Справа № 825/1046/16
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року Чернігів Справа № 825/1046/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Клименок А.С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1С.) 02.06.2016 звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області і просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 10.05.2016 №, від 10.05.2016 №, рішення від 10.05.2016 № та вимогу № Ф- від 21.04.2016 на загальну суму 14501,34 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що приймаючі рішення про порушення позивачем податкового законодавства та про донарахування вказаних сум, податковий орган вважає, що він не мав права враховувати до витрат суми відшкодованої постачальникам рентної плати (збору) на спеціальне використання лісових ресурсів, мотивуючи це тим, що Податковим кодексом України з 2015 року не передбачається включення до витрат інших бюджетних платежів. Оскільки приватний підприємець, який є лісокористувачем та сплачує рентну плату (збір) за спеціальне використання лісових ресурсів, згідно зі змінами до Податкового кодексу України не мав би включати вказаний збір до витрат. Позивач не є лісокористувачем, тому вважає, що не є платником цього збору. Зазначив, що готову продукцію купував у ДП «Чернігівський облавтодор», ДП «Чернігівський облавтодор» Філія «Сосницьке ДЕД», які і є платниками вказаного збору до бюджету.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, та пояснив, що в ході документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2015 встановлено, що у 2014 році між ФОП ОСОБА_1 та ДП «Чернігівський облавтодор» укладено договори купівлі-продажу, що укладалися відповідно до. п 2.2 розділу 2 («Порядок розрахунків») вищевказаних договорів передбачено наступні складові: плата за товар, обрахована згідно переліково-оціночної відомості та довідки з держлісгоспу, збір за використання лісових ресурсів та вартість кошторисної документації. Розрахунки між субєктами договору передбачені на умовах попередньої оплати в розмірі 20 % від вартості товару. Згідно банківської виписки по розрахунковому рахунку № ФОП ОСОБА_1 було здійснено оплату компенсації збору за спеціальне використання лісових ресурсів ДП «Чернігівський облавтодор» згідно платіжних доручень №124 від 05.08.2014 в розмірі 35839,50 гри., №125 від 05.08.2014 в розмірі 3060.00 грн. та №169 від 14.11.2014 в розмірі 19449,75 грн. Відповідно до даних книги обліку доходів і витрат, яка зареєстрована в ДПІ у м. Чернігові за №244 та поданої до ДПІ у м. Чернігові податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік (від 06.02.2015 р. №) встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до інших витрат, повязаних з одержанням доходу, зокрема включено вищезазначені суми оплати компенсації збору за використання лісових ресурсів на загальну суму 58349,25 грн. Згідно з п.177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ у редакції, що діяла у 2014 році до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ Податкового кодексу України. Таким чином, позивачем завищено задекларовані валові витрати за 2015 рік та занижено чистий оподаткований дохід за 2015 рік.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Працівниками Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування. Обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №46313/НОМЕР_1 від 21.04.2015 (а.с.13-23).

Перевіркою було встановлено порушення:

- статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ, в результаті чого ФОП ОСОБА_1 занижено оподатковуваний дохід за 2015 рік на 24664,15 грн. Донараховано податок на доходи фізичних осіб за актом перевірки - 3699,62 грн.

- підпункту 2 пункта 1 статті 7 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-УІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування внаслідок чого платником було занижено суму доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок за перевіряємий період з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та мінімального страхового внеску в розмірі 24664,15 грн.;

- пункту 11 статті 8, пункту 5 та пункту 8 статті 9 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а саме: ФОП ОСОБА_1 внаслідок заниження чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини та мінімального страхового внеску, було занижено суму єдиного внеску за перевіряємий період на 8558,52 грн. Донараховано єдиного соціального внеску за актом перевірки - 8558,52 грн.

- підпункту 1.1 пункту 16 підрозділу 10 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, а саме ФОП ОСОБА_1 занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами 2015 року на 369,96 грн. Донараховано військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету за результатами 2015 року на 369,96 грн.

- пункт 51.1 статті 51, абзац «б» пункту 176,2 статті 176 Податкового кодексу України 02.12.2010 №2755-VІ, а саме податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків (ф. №1ДФ) ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у м. Чернігові за перевіряємий період не подавались.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення:

- № від 10 травня 2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 4624,52 грн., з яких 3699,62 грн. за податковими зобовязаннями, 924,90 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.9);

- № від 10 травня 2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на 462,45 грн, з яких 369,96 грн. за податковими зобовязаннями, 92,49 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.10).

10.05.2016 відповідачем прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 855,85 грн. (а.с.11).

Не погоджуючись з винесеним оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 10.05.2016: №, № та рішенням від 10.05.2016 № позивач оскаржив їх до Головного управління ДФС у Чернігівській області, рішенням Головного управління ДФС у Чернігівській області від 06.06.2016 № 73/ФОП/25-01-10-01-15 податкове повідомлення-рішення від 10.05.2016 № залишене без змін, а податкове повідомлення-рішення від 10.05.2016 № та рішення від 10.05.2016 № скасовано та зобовязано ДПІ у м. Чернігові винести нові, скаргу позивача залишено без задоволення (а.с.47-52).

21.04.2016 ДПІ у м. Чернігові прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у розмірі 8558,52 грн. (а.с.12).

Не погоджуючись з винесеною вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.04.2016 зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у розмірі 8558,52 грн. позивач 16.05.2016 звернувся зі скаргою до Головного управління ДФС у Чернігівській області, рішенням останнього вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 24.04.2016 залишено без змін, а скарга без задоволення (а.с.29-32).

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпунктц 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу (пп. 164.1.3 п. 164.1 ПК України).

Основними видами господарської діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; лісозаготівлі; лісопильне та стругальне виробництво; діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами. (а.с.78-84).

10.04.2014 та 05.01.2015 між Фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та ДП "Чернігівський облавтодор" (Продавець) було укладено договори купівлі-продажу №08-12/22-1 та № 08-12/17-1 (а.с.35,38).

Відповідно до п.1.1 договору Продавець зобовязується продати, а Покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно п. 1.2 договору найменування товару: ліс-кругляк, дрова в асортименті.

Пунктом. 2.2 договору, зокрема, передбачено, що плата за товар здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 20% від вартості товару згідно перелікові-оціночної відомості та довідки з держлісгоспу, збору за використання лісових ресурсів та вартості кошторисної документації згідно рахунку.

Виконання даних договорів підтверджується: рахунком №01000093 від 24.07.2014 (а.с.112).

Вартість кошторисної документації підтверджується актами здачі прийняття проектно-вишукувальної продукції №199 від 31.10.2014, №213 від 22.12.2014, №140 від 31.07.2014, від 26.05.2014, виконавчим кошторисом на виконання робіт №3, №4, №2; рахунком №43, №37 від 26.05.2014 (а.с.89-91,114,115-116).

10.04.2014 та 05.01.2015 між ДП "Чернігівський облавтодор" (Замовник) та Фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) було укладено договори субпідряду на використання робіт по видаленню придорожніх насаджень в смугах відведення автомобільних доріг загального користування № 08-12/22, № 08-12/17 (а.с.33-34,36-37).

Відповідно до умов яких Виконавець зобовязується виконати роботи за завданням Замовника (видалення придорожніх насаджень, які розташовані у смугах відводу автомобільної дороги державного значення), а Замовник зобовязується прийняти роботи та оплатити їх на умовах даного договору.

Згідно п. 1.4 даних договорів Виконавець сплачує Замовнику винагороду за послуги в розмірі одного відсотку від обсягу виконаних робіт.

Виконання даних договорів підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт та витрати за січень 2015 року, за грудень 2014 року, за листопад 2014 року, за липень 2014 року, за травень 2014 року (а.с.109,121,124,127,131,136); актом приймання виконаних будівельних робіт за січень 2015 року, за грудень 2014 року, за листопад 2014 року, за липень 2014 року, за травень 2014 року, за квітень 2014 року (а.с.110-111,122-123,125-126,128-129,132-133,137-138); відомістю ресурсів (а.с.130,134,139); розрахунком №1-2 загальновиробничих витрат до акту (а.м.135,140).

Відповідно до умов даних договорів позивачем було проведено компенсацію збору за спеціальне використання лісових ресурсів Замовнику, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.02.2015 №11, від 18.05.2015 №39, від 26.08.2015 №100, від 28.10.2015 №144, від 14.11.2014 №169, від 05.08.2014 №124, від 10.02.2015 №10 (а.с.39-40,144).

Дані договори були укладені для здійснення господарської діяльності позивача, що підтверджується актами виконаних робіт від 07.05.2014, від 26.05.2014, від 02.06.2014, від 05.06.2014, від 30.07.2014, від 03.11.2014, від 23.12.2014, від 27.01.2015, (а.с.100-102,105,108); накладними від 12.05.2014 №1, від 27.05.2014 №5, від 30.07.2014 №7, від 03.11.2014 №2, від 23.12.2014 №1, від 23.12.2014 №2, від 23.12.2014 №3, від 23.12.2014 №4, від 23.12.2014 №5, від 23.12.2014 №6, від 23.12.20104 №7, від 23.12.204 №8, від 23.12.2014 №9, від 23.12.2014 №10, від 23.12.2014 №11, від 23.12.2014 №12, від 30.01.2015 (а.с.92-99,107); видатковою накладною від 30.01.2015 №РН-0000003, від 24.12.2014 №РН0000104, від 17.07.2014 3РН-0000051, від 30.07.2014 №РН-0000057, від 29.05.2014 №РН-0000047, від 21.05.2014 №РН-0000044, від 24.12.2014 №РН-0000107, №РН-0000106, від 30.07.2014 №РН-0000058, від 27.01.2015 №РН-0000002, від 11.12.2014 №РН-0000098, від 10.12.2014 №РН-0000097, від 30.07.2014 №РН-0000055, від 03.11.2014 №РН-0000087, від 27.05.2014 №РН-0000045, від 22.05.2014 №РН-0000046 (а.с.113,117-120);

Господарські операції були відображені в бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується книгою обліку доходів і витрат , яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (а.с.62-65).

Також вони були відображені в податковому обліку позивача, що підтверджується податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2015 рік, квитанцією №2, розрахунком податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (а.с.66-69).

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до підпунктів 177.4 .1 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

Підпунктом 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Аналізуючи дані норми законодавства України, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не є лісокористувачем та не сплачує рентну плату (збір) за спеціальне використання лісових ресурсів, а лише купував продукцію у контрагентів які сплачують даний збір, то він правомірно включив даний збір до витрат.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Відповідно пункту 1 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 це положення (стандарт) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Пунктом 2 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» передбачено, що норми цього Положення (стандарту) застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) незалежно від форм власності (крім банків, бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності).

Згідно з пунктом 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» визначено, що собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Пунктом 17 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» визначені затрати, пов'язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Відповідно до пункту 18. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» встановлено, що до адміністративних витрат відносяться, зокрема, такі загальногосподарські затрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: податки, збори та інші передбачені законодавством обовязкові платежі (крім податків, зборів та обовязкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг).

Таким чином, суд приходить до висновку, що оплачена позивачем компенсація збору за використання лісових ресурсів, є частиною виробничої собівартості товару, тому оплата за товар є компенсацією витрат постачальника, яка включає в себе і собівартість продукції, і витрати на оплату праці, і адміністративні витрати, і витрати на збут та інші витрати, передбачені внутрішнім розпорядком підприємства дозволені чинним законодавством. В договорах купівлі-продажу з ДП Чернігівський облавтодор», ДП «Чернігівський облавтодор» Філія «Сосницька ДЕД» передбачено, що ціна товару визначається згідно з виставленими рахунками продавця (п.1.3 договору). Згідно п. 2.2 цього договору плата за товар здійснюється на умовах попередньої: плати в розмірі 20% від вартості товару згідно переліково-оціночної відомості та довідки з держлісгоспу, збору за використання лісових ресурсів та вартості кошторисної документації, згідно рахунку, що оплачувалась позивачем окремими платежами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 10.05.2016 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.04.2016.

Отже, вимога позивача про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.05.2016 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.04.2016 підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 10.05.2016 № та рішення від 10.05.2016 №, суд зазначає наступне.

Рішенням Головного управління ДФС у Чернігівській області від 06.06.2016 № 73/ФОП/25-01-10-01-15 податкове повідомлення-рішення від 10.05.2016 № та рішення від 10.05.2016 № скасовано та зобовязано ДПІ у м. Чернігові винести нові (а.с.47-52).

Відповідно до підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Пунктом 60.3 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Згідно з пункту 14 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зокрема, встановлено, шо порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Відповідно до пункту 6 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження; вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу; є рішення суду про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

У випадку, зазначеному в абзаці другому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми боргу (недоїмки).

У випадку, зазначеному в абзаці третьому цього пункту, вимога вважається відкликаною з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

У випадку, зазначеному в абзаці шостому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні рішення на скаргу позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та скасував оскаржувані позивачем податкове повідомлення-рішення від 10.05.2016 № та рішення від 10.05.2016 №.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (частина перша статті 98 КАС України).

Відтак, визначаючись щодо розподілу судових витрат у даній справі, суд виходив з наступного.

Так, згідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Оскільки, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, то суд вважає за необхідне присудити ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 10.05.2016 №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.04.2016.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук