів. Відповідно до п.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду 11.02.2010 року суд вважає, що позовні вимоги слід розглядати по суті лише в межах річного строку, а в поновленні пропущеного строку з 01.01.2006 року по 10.02.2009 року слід відмовити.

Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивачки в частині визнання бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку та невиплати їй в повному обсязі надбавки до пенсії згідно до ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», підлягають частковому задоволенню - за період з 11.02.2009 по 31.12.2009 року.

Керуючись ст.ст. 19, 124, 152 Конституції України, ст. 1, 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 61, 69 ОСОБА_2 України «Про Конституційний Суд України», рішеннями

Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп /2007р. та від 22.05.2008 року № 10- рп/2008р., ст.ст. 9, 11, 60, 69-70, 86, 99, 158, 160, 163, 186, 254 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

В поновленні ОСОБА_1 строку на звернення до суду з адміністративним позовом відмовити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області щодо не здійснення перерахунку та не виплати ОСОБА_1 надбавки до її пенсії згідно ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 11.02.2009 року по 31.12.2009 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавку до її пенсії згідно ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 11.02.2009 року по 31.12.2009 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом 10 днів із дня її оголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги.

Суддя О. М. Бульба