Справа № 826/3653/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3653/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 липня 2016 року № 826/3653/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит»

до

Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби -Центрального офісу з обслуговування великих платників

про

визнання протиправним та скасування повідомлення

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сателлит» (надалі – Позивач, ТОВ «Сателлит») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників (надалі – Відповідач, МГУ ДФС – Центральний офіс з ОВП), в якому просить скасувати повідомлення від 06.01.2016 року №165/10/28-10-37-20-16.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що у податкового органу були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного повідомлення, що призвело до порушення права позивача на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у адміністративному позові.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі з підстав, викладених в письмових запереченнях.

В зв’язку з надходженням клопотань від сторін про розгляд справи в письмовому провадженні, Судом було прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі частини 4 статті 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Судом встановлено, що 06.01.2016 року Відповідачем було складено повідомлення № 165/10/28-10-37-20-16 згідно якого позивач не має права на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, оскільки Товариство не відповідає критеріям на автоматичне бюджетне відшкодування, визначеним пунктом 200.19 статті 200 розділу V Податкового кодексу України (надалі – ПК України), а саме, за підприємством обліковується податковий борг в розмірі 331405,54 грн.

Позивач не погоджується із зазначеним повідомленням, вважає його протиправним, а тому звернувся до суду із відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи а також норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Сателлит» було подано за місцем податкового обліку наступну податкову звітність з податку на додану вартість:

- 20.04.2015 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року із зазначенням суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 12000000,00 грн.

- 19.05.2015 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року із зазначенням суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 1966539,00грн.

- 21.09.2015 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року із зазначенням суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 2694731 грн.

- 19.10.2015 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року із зазначенням суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 40000000,00 грн.

- 19.11.2015 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року із зазначенням суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 20000000,00 грн.

- 18.12.2015 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року із зазначенням суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 16400000,00 грн.

В свою чергу, зазначену податкову звітність із податку на додану вартість податковим органом було розглянуто з наступними результатами:

- Довідку Державної податкової інспекції ДПІ у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) № 119/26-55-28-02/13501985 від 18.06.2015 року про результати документальної позапланової перевірки правомірності нарахування ТОВ «Сателлит» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2015 року, при відображенні позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість суми бюджетного відшкодування в розмірі 12 000 000,00 грн. порушень не виявлено;

- Довідку ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві № 118/26-55-28-02/13501985 від 20.11.2015 року про результати документальної позапланової перевірки правомірності нарахування ТОВ «Сателлит» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень та серпень 2015 року, при відображенні позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість суми бюджетного відшкодування в розмірі 1810023,00 грн. за квітень та 2 694 731,00 грн. за серпень 2015 року порушень не виявлено;

- МГУ ДФС – Центральним офісом з ОВП 06.01.2016 року винесено оскаржуване повідомлення № 165/10/28-10-37-20-16, яким ТОВ «Сателлит» було відмовлено у праві на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість відповідно до статті 200 ПК України у зв’язку із тим, що ТОВ «Сателлит» не відповідає критеріям на автоматичне бюджетне відшкодування, а саме, за підприємством обліковується податковий борг в розмірі 331 405,54 грн.

Не погоджуючись із повідомленням МГУ ДФС – Центрального офісу з ОВП від 06.01.2016 року № 165/10/28-10-37-20-16, позивач, у відповідності до ст. 56 ПК України, оскаржив його в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги, Державною фіскальною службою України, повідомлення МГУ ДФС – Центрального офісу з ОВП від 06.01.2016 року № 165/10/28-10-37-20-16 було залишено без змін.

ТОВ «Сателлит» 09.03.2016 року звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом про визнання протиправним і скасування зазначеного повідомлення. На момент звернення до суду із позовом, заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість в загальному розмірі 82 684 444,00 грн. Позивачеві відшкодовано не було. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та сторонами не спростовується.

Судом також встановлено, що позивачем проводилася звірка стану розрахунків платника із бюджетом за період з 01.01.2016 року по 13.01.2016 року. Згідно додатках до позовної заяви актів звірок МГУ ДФС – Центрального офісу з ОВП, в зазначеному періоді податковий борг за підприємством по жодному із податків не обліковувався. Згідно актів звірок від 08.02.2016 року по сплаті рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України № 628-20, по сплаті податку на прибуток іноземних юридичних осіб № 630-20, по сплаті податку на прибуток приватних підприємств № 628-20, за підприємством обліковується позитивне сальдо розрахунків. Згідно акту звірки по сплаті податку на додану вартість від 08.02.2016 року № 624-20, за даними податкового органу, за підприємством обліковується позитивне сальдо розрахунків в розмірі 83 863 222,79 грн. Згідно акту звірки по бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість від 08.02.2016 року № 626-20, з бюджету позивачеві було відшкодовано 0 грн.

