Справа № 820/2013/16
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 р. Справа № 820/2013/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2016р. по справі № 820/2013/16

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_2, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 22.03.2016 року №235 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з посади старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій лінійного відділу на станції Основа з 06.11.2015 року;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області поновити ОСОБА_2 у складі національної поліції у званні капітан поліції, на посаді старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, співробітники якого здійснюють оперативне обслуговування лінійного відділу на станції Основа, перебуваючого в процесі ліквідації, або в іншому підрозділі Головного управління Національної поліції в Харківській області, та на іншій посаді в разі відсутності посади старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій;

- допустити негайне виконання рішення суду; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області в разі задоволення позову надати до суду протягом розумного строку звіт про виконання судового рішення та встановити відповідальність у вигляді штрафу за його неподання.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Скасовано наказ Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 22.03.2016 року №235 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з посади старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій лінійного відділу на станції Основа з 06.11.2015 року.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Харківській області поновити ОСОБА_2 у складі Національної поліції у званні капітан поліції, на посаді старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, співробітники якого здійснюють оперативне обслуговування лінійного відділу на станції Основа, перебуваючого в процесі ліквідації, або в іншому підрозділі Головного управління Національної поліції в Харківській області, та на іншій посаді в разі відсутності посади старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій.

Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_4 допущено до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачами - Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, подано апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114, п. п. 9, 10, 11, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", ст. 22, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 51, ч. ч. 1, 7 ст. 52 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав викладених в апеляційних скаргах.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що позивач проходила службу в органах внутрішніх справ та відповідно до послужного списку особистий № М-217146 (а.с. 10-14) займала наступні посади в органах внутрішніх справ:

06.05.2008 року наказом по ЛУ на ПЗ №62 о/с призначена на посаду інженера - програміста сектору інформаційних технологій ЛВ на ст. Харків-Пас. ЛУ на ПЗ УМВС У на ЗТ.

21.01.2009 року наказом ЛУ на ПЗ №4 о/с призначена на посаду інженера - програміста сектору інформаційних технологій ЛВ на станція Основа ЛУ на ПЗ.

03.08.2009 року наказом УМВСУ на ПЗ №55 о/с призначена на посаду інженера - програміста сектору інформаційних технологій ЛВ на станції Основа УМВСУ на ПЗ.

17.03.2010 року наказом УМВСУ ПЗ №23 о/с призначена на посаду старшого інженера - програміста сектору інформаційних технологій ЛВ на станції Основа УМВСУ на ПЗ.

З 18.01.2012 року по 04 листопада 2014 року відповідно до наказу № 28 о/с від 31.01.2012 року позивачу надана згідно ст. 18 Закону України "Про відпустки" відпустка для догляду за дитиною до досягненню нею 3-го віку (а.с. 16).

З 05.05.2015 року по 05 листопада 2015 року відповідно до наказу №108 о/с від 16.06.2015 року ОСОБА_2 надана згідно до п. 3 ст. 25 Закону України "Про відпустки" додаткова відпустка без збереження заробітної плати для догляду за дитиною (а.с. 15).

23.09.2015 року наказом начальника Управління МВС України на Південній залізниці №195 о/с, позивача, старшого інженера - програміста сектору інформаційних технологій лінійного відділу на ст. Основа звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п "Г" ст. 64 Положення № 114-1991.

Не погодившись з даним наказом позивач оскаржила його до Харківського окружного адміністративного суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року по справі №820/10644/15 визнано незаконним та скасовано наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 23 вересня 2015 року №195 о/с в частині звільнення ОСОБА_4. Поновлено на посаді ОСОБА_4 на посаді старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій лінійного відділу на станції Основа Управління МВС України на Південній залізниці або на рівноцінній посаді в органах МВС України.

Вказана постанова набрала законної сили в порядку ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

16.03.2016 року (вх. А-1010/2 від 17.03.2016 року) позивач подала до Голови Ліквідаційної комісії заяву, в якій просила призначити її на посаду старшого інженера - програміста сектору інформаційних технологій, або рівнозначну нижчу або вищу посаду в структурних підрозділах вже Національної поліції України згідно п. 9 роз. 11 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 21). На час подання заяви ОСОБА_2 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року №820/10644/15 про визнання протиправним її звільнення та поновлення на посаді вже було надіслано до виконання Ліквідаційній комісії позивачем особисто 04.03.2016 року, що підтверджується супровідним листом від 04.03.2016 року (а.с. 22).

Наказом Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області №235 о/с від 22.03.2016 року, позивача, капітана міліції ОСОБА_2, на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року №820/10644/15, що перебуває у додатковій відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, поновлено на посаді старшого інженера - програміста сектору інформаційних технологій лінійного відділу на ст. Основа, з 23 вересня 2015 року (а.с. 31).

Вищевказаним наказом позивача також звільнено з органів внутрішніх справ на підставі пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до п. Г ст. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 з 06 листопада 2015 року. (а.с. 31).

Не погодившись з наказом відповідача в частині звільнення з органів внутрішніх справ, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача не було можливості у встановлені Прикінцевими та перехідними положеннями вказаного Закону строки звернутися до керівництва Управління МВС України на Південній залізниці та до відділу кадрів з приводу наявності бажання проходження служби в Національній поліції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи наказ від 22.03.2016 року № 235 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року у зв'язку з скороченням штатів, голова ліквідаційної комісії УМВС України на Південній залізниці протиправно повторно звільнив позивача із займаної посади з 06.11.2015 року.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законами України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію" (далі Закон №565-ХІІ) та від 02.07.2015 №580-VIІI "Про Національну поліцію" (далі Закон №580-VIІI), а також Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення).

Статтею 18 Закону № 565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

На час розгляду цієї адміністративної справи Закон України № 565-ХІІ втратив чинність, у звязку з набранням чинності законної сили Законом України №580-VIІI.

Так, відповідно до ст. 1 Закону №580-VIІI національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до п.1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIІI він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

06 серпня 2015 року Закон № 580-VIІI було опубліковано в Голосі України №141-142.

Таким чином, ОСОБА_2 була попереджена про звільнення через скорочення штатів в силу закону із моменту його опублікування за три місяці.

При цьому, колегія суддів зауважує, що будь-якого додаткового способу/порядку попередження позивача про наступне звільнення законом не передбачено.

Приписами пунктів 9,10,11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

В контексті наведеного слід зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачають вирішення питання щодо подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 року.

Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що вказаними положеннями Закону передбачено право осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ станом на 06 листопада 2015 року, за їх згодою, бути прийнятими на службу до поліції, за умови відповідності працівників міліції вимогам, встановленим до поліцейських.

Зазначене право працівників міліції на первинному етапі реалізується шляхом вчинення пропозиції відповідними керівними посадовими особами про прийняття на службу до поліції на певну посаду та у пропонований заклад, та виявлення такими працівниками міліції бажання проходити службу в поліції шляхом написання відповідних заяв (рапортів).

Згідно із пп. "г" п. 64 Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач протягом установленого Законом строку не подавала рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації. Також позивач у строк до 06.11.2015 року не зверталась із заявою про прийняття її на службу до поліції.

Водночас судом встановлено, що позивача 23 вересня 2015 року, наказом начальника Управління МВС України на Південній залізниці №195 о/с, позивача, старшого інженера - програміста сектору інформаційних технологій лінійного відділу на ст. Основа звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п "Г" ст. 64 Положення № 114-1991. Цей наказ визнано протиправним та скасовано постановою ХОАС від 21 січня 2016 року по справі №820/10644/15.

Таким чином, у позивача не було можливості протягом установленого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону тримісячного строку звернутися до керівництва Управління МВС України на Південній залізниці та до відділу кадрів з приводу наявності бажання проходження служби в Національній поліції.

Однак, враховуючи вищенаведені вимоги чинного законодавства та беручи до уваги те, що позивач, хоч і з незалежних від неї причин, не реалізувала надане Законом право на подачу заяви про прийняття на службу до поліції та не підтвердила свою згоду проходити подальшу службу в поліції у визначений Законом строк, тобто до 06.11.2015 року та, як наслідок, не була у встановленому законом порядку та у строк до 06.11.2015 року прийнята на службу до органів Національної поліції, у відповідача були всі законні підстави для прийняття оскарженого наказу щодо звільнення позивача у зв'язку із скороченням на підставі п.п. 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та п. Г ст. 64 (через скорочення штатів) Положення 114-1991, оскільки, як вже було зазначено, неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Водночас, колегія суддів не може погодитись із вказаним наказом від 22.03.2016 року №235 о/с в частині звільнення позивача з 06 листопада 2015 року, оскільки чинним законодавством не передбачено можливості звільняти особу з будь - якої установи (організації) датою, котра вже сплинула. А відтак, колегія суддів не може погодитися, що звільнення позивача є законним та обґрунтованим в частині дати його звільнення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині скасування наказу Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 22.03.2016 року №235 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з посади старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій лінійного відділу на станції Основа з 06.11.2015 року підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині дати звільнення позивача - з 06.11.2015 року, з одночасним зобов'язанням Ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці внести зміни до наказу від 22.03.2016 року №235 о/с щодо дати звільнення ОСОБА_1.

Крім того колегія суддів зазначає, що пунктом 5 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію визнано такими, що втратили чинність, Закон України "Про міліцію" та Постанову Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про міліцію".

У звязку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" ліквідуються усі органи внутрішніх справ України.

На виконання зазначеного Закону було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України", якою було затверджено Перелік територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, що ліквідуються, та утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, і Головне управління Національної поліції в Харківській області.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Абзацом 3 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівники не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону України "Про Національну поліцію" призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною ч.1 ст.51 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об'єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

У відповідності до ч.1 ст.52 цього Закону з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов'язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади (далі - конкурс).

Конкурс проводиться відповідною поліцейською комісією (ч.7 ст.52 Закону України "Про Національну поліцію").

З наведених вище норм Закону України "Про Національну поліцію" вбачається, що цим Законом передбачено певну процедуру прийняття на службу в органи Національної поліції. Тобто, існує алгоритм прийняття на службу, який вимагає вчинення певних дій з боку осіб, які приймаються на службу в поліції (як таких, що приймаються на службу вперше, так і для колишніх працівників міліції, які виявили бажання працювати в поліції), а також з боку посадових осіб органів (закладів, установ) поліції.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, позовна вимога про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Харківській області поновити її у складі Національної поліції, тобто призначити її на посаду в новоствореному державному органі поза межами встановленої законодавством процедури, є формою втручання у дискреційні повноваження субєкта владних повноважень ГУНП в Харківській області та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Крім того, у суду відсутні законодавчо встановлені підстави для поновлення позивача на службі в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області, оскільки позивач не була звільнена з органів Національної поліції та службу в них не проходила.

За таких обставин, вимоги позивача щодо зобов'язання Головного управління Національної поліції в Харківській області поновити її у складі національної поліції у званні капітан поліції, на посаді старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, співробітники якого здійснюють оперативне обслуговування лінійного відділу на станції Основа, перебуваючого в процесі ліквідації, або в іншому підрозділі Головного управління Національної поліції в Харківській області, та на іншій посаді в разі відсутності посади старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій, не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2016р. по справі № 820/2013/16 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 22.03.2016 року №235 о/с в частині дати звільнення ОСОБА_2 з посади старшого інженера-програміста сектору інформаційних технологій лінійного відділу на станції Основа - з 06.11.2015 року.

Зобовязати Ліквідаційну комісію Управління МВС України на Південній залізниці внести зміни до наказу від 22.03.2016 року №235 о/с щодо дати звільнення ОСОБА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 18.07.2016 р.