Справа № 820/11520/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 р.Справа № 820/11520/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 820/11520/15

за позовом ОСОБА_3

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" в особі ОСОБА_4

про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_3, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта-банк" ОСОБА_4 (далі по тексту відповідач), в якому, з урахуванням уточнень до позову, прийнятих судом, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта-банк" ОСОБА_4 від 15.09.2015 року про затвердження Протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта-Банк", в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №009-20608-260215 від 26.02.2015 р., який укладений ОСОБА_3 із АТ "Дельта-банк", із виключенням зазначеного договору банківського вкладу з реєстру нікчемних правочинів, що міститься у Додатку №3 до вищевказаного протоколу засідання комісії;

- визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта-банк" ОСОБА_4 №813 від 16 вересня 2015 року про застосування наслідків нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту) в частині повернення коштів у сумі 4000,00 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на рахунок №5218 ОСОБА_5 в АТ "Дельта-банк", та повернення коштів у сумі 800,0 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на аналітичний рахунок кредиторської заборгованості 2909, відкритий для клієнта - ОСОБА_3 в АТ "Дельта-банк";

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта-банк" ОСОБА_4, в порядку, передбаченому ч.1 ст.27 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", включити позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: вул. Тімірязєва, 48, смт. Покотилівка, Харківський р-н, Харківська область, 62458, ІІН НОМЕР_1, до переліку осіб - вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування вкладу за рахунок Фонду та визначити розрахункову суму відшкодування її вкладу за вищевказаним договором, що становив 4800 доларів США, станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку ПАТ "Дельта Банк", та подати ці відомості до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2016 р. по справі № 820/11520/15 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта-банк" в особі ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2016 р. по справі № 820/11520/15 та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США № 009-20608-26215 від 26.02.2015 р., укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта-Банк», є повністю типовим договором банківського вкладу, не містить будь-яких умов, відмінних від тексту відповідного публічного договору, та які б передбачали платіж або передачу майна на користь третіх осіб, умови вказаного договору не передбачають прямо або опосередковано надання будь-яких пільг або переваг позивачеві, а тому відсутні підстави для визнання цього договору нікчемним за п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, переведення коштів з поточного рахунку ОСОБА_5 на депозитний рахунок його тещі ОСОБА_3 не є правочином, а є лише операцією за рахунком, яку здійснює банк на вимогу клієнта, відповідно до умов банківського рахунку, як це визначено статтею 1068 ЦК України. Зарахування коштів на вкладний рахунок позивачки від іншої особи є способом виконання цього договору, а не його умовою, при цьому виконання умов договору у спосіб, який прямо не передбачений його умовами, не є підставою для визнання цього договору нікчемним. Зазначив, що оскільки інша сторона правочину ПАТ «Дельта Банк» прийняв виконання цього договору банківського вкладу саме у такий спосіб, зазначене свідчить про дійсність даного договору. При цьому, ані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ані Цивільним кодексом України не встановлено обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником. Натомість, даний Закон та ст. 1062 ЦК України, а також п.2.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою НБУ № 516 від 03.12.2003 р., прямо передбачають можливість внесення коштів на депозитний рахунок іншою особою. Також, вказує на відсутність у відповідача повноважень самостійно визнавати договір нікчемним без відповідного рішення суду. Пояснив, що Постанова НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта-Банк» до категорії проблемних» не забороняла приймання вкладів від населення, як це зазначено в рішенні суду першої інстанції, а лише встановлювала певні обмеження щодо розміру таких вкладів. Відмітив, що у витязі з протоколу рішення комісії від 15.09.2015 р. відсутні будь-які встановлені факти, які б свідчили про залучення коштів від ОСОБА_3 в розмірі, що перевищує обсяг таких операцій станом на 04.11.2014 р. та за підвищеними процентними ставками.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2016 р. по справі № 820/11520/15 скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 2015 року між позивачем, ОСОБА_3, та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір банківського вкладу №009-20608-260215, на підставі чого у ОСОБА_3 був відкритий рахунок №8184 (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, із заявленої до відшкодування суми 4800,0 дол. США 4000,0 дол. США були зараховані 26.02.2015 р. на депозитний рахунок позивача шляхом перерахування з поточного власного рахунку громадянина ОСОБА_5, також відкритого у ПАТ "Дельта-банк", ще 800 дол. США були внесені особисто позивачем до каси установи банку 27.02.2015 року (а.с.13-14).

У подальшому 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк".

ОСОБА_6 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту Фонд) №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. ОСОБА_6 виконавчої дирекції Фонду №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

ОСОБА_6 виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

З метою дотримання вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноваженою особою створено комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк".

Наказом Уповноваженої особи від 29.05.2015 року "Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ "Дельта Банк" та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" №408, наказано здійснити перевірку правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) АТ "Дельта Банк" протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до наказу Уповноваженої особи від 07.08.2015 року "Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ "Дельта Банк" та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" №691 (а.с. 46), продовжено строк перевірки правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу - до 01 жовтня 2015 року.

У ході проведення перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту) між фізичними особами-клієнтами та Банком, укладеними після 16.01.2015 року включно, в тому числі і в договорі, укладеному між АТ "Дельта Банк" та позивачем по справі, ОСОБА_3

За наслідками нікчемності правочину, укладеного між позивачем та Банком, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_4 прийнято наказ №813 від 16.09.2015 року "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями", яким повернуто кошти у сумі 4000,00 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на рахунок №5218 ОСОБА_5 в АТ "Дельта-банк", та повернуто кошти у сумі 800,0 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на аналітичний рахунок кредиторської заборгованості 2909, відкритий для клієнта - ОСОБА_3 в АТ "Дельта-банк".

Матеріалами справи підтверджено, що 09.10.2015 року та 26.10.2015 року ОСОБА_3 зверталась до уповноваженої особи із заявами щодо надання інформації щодо порядку отримання коштів за договором № 009-20608-260215 (а.с.16-17).

Повідомленням від 23.09.2015 р. № 8821/3330 позивачеві було розяснено нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 009-20608-260215 від 26.02.2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, згідно з п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.15).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом про визнання протиправними та скасування рішення уповноваженої особи про затвердження Протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта-Банк", в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №009-20608-260215 від 26.02.2015 р. між позивачкою та АТ "Дельта-банк", наказу №813 від 16 вересня 2015 року про застосування наслідків нікчемності вказаного договору в частині повернення коштів у сумі 4000,00 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на рахунок №5218 ОСОБА_5 та повернення коштів у сумі 800,00 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на аналітичний рахунок кредиторської заборгованості 2909, відкритий для ОСОБА_3 в АТ "Дельта-банк", а також зобов'язання відповідача включити позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування вкладу за рахунок Фонду, та визначити розрахункову суму відшкодування її вкладу за вищевказаним договором в сумі 4800 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при визнанні нікчемним договору банківського вкладу ОСОБА_3 №009-20608-260215 від 26.02.2015 року уповноважена особа ОСОБА_4 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений діючим законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 4, частини першої статті 26, частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону № 4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Так, виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення діяльності Фонду:

1) приймає рішення про виключення банку з числа учасників Фонду;

2) складає проект кошторису витрат Фонду та подає його на затвердження адміністративній раді Фонду;

3) подає на затвердження адміністративній раді Фонду річний звіт Фонду;

4) скликає позачергові засідання адміністративної ради Фонду;

5) щорічно подає на розгляд адміністративної ради Фонду пропозиції щодо визначення аудитора для проведення аудиторської перевірки Фонду;

6) визначає структуру Фонду, затверджує положення про його структурні підрозділи;

7) затверджує штатний розпис Фонду, умови та форми оплати праці працівників Фонду, крім членів виконавчої дирекції Фонду;

8) приймає рішення про участь Фонду у міжнародних організаціях у сфері гарантування (страхування) депозитів з подальшим погодженням цього рішення адміністративною радою Фонду;

9) приймає рішення про матеріально-технічне та кадрове забезпечення діяльності Фонду в межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;

10) приймає нормативно-правові акти Фонду;

11) затверджує регламент виконавчої дирекції Фонду;

12) подає на затвердження адміністративній раді Фонду положення про службу внутрішнього аудиту та на погодження пропозиції щодо призначення (звільнення) керівника служби внутрішнього аудиту;

13) приймає рішення щодо майна, що перебуває у сфері управління Фонду (у тому числі щодо відчуження, оренди, ліквідації);

14) приймає рішення про залучення кредитів від небанківських фінансових установ та іноземного кредитора з подальшим затвердженням цього рішення адміністративною радою Фонду.

Частиною 1 статті 26 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У відповідності до ч.1 ст.27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

З аналізу викладених норм вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставин, передбачених частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI.

Згідно з п.п.1, 2, 4, 6 частини 2 статті 37 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Відповідно до ч.3 ст.37 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Як встановлено частинами 2, 3 ст.27 Закону № 4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

За нормами частини п'ятої статті 27 Закону № 4452-VI протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону (частина шоста статті 27 Закону № 4452-VI).

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У свою чергу, відповідно до ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з частиною четвертою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд :

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Таким чином, для правильного вирішення спору такої категорії справ необхідно перевірити підстави, з яких визнано договір нікчемним, у розрізі статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 30.10.2014 року Національним банком України прийнято Постанову №692/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних" (а.с.128).

За визначенням ст.2 Закону № 4452-VІ, проблемний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії проблемних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність" і нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Постанови №692/БТ від 30.10.2014 року запроваджено певні обмеження у діяльності Банку для стабілізації його діяльності та відновлення його фінансового стану, зокрема, постановлено не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Вказане обмеження знайшло своє відображення у наказі ПАТ «Дельта Банк» № 2650 від 03.11.2014 року «Щодо стабілізації діяльності банку» (пункт 1.2), відповідно до якого запроваджено з 04.11.2014 року недопущення проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до 04.11.2014 року, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків (а.с.110).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, із зазначеним наказом працівники Банку ознайомлені 15.01.2015 року.

Однак, незважаючи на запровадження для банку вищевказаного обмеження, між ПАТ "Дельта Банк" та позивачем був укладений договір банківського вкладу, що є порушенням постанови Правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ, яка обов'язкова до виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності.

Вже постановою Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" віднесене до категорії неплатоспроможних, що підтверджує законність прийнятих обмежень відносно банку постановою від 30.10.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що правочин у формі договору №009-20608-260215 від 26.02.2015 року є нікчемним в силу закону, оскільки вчинений в період, коли банк ПАТ «Дельта Банк» був віднесений до категорії проблемних, а відтак, визнання цього правочину недійсним у судовому порядку не вимагається.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що постановою правління Нацбанку від 30.10.2014 року № 692/БТ передбачена можливість банку здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсязі, що не перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цієї постанови та за процентними ставками не вищими, ніж середні по банківській системі, оскільки цією ж постановою Нацбанку прямо заборонено здійснення операцій, що збільшують гарантовану суму відшкодування Фондом за вкладами фізичних осіб.

З комплексного аналізу пунктів 1.1 і 1.2 наказу № 2650 від 03.11.2014 року, прийнятого на виконання даної постанови Нацбанку, вбачається, що банку лише дозволено збільшувати суми вкладів за договорами, укладеними на дату прийняття постанови, а не укладати нові договори банківського вкладу, за результатами яких безумовно збільшиться гарантована сума відшкодування Фондом за вкладами фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Отже, у розумінні ч.2 ст.37, ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» прийняття уповноваженою особою рішення від 15.09.2015 року про затвердження Протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта-Банк", в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №009-20608-260215 від 26.02.2015 р. між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта-банк", а також наказу №813 від 16 вересня 2015 року про застосування наслідків нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту) в частині повернення коштів у сумі 4000,00 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на рахунок №5218 ОСОБА_5 в АТ "Дельта-банк", та повернення коштів у сумі 800,0 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на аналітичний рахунок кредиторської заборгованості 2909, відкритий для клієнта - ОСОБА_3 в АТ "Дельта-банк", вчинено в межах повноважень відповідача, встановлених законом.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на те, що уповноважена особа не наділена повноваженнями скасовувати операції за банківським рахунком, за якою були перераховані кошти на імя вкладника від іншої особи, оскільки в даному випадку мало місце не скасування операції з переведення коштів, а передбачене законом застосування наслідків нікчемності правочинів у вигляді повернення коштів на рахунок, з якого вони були переведені.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ Дельта Банк, що є обов'язковими до застосування сторонами (умова договору), зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається.

Пунктом 1.8 договору № 009-20608-260215 від 26.02.2015 року передбачено, що зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого у банку, або готівкою через касу Банку в день укладення Сторонами цього Договору.

У разі, якщо в день укладення Сторонами цього Договору Вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму Вкладу на Рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.

Зарахування додаткових внесків на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку.

У відповідності до п.1.1 Договору всі визначення в цьому Договорі вживаються у значенні, встановленими Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», що затверджені ОСОБА_6 Директорів Банку, надалі за текстом «Правила», які оприлюднюються шляхом їх розміщення на інформаційних стендах Банку в приміщеннях Банку та на офіційному сайті Банку за адресою : www.deltabank.com.ua.

Згідно з п.2.2 Договору із підписанням цього Договору Вкладник засвідчує, що він ознайомлений з Правилами та погоджується вважати їх обовязковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього Договору.

Таким чином, позивач, підписавши даний договір, засвідчила свою обізнаність з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у АТ Дельта Банк, зокрема, і пунктом 5.11 цих Правил, однак, незважаючи на встановлене цим пунктом обмеження щодо внесення коштів на користь вкладника від третіх осіб, повністю сформувала суму вкладу за рахунок коштів третьої особи ОСОБА_5

26.02.2015 року, тобто, у день підписання договору, безпосередньо позивачкою кошти на свій депозитний рахунок не вносились, а були внесені третьою особою.

Та обставина, що позивачкою наступного дня 27.02.2015 року було внесено на свій депозитний рахунок 800 доларів США, не спростовує цього факту, оскільки у відповідності до договору банківського вкладу кошти, що становлять суму Вкладу, повинні були бути внесені на Рахунок саме того ж дня, коли відбулося укладення договору.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

За визначенням ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, статтею 633 ЦК України встановлена пряма заборона на надання переваги одному споживачеві перед іншими щодо укладення публічного договору, а також передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій статті 633 ЦК України та правилам, обовязковим для сторін при укладенні та виконанні публічного договору, є нікчемними (ч.6 ст.633 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України договір № 009-20608-260215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США, укладений 26.02.2015 р. між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3, є публічним, тобто, не повинен передбачати надання будь-яких переваг одним вкладникам перед іншими або зміни умов договору для одних вкладників порівняно з іншими.

ОСОБА_3, прийнявши виконання цього договору у вигляді перерахування на депозитний рахунок позивачки коштів третьою особою ОСОБА_7, тобто, у спосіб, не передбачений вищевказаним договором, надав неправомірні переваги позивачеві порівняно з іншими вкладниками, для яких би договір, виконаний шляхом перерахування суми вкладу з рахунку третьої особи, вважався б неукладеним.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок відповідача про нікчемність договору № 009-20608-260215 від 26.02.2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» як такого, що укладений на умовах, що передбачали надання позивачеві переваг перед іншими вкладниками, та в період, коли банк був віднесений до категорії проблемних.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що кошти, внесені на рахунок № 8184 як ОСОБА_5 26.02.2015 року в сумі 4000 доларів США, так і особисто позивачкою 27.02.2015 року в сумі 800 доларів США, не набули статусу вкладу у розумінні п.1.8 Договору та п.3 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому не підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, визнавши нікчемним договір банківського вкладу (депозиту) № 009-20-608-260215 від 26.02.2015 р., укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3, та не включивши позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішення уповноваженої особи про затвердження Протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта-Банк", в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №009-20608-260215 від 26.02.2015 р. між позивачкою та АТ "Дельта-банк", наказу №813 від 16 вересня 2015 року про застосування наслідків нікчемності вказаного договору в частині повернення коштів у сумі 4000,00 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на рахунок №5218 ОСОБА_5 та повернення коштів у сумі 800,00 доларів США з депозитного рахунку ОСОБА_3 №8184 в АТ "Дельта-Банк" на аналітичний рахунок кредиторської заборгованості 2909, відкритий для ОСОБА_3 в АТ "Дельта-банк", а також зобов'язання відповідача включити позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування вкладу за рахунок Фонду, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 820/11520/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 19.07.2016 р.