Представником позивача, в якості доказу відсутності у ТОВ «Сателлит» податкової заборгованості, також було надано суду довідку МГУ ДФС – Центрального офісу з ОВП від 28.03.2016 року № 6582/10/28-10-23-26 про відсутність заборгованості по сплаті податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, згідно якої, станом на 28.03.2016 року, підприємство не має заборгованостей із сплати податків, зборів, платежів.

Відповідач обґрунтовує правомірність оскаржуваного рішення із посиланням на ту обставину, що Державною фіскальною службою України, у відповідності до пп. 200.20 ст. 200 ПК України, позивача не було включено до переліку платників податку, що відповідають критеріям, визначеним у Кодексі та мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склалися між сторонами, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 ПК України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплені ст. 200 ПК України.

Згідно п. 200.7 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Положеннями пункту 200.18 ст. 200 ПК України закріплено, що платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку.

Автоматичне бюджетне відшкодування здійснюється за результатами камеральної перевірки, яка проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним терміном отримання податкової декларації, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу.

Пункт 200.19 ст. 200 ПК України визначає критерії, відповідність яким дає право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку. Зокрема, відповідно до підпункту 200.19.4 п. 200.19 ст. 200 ПК України, одним із вищезазначених критеріїв є відсутність у платника податкового боргу.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

З оскаржуваного повідомлення від 06.01.2016 року № 165/10/28-10-37-20-16 вбачається, що підставою для позбавлення позивача права на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість стала наявність у нього податкового боргу в розмірі 331 405,54 грн.

Пунктом 2 Порядку визначення відповідності платника податку на додану вартість критеріям, які дають право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року № 1128 (далі – Порядок № 1128) передбачено, що для отримання права на автоматичне бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен відповідати одночасно критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 розділу V Кодексу.

Пункт 4 Порядку №1128 визначає дані, на підставі яких формуються критерії, які дають право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а також порядок їх обрахунку.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Порядку №1128, для формування цього критерію (податковий борг) використовуються зведені показники загальної суми податкового боргу платників податків до бюджетів усіх рівнів (із врахуванням суми боргу за основним платежем, пені, за штрафними (фінансовими) санкціями) на перше число місяця, другого за звітним періодом.

З урахуванням зазначеного, згідно наявних в матеріалах справи актів звірок стану розрахунків ТОВ «Сателлит» із бюджетом за період з 01.01.2016 року по 13.01.2016 року № 628-20, № 630-20, 628-20, 624-20, № 626-20 від 08.02.2016, вбачається, що станом на перше число місяця, другого за звітним періодом, податкового боргу за підприємством не обліковується.

У відповідності до п. 200.20 ст. 200 ПК України, порядок визначення відповідності платника податку критеріям, зазначеним у пункті 200.19 цієї статті, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Визначення відповідності платника податку зазначеним критеріям проводиться в автоматизованому режимі протягом 15 календарних днів після граничного терміну подачі звітності.

Згідно п. 200.21 ст. 200 ПК України, у разі невідповідності за висновком контролюючого органу платника податку визначеним цією статтею критеріям та відсутності в такого платника права на автоматичне бюджетне відшкодування податку контролюючий орган зобов'язаний протягом 17 календарних днів після граничного терміну подачі звітності повідомити платника податку про відповідне рішення та надати детальні пояснення і розрахунки за критеріями, значення яких не дотримано.

Таким чином, Судом встановлено, що висновок контролюючого органу щодо невідповідності Позивача визначеним критеріям та відсутності у підприємства права на автоматичне бюджетне відшкодування податку є помилковим та призвів до порушення права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Статтею 76 ПК України визначено порядок проведення камеральних перевірок. Згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. У відповідності до п. 76.2 ст. 76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.2 ст. 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували наявність податкового боргу, який обліковується за позивачем, а також не доведено обґрунтованості оскаржуваного повідомлення.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що повідомлення МГУ ДФС – Центрального офісу з ОВП № 165/10/28-10-37-20-16 від 06.01.2016 року є помилковим та прийнятимі з порушенням норм податкового права.

Таким чином, повідомлення МГУ ДФС – Центрального офісу з ОВП від 06.01.2016 року № 165/10/28-10-37-20-16 є протиправними та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, МГУ ДФС – Центральним офісом з ОВП не доведено правомірності та обґрунтованості прийняття спірного повідомлення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Сателлит» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати повідомлення Міжрегіонального Головного управління – Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06.01.2016 року № 165/10/28-10-37-20-16.

3. Стягнути з Міжрегіонального Головного управління – Центрального офісу з обслуговування великих платників за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит» (код ЄДРПОУ 13501985) судовий збір в розмірі 4 976,00 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук