Справа № 462/3275/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Справа № 876/4750/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 13 червня 2016 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Державної служби зайнятості (Центральний апарат), в якому просив скасувати рішення про визнання правомірним предявлення претензії (щодо відшкодування коштів, витрачених на професійне навчання за період з 27 листопада 2009 року до 22 квітня 2010 року згідно з договором від 26 листопада 2009 року №01920) Львівським міським центром зайнятості до позивача; визнати протиправним предявлення йому претензії (щодо відшкодування коштів, витрачених на професійне навчання за період з 27 листопада 2009 року до 22 квітня 2010 року згідно з договором від 26 листопада 2009 року №01920) базовим центром зайнятості Державної служби зайнятості Львівським міським центром зайнятості; скасувати рішення базового центру зайнятості Державної служби зайнятості Львівського міського центру зайнятості від 22 березня 2016 року про предявлення йому претензії.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 13 червня 2016 року позовну заяву повернуто на підставі п.6 ч.3 ст.108 КАС України, оскільки ця справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що Державна служба зайнятості є централізованою системою державних установ, а не державних органів. Крім того, предметом спору є оскарження дій з приводу надання та одержання соціальних послуг, а тому цей спір підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду. Просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з приписів п.6 ч.3 ст.108 КАС України, покликаючись на те, що дана справа не підсудна цьому адміністративному суду, оскільки однією із сторін у справі є орган державної влади.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст.18, 19, 20 КАС України встановлено предметну, територіальну та інстанційну підсудність.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.18 КАС України (щодо предметної підсудності) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся в суд з позовом до відповідача - Державної служби зайнятості (Центральний апарат) - суб'єкта владних повноважень - органу державної влади, предметом позову є оскарження претензії щодо відшкодування коштів, витрачених на професійне навчання за період з 27 листопада 2009 року до 22 квітня 2010 року згідно з договором від 26 листопада 2009 року №01920, в якому просив, зокрема, визнати протиправним та скасувати рішення про визнання правомірним предявлення претензій щодо відшкодування коштів, витрачених на його професійне навчання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення" є: професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях; пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні.

Проаналізувавши вищенаведені законодавчі приписи, враховуючи предмет спору, а саме: оскарження дій та зобов'язання вчинити певні дії з приводу здійснення, надання та одержання соціальних послуг, а також суб'єктний склад сторін, колегія суддів дійшла висновку про те, що розгляд цієї справи належить до компетенції місцевого загального суду як адміністративного суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскаржувана ухвала, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі - скасуванню, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 13 червня 2016 року про повернення позовної заяви у справі № 462/3275/16-а скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: О.Б. Заверуха

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 21 липня 2016 року.