Справа № 826/2294/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Київ К/800/61938/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівГоляшкіна О.В.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Маркон-Холод" до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання дій протиправними, скасування рішення та стягнення коштів за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Київська міжрегіональна митниця) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 квітня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ТОВ "Маркон-Холод" в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явило позов до Київської міжрегіональної митниці про визнання дій протиправними, скасування рішення та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Київською міжрегіональною митницею протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів (шини), що ввозилися на територію України, прийняте необґрунтоване рішення щодо її коригування.

Просило

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів Київської міжрегіональної митниці від 30 грудня 2013 року

№ 100270004/2013/50345;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці від 30 грудня 2013 року про коригування митної вартості товарів

№ 100270004/2013/310312/2;

- стягнути з державного бюджету надмірно сплачену суму митних платежів у розмірі 92391,57 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 квітня 2014 року позов ТОВ "Маркон-Холод" задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів Київської міжрегіональної митниці від 30 грудня 2013 року

№ 100270004/2013/50345.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці від 30 грудня 2013 року про коригування митної вартості товарів

№ 100270004/2013/310312/2.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судові витрати в сумі 73,08 грн. присуджено на користь ТОВ "Маркон-Холод" за рахунок Державного бюджету України.

Покладено на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Київської міжрегіональної митниці.

Стягнуто решту суми судового збору у розмірі 1 661,05 грн. на користь Окружного адміністративного суду м. Києва із рахунків ТОВ "Маркон-Холод".

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві здійснити стягнення судового збору у розмірі 1 661,05 грн. з ТОВ "Маркон-Холод".

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці залишено без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2014 року змінено.

В абзаці сьомому резолютивної частини скасовано стягнення судового збору на користь Окружного адміністративного суду м. Києва, стягнуто судовий сбір на користь Державного бюджету України.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2014 року залишено без зміни.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Київська міжрегіональна митниця подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29 жовтня 2012 року між ТОВ "Маркон-Холод" (Покупець) та фірмою Дюпон де Немур Інтернешнл Сарл (Швейцарія) (Продавець) було укладено контракт № DISA-MARKON-KHOLOD/2012, за умовами якого Продавець продає та поставляє, а Покупець придбаває, приймає та оплачує товари. Найменування, характеристики та базові умови постачання товарів узгоджені у додатках до зазначеного вище контракту, які є невід'ємною його частиною.

30 грудня 2013 року на підставі вказаного контракту позивачем ввезено на митну територію України товари: галогеновані фторовані похідні вуглеводнів - Холодоагент SUVA 134A, розфасований в сталеві балони місткістю 13,62 кг, кількістю 760 шт.; суміші з вмістом галогенованих похідних метану, етану або пропану - Холодоагент SUVA 404а, розфасований в металеві балони місткістю 10,896 кг, кількістю 40 шт.

З метою митного оформлення імпортованого товару ТОВ "Маркон-Холод" подало митному органу митну декларацію (далі - МД) від 30 грудня 2013 року №100270004/2013/266173, в якій було задекларовано вищезазначений товар.

30 грудня 2013 року митним постом "Столичний" Київської міжрегіональної митниці прийнято рішення № 100270004/2013/310312/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким вартість задекларованого товару митний орган визначив за резервним методом. Передумовою для прийняття оскаржуваного рішення стало те, що подані до митного оформлення документи, містять розбіжності.

Позивач, з урахуванням оскаржуваного рішення, подав нову митну декларацію від 30 грудня 2013 року №100270004/2013/266176 під гарантійні зобов'язання, внаслідок чого, товар був випущений у вільний обіг, а позивач сплатив збільшені митні платежі.

За наслідками адміністративного оскарження, Київською міжрегіональною митницею надано відповідь від 29 січня 2014 року № 1221/1/26-70-63-04, відповідно до якої, відсутні підстави для перегляду рішення про коригування митної вартості товарів від 30 грудня 2013 року № 100270004/2013/310312/2.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, звернувся з позовом до суду.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішення митного органу про коригування митної вартості товару як такого, що прийняте за наявності факту надання декларантом відповідачеві достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першої, другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду справи, встановлено, що для розмитнення товару декларант додав до МД від 30 грудня 2013 року пакет документів, необхідний для розмитнення товару, перелічений у графі 44 МД, а саме:

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0007114 (код за класифікатором 1602);

- морський транспортний документ (морська накладна) від 16 листопада 2013 року № ANT0870046 (код за класифікатором 2710);

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 26 грудня 2013 року №4810 (код за класифікатором 2730);

- платіжне доручення в іноземній валюті від 28 жовтня 2013 року № 1 на суму 40 976,58 Євро (код за класифікатором 3001);

- рахунок-фактуру (інвойс) від 13 листопада 2013 року № на суму 40 976,58 Євро (код за класифікатором 3105);

- пакувальний лист від 30 жовтня 2013 року (код за класифікатором 3141);

- зовнішньоекономічний договір-контракт поставки від 29 жовтня 2012 року № DISA-MARKON-KHOLOD/2012 (код за класифікатором 4100);

- додаткову угоду від 17 грудня 2012 року № 1 до контракту поставки

№ DISA-MARKON-KHOLOD/2012 від 29 жовтня 2012 року (код за класифікатором 4103);

- додаткову угоду від 26 квітня 2013 року № 2 до контракту поставки від 29 жовтня 2012 року № DISA-MARKON-KHOLOD/2012 (код за класифікатором 4103);

- додаткову угоду від 01 жовтня 2013 року № 3 до контракту поставки

№ DISA-MARKON-KHOLOD/2012 від 29 жовтня 2012 року (код за класифікатором 4103);

- додаток від 16 травня 2013 року № 2 до контракту поставки

№ DISA-MARKON-KHOLOD/2012 від 29 жовтня 2012 року (код за класифікатором 4103);

- договір складського зберігання від 04 липня 2013 року № 71/АК72013 (код за класифікатором 4204);

- інформацію щодо позитивних результатів здійснення екологічного, фітосанітарного, радіологічного контролю товарів від 26 грудня 2013 року №2730, №2710 (код за класифікатором 5502, 5503, 5504);

- лист-роз'яснення Міністерства екології та природних ресурсів України від 22 листопада 2013 року № 16780/12/10-13 (код за класифікатором 9000);

- лист про вагу від 30 грудня 2013 року (код за класифікатором 9000);

- акт про невідповідність від 26 грудня 2013 року № 605.

Таким чином, позивачем відповідачу для митного оформлення імпортованого товару надано всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. При цьому, подані документи, копії яких наявні у справі, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, у тому числі, щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваного рішення відповідача.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Оскаржувані судові рішення суду першої інстанції у незміненій частині та суду апеляційної інстанції, є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 квітня 2014 року у незміненій частині та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркон-Холод" до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання дій протиправними, скасування рішення та стягнення коштів - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Голяшкін О.В.

Швед Е.Ю.