Справа № 761/11873/16-а
Суддя: Сіромашенко Н. В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/199/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, Інспектора роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Чечельницької Інни Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 21.03.2016, серії ПС3 №007927, складеної інспектором роти № 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві, лейтенанта поліції Чечельницької І.В. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що як встановлено постановою, 21.03.2016 о 16 год. 13 хв. в м. Києві водій автомобіля «Audi А5», д.н. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.11 (смуга для руху маршрутних транспортних засобів) та здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху.

Однак, позивач стверджує, що доводи інспектора ПС щодо порушення ним п.17.1 Правил дорожнього руху є безпідставними та не підтверджені жодними доказами, оскільки, відповідно до п. 17.2 ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. Також зазначав, що відповідно до п. 34.1 ПДР, жовту суцільну лінію він не перетинав.

Також позивач зауважив, що відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП. Однак, зміст постанови Інспектора ПС не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки, не містить ні відомостей про технічний засіб, яким здійснюється фото або відеозапис, ні відривної квитанції із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу, а також, форма постанови не відповідає типовому бланку, який наводиться у додатку 5 до Інструкції, записи в постанові здійснені не друкованими літерами. З посиланням на вищевказані обставини, позивач просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явився, сповіщений належним чином про час та місце слухання справи, надав суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності, в якій позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, сповіщена належним чином про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не сповіщала, у відповідності до п.5 ч.5 ст.107 КАС України заперечення на позов не надала.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.03.2016 інспектором роти № 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві, лейтенантом поліції Чечельницькою І.В. складена постанова серії ПС3 №007927 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, 21.03.2016 о 13 год. 00 хв. по вул. О. Довженка, 16 в м. Києві водій автомобіля «Audi А5», д.н. НОМЕР_1 здійснив рух в смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначений дорожнім знаком 5.11. чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 17.1 Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

При цьому, за п.17.2 Правил дорожнього руху водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Як зазначав позивач у позовній заяві, 21.03.2016, рухаючись по вул. Довженка, 16 в м. Києві, з метою заїзду на розворотне кільце з метою продовження руху в напрямку вул. Дегтярівська, повертаючи праворуч, він здійснив заїзд на дорогу із смугою для руху маршрутних транспортних засобів, що відокремлена білою переривчастою лінією дорожньої розмітки. За таких обставин зазначав, що рухався з дотриманням ПДР та виконав вимоги п. 17.1 ПДР, в той же час докази, які б підтвердили протилежне, відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2, 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення, зміст якої повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5) складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції).

Так, відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 8 вказаної Інструкції заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім'я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами.

Однак, постанова не містить відомостей щодо технічного засобу, яким здійснюється фото або відеозапис, відривної квитанції із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу, форма постанови не відповідає типовому бланку, який наводиться у додатку 5 до вище вказаної Інструкції, частина записів в постанові здійснені не друкованими літерами. Крім цього, постанова не відповідає типовому бланку постанови, яка наведена у додатку 5 до Інструкції.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті», що має рекомендаційний характер, роз'яснено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі є, також, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, Інспектором ПС, в порушення вказаних вище вимог не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи, не наведено у постанові мотивів відхилення посилань, на які вказувала особа щодо якої вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності, не зазначено та не долучено жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, з урахуванням положень ст.71 КАС України, якою саме на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, враховуючи те, що доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за наслідками якого складено постанову серії ПС3 №007927 від 21.03.2016, суду не представлено, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 71, 158, 159, 160-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, Інспектора роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Чечельницької Інни Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №007927 від 21 березня 2016 року Інспектора роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Чечельницької Інни Василівни якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя