Справа № 810/2531/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Київ К/800/51987/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Шведа Е.Ю.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року

у справі №810/2531/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" звернулось до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 11 грудня 2014 року №№100260002/2014/000114/2, 100260002/2014/000115/2 та від 24 грудня 2014 року №100260002/2014/000141/2.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що спірні рішення відповідача, якими визначено митну вартість імпортованих позивачем товарів за шостим (резервним методом) є незаконними та необґрунтованими.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Київська міська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На адресу Вищого адміністративного суду України заперечень від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.11.2014 року між позивачем (покупець) та Компанією «CONSORFRUT, S.L.», Іспанія (продавець) укладено контракт №692.

За умовами вказаного контракту, продавець продає, а покупець купує продукцію - овочі та фрукти (товари) в асортименті, кількості та цінами, визначеними інвойсами, які є невід'ємною частиною контракту.

На виконання умов контракту в грудні 2014 року позивачем ввезено на митну територію України товар - хурма свіжа, країна виробництва Італія.

З метою митного оформлення даного товару позивачем до Київської міської митниці ДФС подано вантажно-митні декларації №100260002/2014/162861, №100260002/2014/158390, №100260002/2014/158389. В графі 44 визначено документи, які подавались разом з деклараціями.

Згідно з переліченими документами митна вартість товару визначена з урахуванням ціни, визначеної у контракті та інвойсі, тобто за основним (першим) методом, та складала 0,71 та 0,73 EUR/кг.

11.12.2014 року та 24.12.2014 року посадовою особою митного органу опрацьовано подані позивачем документи та наявну цінову інформацію ЄАІС на подібні товари, що ввозились на митну територію України у період заявлення позивачем товарів до митного оформлення, за результатами чого прийнято рішення про витребування у позивача додаткових документів.

Листами від 11.12.2014 року митним органом згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України витребувано у ТОВ «Фоззі-Фуд» документи, які підтверджують митну вартість, а саме: договорів (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту, виписку з бухгалтерської документації, ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленими спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України витребувано зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, якщо розрахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінювання товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; згідно статті 43 Митного кодексу України витребувано оригінали документів, що підтверджують країну походження товару.

Листом від 24.12.2014 року митним органом витребувано у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: договір (контракт) про перевезення, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавцю, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивачем подано до митного органу частину витребуваних документів (з письмовим поясненням щодо неможливості подати інші у зв'язку з їх відсутністю).

11.12.2014 року та 24.12.2014 року відповідачем прийнято спірні рішення, якими визначено митну вартість, імпортованих позивачем товарів (хурми свіжої) за шостим (резервним) методом в сумі 1,4210 та 1,4276 EUR/кг.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно частин 1-3 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного Кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Скаржник обґрунтовує касаційну скаргу тим, що декларантом не надано зовнішньоекономічний договір, а також договір (контракт) про перевезення вантажу. Зазначив, що товариством прайс-лист наданий лише на одну позицію товару, митне оформлення якого здійснюється. Вказав також, що у наданому позивачем висновку №Ц-453 від 10.12.2014 року, а саме у п. 7.3 визначено, що інформація отримана з інших джерел, вважається досить вірогідною, але експерти не гарантують у будь-якій формі факт її достовірності. Згідно п. 7.2 цього висновку даний висновок є дійсним тільки при умові його використання за вказаною метою. У п. 4 висновку вказано, що мета експертизи моніторинг контрактної вартості, а в даному конкретному випадку висновок надається з метою підтвердження митної вартості, тобто використовується не з метою, яка в ньому зазначена.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

Посилання скаржника, що декларантом не надано зовнішньоекономічний договір, а також договір (контракт) про перевезення вантажу є безпідставним, оскільки в графі 44 поданих митних декларацій серед інших документів вказано про зовнішньоекономічний договір та договір (контракт) про перевезення вантажу.

Крім того, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, що митний орган маючи сумнів щодо змісту наданих позивачем експертних висновків міг звернутися до іншого суб'єкта оціночної діяльності із письмовим запитом про рецензування такого висновку, але цього не зробив.

07 листопада 2014 року між позивачем (покупець) та Компанією "CONSORFRUT, S.L.", Іспанія (продавець) укладено контракт №692, за умовами якого продавець продає, а покупець купує продукцію - овочі та фрукти (товари) в асортименті, кількості та за цінами, визначеними інвойсами, які є невід'ємною частиною контракту відповідно до Інкотермс 2010 (а.с. 23-28).

Згідно з п.2.2 Контракту його валютою є EURO (євро).

На виконання умов названого Контракту позивач неодноразово ввозив на територію України передбачений ним товар (хурму свіжу).

Зокрема, 11 та 24 грудня 2014 року мало місце чергове ввезення позивачем на митну територію України товару - хурми свіжої сорту Rojo Brillante, виробник Agricola Alginet S. Coop. V., країна виробництва Італія.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів - хурми свіжої, подавалися митному органу відповідні обов'язкові та додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості імпортованих товарів, які не були визнані відповідачем достатніми для підтвердження заявленої товариством митної вартості товару.

Документи, які надавав позивач є такими, що повною мірою ідентифікують оцінювані товари та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню та підтверджують їх ціну, що підлягає сплаті на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість зазначених товарів за ціною договору.

Крім того, вартість товару - хурми свіжої було скориговано на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, а саме витягу із цінової бази відповідача (а.с. 217-218 том 1).

Однак, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, вказаний у витязі товар є не "аналогічним", а лише "подібним" товару, який ввозився позивачем 11 та 24 грудня 2014 року.

Зокрема, зазначений в поданому відповідачем витязі із цінової бази товар за своїми ознаками лише частково співпадає з товаром, який позивачем було заявлено до митного оформлення. Так, співпадає лише загальна назва, код товару та країна походження, тоді як сорт, фасування, виробник, вага та пакування не співпадають. Крім того, з даного витягу не вбачається можливим встановити чи були включені до вартості товару транспортні та страхові витрати.

З огляду на вищевикладене, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку, що застосування відповідачем до позивача резервного методу є необґрунтованим.

Із матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - відхилити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року у справі №810/2531/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді