Справа № 2а-5821/09/1170
Суддя: С.В. Могилан
Дата ухвалення: 2010-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

< Список > Справа № 2а-5821/09/1170
Рядок звіту № 2.11.1

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

10 лютого 2010 року < Місто >

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Могилан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні о 12-20 год. адміністративну справу

за позовом: Приватного малого підприємства «Строймонтаж»

до відповідача: Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

за участю:

секретаря судового засідання Канюки І.І.,

представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

Приватне мале підприємство «Строймонтаж»звернулося з позовом до Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, винесених Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким визначені податкові зобовязання:

- №/2 від 16 квітня 2009 року зі збору за спеціальне водокористування загальнодержавного значення в сумі 741,20 грн., з яких 61,20 грн. основного платежу та 680,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.53 Т.1);

- №/1 від 02 лютого 2009 року зі збору за спеціальне водокористування загальнодержавного значення в сумі 1 020,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.50, Т.1);

- №/2 від 16 квітня 2009 року зі збору за спеціальне водокористування загальнодержавного значення в сумі 1 360,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.54, Т.1);

- №/2 від 16 квітня 2009 року із земельного податку в сумі 6 884,1 грн., з яких 4 589,4 грн. основного платежу та 2 294,7 грн. штрафних санкцій (а.с.52 Т.1);

- №/2 від 16 квітня 2009 року з податку на додану вартість в розмірі 548 503,65 грн., з яких 365 669,10 грн. основного платежу та 182 834,55 грн. штрафних санкцій (а.с.55 Т.1);

- №/2 від 16 квітня 2009 року, яким ПМП «Строймонтаж»зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість в сумі 89 753,00 грн., а також визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 9 620,13 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4 810,00 грн. (а.с.51 Т.1).

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені за наслідками планової виїзної перевірки, проведеної спеціалістами Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області (акт №604/2310/13755094 від 27.11.2008 р.).

Позивач вважає безпідставним нарахування йому податкового зобовязання із збору за спеціальне водокористування загальнодержавного значення, оскільки відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 48 Водного кодексу України виконання будівельних робіт не належить до спеціального водокористування, а тому ПМП «Строймонтаж»не є платником вказаного збору.

Окрім того, ПМП «Строймонтаж»вважає безпідставним нарахування йому податкового зобовязання із земельного податку в сумі 6 884,1 грн., оскільки згідно ст. 2 Закону України «Про плату за землю»земельний податок мають сплачувати землекористувачі або власники земельної ділянки в розумінні положень Земельного кодексу України.

Позивач вказує, що під час перевірки відповідач дійшов висновку про заниження ПМП «Строймонтаж»податку на додану вартість у сумі 307 563,10 грн. та завищення податкового кредиту в сумі 353 905,00 грн., а також про завищення позивачем податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в сумі 89 753,00 грн., в порушення норм чинного на момент перевірки законодавства.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки проведена перевірка та винесені за її результатами рішення, на його думку, відповідають вимогам чинного законодавства. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на обставини, викладені в акті перевірки та вважає їх правомірними.

В судове засідання зявився представник позивача, який позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 10.02.2010 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 15 лютого 2010 р., про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.4 ст.167 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши усі докази в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

З 10 жовтня по 20 листопада 2008 року спеціалістами Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції в Кіровоградській області проведено планову виїзну перевірку Приватного малого підприємства «Строймонтаж»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006 року по 30.06.2008 року про що складено акт №604/2310/13755094 від 27.11.2008 р. (а.с.57-92, Т. 1), висновками якого, зокрема, є:

- заниження податку на додану вартість у сумі 460 236,00 грн.. у тому числі за червень 2006 року в сумі 414 779,00 грн., за листопад 2007 року в сумі 16 974,00 грн., за грудень 2007 року в сумі 28 483,00 грн., внаслідок визначення бази оподаткування за звичайними цінами;

- завищення залишку відємного значення ПДВ в сумі 302 958,00 грн., внаслідок включення до податкового кредиту ПДВ по податкових накладних, які підписані особою, яка не уповноважена платником та включення до податкового кредиту суми ПДВ з придбання будівельних матеріалів, розрахунки за які здійснено у вексельній формі;

- завищення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в сумі 89 753,00 грн., у тому числі за серпень 2007 року в сумі 5 452,00 грн., за жовтень 2007 року в сумі 768,00 грн., за листопад 2007 року в сумі 4 930,00 грн., за грудень 2007 року в сумі 3 601,00 грн., за січень 2008 року в сумі 47 778,00 грн., за лютий в сумі 3 827,00 грн., за березень 2008 року в сумі 23 397,00 грн.;

- заниження земельного податку в сумі 4 589,4 грн., в тому числі за ІІ-ІV кв. 2006 р. 1 520,30 грн., за 2007 р. 2 027,2 грн., за півріччя 2008 р. 1 041 грн., внаслідок не включення до обєкту оподаткування земельні ділянки, які використовуються у господарській діяльності підприємства.

За результатами перевірки Олександрійською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення:

- №/0 від 05.12.2008 р. (а.с.22, эТ.1);

- №/0 від 05.12.2008 р. (а.с.23, Т.1);

- №/0 від 05.12.2008 р. (а.с24, Т.1);

- №/0 від 05.12.2008 р. (а.с.25, Т.1).

Дані податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в апеляційному порядку до Олександрійської ОДПІ. За наслідками скарг прийняті рішення (а.с.26-35, Т.1), якими оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін та винесено додаткове податкове повідомлення-рішення:

- э№/1 від 02.02.2009 р. (а.с.37, Т.1);

- №/1 від 02.02.2009 р. (а.с.38, Т.1);

- №/1 від 02.02.2009 р. (а.с.39, Т.1);

- №/1 від 02.02.2009 р. (а.с.40, Т.1);

- №/1 від 02.02.2009 р. (а.с.50, Т.1).

За результатами розгляду скарги позивача до ДПА у Кіровоградській області (а.с.41-49, Т.1) податкове повідомлення-рішення №/0 від 05.12.2008 р. (№/1 від 02.02.2009 р.) скасоване в частині сплати податкового зобовязання по податку на додану вартість в розмірі 94 566,90 грн. основного платежу та 47 283,45 грн. штрафних санкцій, інші рішення залишено без змін. Олександрійською ОДПІ сформовано податкові повідомлення-рішення:

- №/2 від 16 квітня 2009 року (а.с.53, Т1);

- №/2 від 16 квітня 2009 року (а.с.54, Т.1);

- №/2 від 16 квітня 2009 року (а.с.52, Т.1);

- №/2/0 від 16 квітня 2009 року (а.с.51, Т.1);

- №/2 від 16 квітня 2009 року (а.с.55, Т.1), які і є оскаржуваними у даній справі, а також податкове повідомлення-рішення №/1 від 02 лютого 2009 року (а.с.50, Т.1).

В судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами щодо арифметичних обрахунків відсутній.

Податкові повідомлення-рішення з податкового зобовязання зі збору за спеціальне водокористування загальнодержавного значення:

- №/2 від 16 квітня 2009 року в сумі 741,20 грн., з яких 61,20 грн. основного платежу та 680,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.53 Т.1);

- № /1 від 02 лютого 2009 року в сумі 1 020,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.50 Т.1);

- №/2 від 16 квітня 2009 року в сумі 1 360,00 грн. штрафних санкцій (а.с.54, Т.1).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійшов висновку про наявність у позивача обовязку нарахування збору за спеціальне використання прісних водних ресурсів оскільки він здійснював використання води під час будівництва житлового будинку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991р. №1251-XII платниками податків і зборів (обовязкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Згідно п.2 Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою КМ України від 16.08.1999 року № 1494, збір за спеціальне використання водних ресурсів справляється за використання води з водних об'єктів, що забрана із застосуванням споруд або технічних пристроїв та скидання в них зворотних вод.

Згідно ст. 14 вказаного Закону збір за спеціальне використання природних ресурсів (спеціальне водокористування) віднесено до загальнодержавних зборів.

Відповідно до ст. 46 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів загальне та спеціальне.

Згідно абз. 1 ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування це забір води з водних обєктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні обєкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

У відповідності до ч.3 ст.48 Водного кодексу не належать до спеціального водокористування: пропуск води через гідровузли (крім гідроенергетичних); подача (перекачування) води водокористувачам у маловодні регіони; усунення шкідливої дії вод (підтоплення, засолення, заболочення); використання підземних вод для вилучення корисних компонентів; вилучення води з надр разом з видобуванням корисних копалин; виконання будівельних, днопоглиблювальних і вибухових робіт; видобування корисних копалин і водних рослин; прокладання трубопроводів і кабелів; проведення бурових, геологорозвідувальних робіт; інші роботи, які виконуються без забору води та скидання зворотних вод.

Відповідачем в судовому засіданні не доведено належними доказами того, що позивач здійснював забір води з водних обєктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв та здійснював скидання забруднюючих речовин у водні обєкти.

Судом встановлено, що ПМП «Строймонтаж»використовувало воду для задоволення питних та санітарно-гігієнічних потреб працівників підприємства, а також під час здійснення будівельних робіт, що в розумінні ст.48 Водного кодексу України не є спеціальним водокористуванням, а тому податкове повідомлення-рішення №/2 від 16 квітня 2009 року в сумі 741,20 грн. підлягає визнанню нечинним в повному обсязі.

У відповідності до 141 Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою КМ України від 16.08.1999 року № 1494, розрахунки збору, базовий податковий (звітний) період для якого дорівнює календарному кварталу, подаються платниками органам державної податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, за місцем податкової реєстрації.

Згідно п.п.17.1.1. п.17.1. ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000, №2181-III, платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Суд вважає, що оскільки позивач не є платником збору за спеціальне використання водних ресурсів, у нього відсутній обовязок подання розрахунку збору до податкового органу, а тому податкові повідомлення-рішення про нарахування штрафних санкцій № /1 від 02 лютого 2009 року в сумі 1 020,00 грн. та №/2 від 16 квітня 2009 року в сумі 1 360,00 грн. підлягають визнанню нечинним в повному обсязі.

Податкове повідомлення-рішення №/2 від 16 квітня 2009 року. із земельного податку в сумі 6 884,1 грн., з яких 4 589,4 грн. основного платежу та 2 294,7 грн. штрафних санкцій (а.с.52 Т.1);

Згідно орендно-охоронного договору №59 від 14.08.2003 р. позивач прийняв від Фонду комунального майна у строкове платне користування будівлю памятки архітектури по вул. Першотравнева, 4 загальною площею 427,2 кв.м для використання під розміщення молодіжного клубу.

Згідно договору купівлі-продажу №34 від 08.09.2005 р. позивач придбав житлову будівлю незавершеного будівництва з підвалом загальною площею 2 456,2 кв. м, площа забудови 479,6 кв.м для будівництва семиповерхового вісімнадцятиквартирного житлового будинку за адресою пр.Леніна, 126.

Олександрійська ОДПІ вважає, що ПэМП «Строймонтаж»є користувачем земельних ділянок, на яких розташовані споруди, та є платником земельного податку.

Справляння плати за землю, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку здійснюється відповідно до Закону України «Про плату за землю»від 03.07.1992 року N 2535-XIІ.

Статтею 2 Закону України «Про плату за землю»встановлено, що плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів учасників угод про розподіл продукції, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Згідно ст.5 Закону України «Про плату за землю»обєктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Субєктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач, у тому числі орендар.

Згідно з ч. 1 ст. 120, ч. 2 ст. 124 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди; передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до Олександрійської міської ради з листом № 233 від 02.12.2008 року з клопотанням про надання земельної ділянки в оренду по вул.Першотравневій, 4 (а.с.164 Т.1). Докази передання в оренду даної земельної ділянки в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення взаємовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про плату за землю»власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У відповідності до ст.13 вказаного Закону, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідачем не надано доказів того, що ПМП «Строймонтаж»значилося у 2006-2008 роках у земельному кадастрі як власник чи землекористувач земельних ділянок за адресами вул.Першотравнева, 4 та пр.Леніна, 126 в місті Олександрії. Більш того, в акті перевірки (а.с.84 Т.1) зазначено, що така інформація в земельному кадастрі відсутня, а тому суд приходить до висновку, що податковим органом безпідставно визначено позивачеві податкове зобовязання з земельного податку, тож податкове повідомлення-рішення №/2 від 16 квітня 2009 року підлягає визнанню нечинним у повному обсязі.

Податкове повідомлення-рішення №/2 від 16 квітня 2009 року з податку на додану вартість в розмірі 548 503,65 грн., з яких 365 669,10 грн. основного платежу та 182 834,55 грн. штрафних санкцій (а.с.55 Т.1).

Як встановлено в судовому засіданні, основне податкове зобовязання, визначене податковими повідомленнями-рішеннями №/0 від 05.12.2008 р. та №/1 від 02.02.2009 р. в сумі 460 236,00 грн., нараховане відповідачем у звязку із заниженням, на його думку, ПМП «Строймонтаж»задекларованого податкового зобовязання з ПДВ на суму 402 130,00 грн. та з завищенням податкового кредиту на суму 353 905,00 грн. у червні 2006 року.

30 червня 2006 року позивачем передана 71 квартира Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України на виконання договорів про пайову участь у будівництві 176-квартирного житлового будинку в м.Олександрія за рахунок державного бюджету (а.с.167-183), що підтверджується відповідними актами приймання-передачі (а.с.184-186). Вартість одного кв.м. житла узгодженого сторонами за договорами про пайову участь становить 1869,00 грн. та 1863,00 грн.

ПМП «Строймонтаж»виписало податкову накладну № 6 від 30.06.2006 року в сумі 7 676 407,80 грн. (а.с.187 Т.1).

Підприємством проведено коригування обсягів поставки за даною податковою накладною в бік зменшення на 7 235 807,60 грн., яке повязане з попередньою оплатою в цій сумі у лютому та грудні 2005 року.

Листом № 37 від 14.04.2006 року позивач звертався до директора Департаменту капітального будівництва у управління фондами Міністерства оборони України з пропозицією збільшення договірної ціни одного кв.м житла до 2 453,00 грн., оскільки опосередкована вартість споруди житла по Кіровоградській області станом на 01.01.2006 року становила 2 453,00 грн.

Додаткові угоди про збільшення вартості будівництва сторонами підписані не були.

У господарському обліку позивача за результатами даної господарської операції в червні 2006 року виник залишок по рахунку 28 «Товари»в сумі 1 537 814,50 грн., що, на думку відповідача, є збитком від операції з продажу житла за 7 676 407,80 грн.

Олександрійська ОДПІ дійшла висновку про порушення позивачем п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 р. №168/97-ВР занижено податкові зобовязання з ПДВ за червень 2006 року в сумі 402 130,00 грн. Відповідач дійшов висновку про те, що звичайною ціною у даному випадку є опосередкована вартість житла по Кіровоградській області в сумі 2 453,00 грн. за кв.м. Розрахунки проведено в акті відповідачем таким чином:

4 113 кв.м. х 2 453,00 грн. = 10 089 189,00 грн.

(10 089 189,00 грн. - 7 676 407,80 грн.) / 6 = 402 130,00 грн. сума податкового зобовязання з ПДВ додатково визначена податковим органом за червень 2006 року.

ДПА у Кіровоградській області, під час розгляду повторної скарги (а.с.45-49, Т.1), податкове повідомлення-рішення Олександрійської ОДПІ №/0 від 05.12.2008 р. (№/1 від 02.02.2009 р.) скасувала в частині сплати податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 94 566,90 грн. основного платежу і 47 283,45 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Відповідачем за результатами винесено податкове повідомлення-рішення №/2 від 16 квітня 2009 року, яким ПМП «Строймонтаж»визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 548 503,65 грн., з яких 365 669,10 грн. основного платежу та 182 834,55 грн. штрафних санкцій.

ДПА у Кіровоградській області визнала висновки Олександрійської ОДПІ щодо заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість за червень 2006 року в сумі 402 130,00 грн. безпідставними, оскільки перевіряючими протиправно застосовано поняття опосередкованої вартості, а не звичайної ціни, як встановлено законом (а.с.48 Т.1).

Більш того, ДПА у Кіровоградській області стверджує, що в даному випадку ПМП «Строймонтаж»безоплатно передано замовнику будівництва вартість житла в розмірі 1 537 815,50 грн.

У судовому засіданні встановлено, що ПМП «Строймонтаж»у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2006 р. (а.с.198-199, Т.1) в рядку 9 задекларовано податкові зобовязання з ПДВ у сумі 74 167,00 грн. ДПА в Кіроовградській області вважає заниженим даний показник на суму 307 563,10 грн. (1 537 815,50 грн. х 20%), чим, на її думку, порушено п.4.2. Закону України «Про податок на додану вартість».

У відповідності до п. 4.1 ст. 4 вказаного Закону база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

У відповідності до п. 4.2 Закону України «Про податок на додану вартість»(в редакції чинній станом на червень 2006 року) у разі поставки товарів (робіт, послуг) без оплати або з частковою оплатою їх вартості коштами у межах бартерних (товарообмінних) операцій, здійснення операцій з безоплатної передачі товарів (робіт, послуг), натуральних виплат у рахунок оплати праці фізичним особам, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, передачі товарів (робіт, послуг) у межах балансу платника податку для невиробничого використання, витрати на яке не відносяться до валових витрат виробництва (обігу) і не підлягають амортизації, а також пов'язаній з продавцем особі чи суб'єкту підприємницької діяльності, який не зареєстрований як платник податку, база оподаткування визначається виходячи з фактичної ціни операції, але не нижчої за звичайні ціни.

У відповідності до п.1.18. Закону України «Про податок на додану вартість», звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994 р. №334/94-ВР.

Відповідно до п. 1.20.1 ст. 1.20 ст. 1 вказаного Закону якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п. п. 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 вказаного Закону для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем визначених п.п.1.20.2 Закону заходів не здійснювалось.

Згідно п.1.4. Закону України «Про податок на додану вартість»(в редакції чинній станом на червень 2006 року) поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Відповідно до п.1.15. Закону України «Про податок на додану вартість»інші терміни використовуються у значеннях, визначених законами з питань оподаткування або іншими законами, у частині, що не суперечить цьому Закону та іншим законам з питань оподаткування.

Згідно 1.6. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»товари - матеріальні та нематеріальні активи, а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»матеріальний актив - основні фонди та оборотні активи у будь-якому виді, що відрізняється від коштів, цінних паперів, деривативів та нематеріальних активів. Нематеріальний актив - об'єкти інтелектуальної, в тому числі промислової власності, а також інші аналогічні права, визнані у порядку, встановленому відповідним законодавством, об'єктом права власності платника податку. Цінний папір - документ, що засвідчує право володіння або відносини позики та відповідає вимогам, установленим законодавством про цінні папери. Дериватив - стандартний документ, що засвідчує право та/або зобов'язання придбати або продати цінні папери, матеріальні або нематеріальні активи, а також кошти на визначених ним умовах у майбутньому.

Оскільки вартість житла є еквівалентом цінності, вираженої в певній грошовій сумі та сама по собі не може бути предметом цивільно-правового договору щодо передачі права власності на таку вартість, суд дійшов висновку, що вона не є товаром в розумінні Закону України «Про податок на додану вартість»та не може бути предметом поставки, в тому числі і без оплати, а тому суд вважає, що обставини вказані відповідачем, як підстава для збільшення задекларованого позивачем зобовязання з ПДВ за червень 2006 року знаходяться поза межами змісту п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», а тому висновок про заниженя податкового зобовязання з ПДВ в сумі 307 563,10 грн. є безпідставним.

Більш того, в судовому засіданні встановлено, що на 28 рахунку «Товари»після здійснення господарської операції з передачі квартир у позивача обліковувався залишок в сумі 1 537 815,50 грн., що обґрунтовується відповідачем збитком від такої господарської операції та не узгоджується з позицією щодо безоплатної передачі вартості житла Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України.

ПМП «Строймонтаж»у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2006 р. (а.с.198, Т.1) в рядку 17 задекларовано податковий кредит у сумі 366 064,00 грн.

Відповідач вважає даний показник завищеним на 353 905,00 грн. в звязку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що податковий кредит в сумі 353 905,00 грн. сформовано за взаємовідносинами ПМП Строймонтаж»з ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Продагро»та ПП «Днепр»(350 000,00 грн.) та з придбання і використання в будівництві газових лічильників (3 905,00 грн.).

У відповідності до договору №6 купівлі-продажу від 05.06.2006 р., укладеного між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Наталі», останнє взяло на себе зобовязання передати позивачу невизначений товар на загальну суму 744 000,00 грн., в тому числі ПДВ-124 000,00 грн. (а.с.128, Т.2).

ТОВ «Торговий дім «Наталі»та ПМП «Строймонтаж»підписано видаткові накладні №05/06 від 05.06.2006 року на суму 575 010,00 грн. з ПДВ, № 06/06 від 06.06.2006 року на суму 79 060,00 грн., №07/06 від 07.06.2006 року на суму 89 929,20 грн. (а.с.123, 125, 127). Предметом накладних є будівельні матеріали (цемент, пісок, цегла, металоконструкції, шифер, дошки, гіпсокартон тощо), сантехніка, віконні блоки, розетки, тощо.

ТОВ «Торговий дім Наталі»видало позивачу податкові накладні №0506 від 05.06.2006 р. (а.с.122, Т.2), №0606 від 06.06.2006 р. (а.с.124, Т.2), №0706 від 07.06.2006 р. (а.с.126, Т.2).

В рахунок оплати ПМП «Строймонтаж»07.06.2006 року видало ТОВ «Торговий дім «Наталі»вексель на загальну суму 744 000,00 грн. з терміном оплати 01.06.2011 року, що підтверджується актом про прийом-передачу простого векселя від 07.06.2006 р. (а.с.121, Т.2).

У відповідності до договору №8 купівлі-продажу від 05.06.2006 р., укладеного між позивачем та ПП «Днепр», останнє взяло на себе зобовязання передати позивачеві невизначений товар на загальну суму 648 000,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 108 000,00 грн. (а.с.132, Т.2).

ПП «Днепр»та ПМП «Строймонтаж»підписано видаткову накладну №05/06 від 05.06.2006 р. (а.с.131, Т.2). Предметом накладної є будівельні матеріали (щебінь, азбест, залізобетонні кільця та плити), болти, електроди, плитка тощо.

ПП «Днепр» видало позивачу податкову накладну №0508 від 05.06.2006 р.(а.с.130, Т.2).

В рахунок оплати ПМП «Строймонтаж»05.06.2006 року видало ПП «Днепр»вексель на загальну суму 648 000,00 грн. з терміном оплати 05.06.2011 року, що підтверджується актом про прийом-передачу простого векселя від 05.06.2006 р. (а.с.129, Т.2).

У відповідності до договору №7 купівлі-продажу від 05.06.2006 р., укладеного між позивачем та ПП «ПРОДАГРО»», останнє взяло на себе зобовязання передати позивачеві невизначений товар на суму 708 000,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 118 000,00 грн. (а.с.138, Т.2).

ПП «ПРОДАГРО»та ПМП «Строймонтаж»підписано видаткові накладні №05/06 від 05.06.2006 р. (а.с.136, Т.2) та №06/06 від 06.06.2006 р. (а.с.134, Т.2). Предметом накладних є будівельні матеріали (отсев, пісок, асфальт, шпалери, сходинки, лінолеум тощо), сантехніка, труби каналізаційні, двері, розетки, тощо.

ПП «ПРОДАГРО»видало позивачу податкові накладні №0606 від 06.06.2006 р. (а.с.135, Т.2) та №0506 від 05.06.2006 р. (а.с.137 Т.2).

В рахунок оплати ПМП «Строймонтаж»30.06.2006 року видало ПП «ПРОДАГРО»вексель на загальну суму 708 000,00 грн. з терміном оплати 05.06.2011 року, що підтверджується актом про прийом-передачу простого векселя від 30.06.2006 р. (а.с.133, Т.2).

Податковий кредит, сформований позивачем у червні 2006 року за взаємовідносинами з ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО»складає:

124 000,00 грн. + 108 000,00 грн. + 118 000,00 грн. = 350 000,00 грн.

В судовому засіданні представник відповідача наполягав на безтоварності господарських операцій позивача та ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО».

В обґрунтування товарності господарських операцій, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що товар доставляли його контрагенти (ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО»). Вартість доставки, з його слів, включена у вартість самого товару. Товар, зі слів позивача, використано в будівництві.

Судом 20.11.2009 року, 03.12.2009 року витребовувались документальні докази транспортування, отримання та зберігання товару від ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО»(а.с.134, 146 Т3). Товарно-транспортні накладні чи будь-які інші двосторонні документи, які б підтверджували факт переміщення придбаного товару від покупця до продавця, факт його використання в господарській діяльності позивачем суду не надано, але повідомлено, що такі документи за 2006 рік знищено.

Натомість до матеріалів справи позивачем надано копії накладних на внутрішнє переміщення за 2006 р. (а.с.158-164, Т.3), складених головним бухгалтером та комірником ПМП «Строймонтаж».

Ухвалами від 15.12.2009 року та 24.12.2009 року судом витребувано документальні докази передачі комірником позивача товарно-матеріальних цінностей за накладними, виписаними ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО»безпосередньо для використання позивачем в будівництві (а.с.172, 180 Т.3).

Вимоги ухвал виконано не було.

Суд оцінює критично накладні на внутрішнє переміщення за 2006 р. (а.с.158-164, Т.3), складені головним бухгалтером та комірником ПМП «Строймонтаж», з огляду на те, що дані документи створені працівниками позивача, та беручи до уваги той факт, що позивач не надав обґрунтованих пояснень щодо доцільності збереження цих документів з огляду на знищення інших, а також існування цих накладних в період взаємовідносин з ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО».

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що весь придбаний у ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО»товар використано під час будівництва 176-ти квартирного житлового будинку по вулиці 6-го грудня, 140-а в місті Олександрії на виконання договорів, укладених з Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (а.с.167-183).

Відповідно до акту державної приймальної комісії від 29.06.2006 р. (а.с.26-32, Т.3). даний будинок прийнято в експлуатацію 29.06.2006 р.

Згідно п.6 здано акту державної приймальної комісії (а.с.30, Т.3), будівельно-монтажні роботи за даним обєктом закінчено у травні 2006 року, що унеможливлює використання в такому будівництві товарів, отриманих, зі слів позивача, від ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО»у червні 2006 року. Інших доказів отримання, реалізації або іншого використання у оподатковуваних операціях товару, зазначеного у накладних, складених ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО», позивачем не надано.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду, у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.7.5. Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг);

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти придбання, реалізації або іншого використання позивачем у оподатковуваних операціях товару, зазначеного у накладних, складених ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Днепр»та ПП «ПРОДАГРО», та, як наслідок, факт реальності цих господарських операцій.

Підпунктом 7.4.5 цієї статті встановлено, що не підлягають включенню до податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

З огляду на вищевикладене, суд вважає господарські операції позивача з ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Продагро»та ПП «Днепр»безтоварними, а формування податкового кредиту ПМП «Строймонтаж»у червні 2006 року в сумі 350 000,00 грн. безпідставним.

Також з матеріалів справи вбачається, що податковим органом зменшено податковий кредит в сумі 3 905,00 грн., з огляду на наступне.

При перевірці Олександрійською ОДПІ встановлено, що у червні 2006 р. ПМП «Строймонтаж»списало 71 газовий лічильник вартістю 19 525,00 грн. на будівництво будинку по вул. 6 грудня у м. Олександрії. Вказані лічильники були придбані до 31.03.2006 р. за 23 430,00 грн.

У відповідності до акту приймання виконаних робіт Олександрійським управлінням по експлуатації газового господарства в будинку по вул. 6-го грудня у м. Олександрії встановлено 72 власних газових лічильника вартістю 15 160,00 грн.

У відповідності до ч.3. ст.72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

ПМП «Строймонтаж»в судовому засіданні не надало будь-яких доказів щодо підстав формування такого податкового кредиту, натомість визнало правомірність висновків відповідача щодо його зменшення на суму 3 905,00 грн. (23 430,00 грн./6).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає правомірними висновки відповідача про завищення податкового кредиту у червні 2006 року в сумі 353 905,00 грн. (350 000,00 грн. + 3 905,00 грн.), та вважає, що показник в рядку 17 декларації за червень 2006 року має становити 12 159,00 грн. (366 064,00 грн. 353 905,00 грн.) (а.с.198-зворотній бік Т.1).

Таким чином, відповідачем нараховано податкове зобовязання з ПДВ податковим повідомленням-рішенням №/2 від 16 квітня 2009 року у сумі 365 669,10 грн. (74 167,00 грн. + 307 563,10 грн. 12 159, 00 грн. 49 359,00 грн. + 28 483,00 грн. + 16 974,00 грн.), де

- 74 167,00 грн. зобовязання з ПДВ, задеклароване позивачем самостійно у р.9 декларації з ПДВ за червень 2006 р. (а.с.198 Т.1);

- 307 563,10 грн. сума зобовязання з ПДВ за червень 2006 р., визначеного податковим органом, та на яку збільшено показник р.9 декларації з ПДВ за червень 2006 року;

- 12 159, 00 грн. показник податкового кредиту р.17 декларації за червень 2006 р., зменшений відповідачем на 353 905,00 грн.;

- 49 359,00 грн. відємне значення попереднього звітного періоду, відображене в рядку 23.2 декларації з ПДВ за червень 2006 року;

- 28 483,00 грн. позитивне значення задеклароване у декларації з ПДВ за листопад 2006 р. (а.с.218-219, Т.1);

- 16 974,00 грн. позитивне значення задеклароване у декларації з ПДВ за грудень 2006 р. (а.с.220-221, Т.1).

З огляду на визнання судом протиправності висновків відповідача про заниження податкового зобовязання з ПДВ за червень 2006 року в сумі 307 563,10 грн., показник в р.9 декларації повинен становити 74 167,00 грн.

Відповідно до п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Податкове зобовязання ПМП «Строймонтаж»з ПДВ за червень 2006 року, з огляду на зменшення задекларованого податкового кредиту, становить позитивне значення 62 008,00 грн. (74167,00 грн. 12 159,00 грн.) та підлягало до сплати у встановленому порядку.

З огляду на визнання протиправним збільшення позивачем податкового кредиту за червень 2006 року на 353 905,00 грн., до сплати також підлягають податкової зобовязання з ПДВ за листопад 2006 року у сумі 28 483,00 грн. та за грудень 2006 року у сумі 16 974,00 грн., які не сплачені позивачем за рахунок цього відємного значення, яке переносилось починаючи з червня 2006 року.

Тому податкове зобовязання становить: 58 106,00 грн. (62 008,00 грн. 49 359,00 грн. + 16 974,00 грн. + 28 483,00 грн.).

У відповідності до п.п.17.1.3. п.17.1. ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року №2181-ІІІ, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Суд вважає, що розмір штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням №/2 від 16.04.2009 р. становить 29 053,00 грн. (58 106,00 грн. х 50%).

На підставі викладеного, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №/2 від 16.04.2009 р. підлягає скасуванню в частині 307 563,10 грн. основного платежу (365 669,10 грн. 58 106,00 грн.) та 153 781,55 грн. штрафних санкцій (182 834,55 грн. 29 053,00 грн.).

Податкове повідомлення-рішення №/2/0 від 16 квітня 2009 року яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 89 753,00 грн., та визначено податкове зобовязання з ПДВ у розмірі 9 620,13 грн. основного платежу та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 4 810,00 грн. (а.с.51 Т.1).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач під час перевірки дійшов висновку про завищення позивачем суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 89 753 грн., з яких позивачу на час перевірки вже перераховано 9 620,13 грн.

Згідно п. 1.8. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»бюджетне відшкодування сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

У відповідності до п.п.7.7.1. п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, у відповідності до п.п. 7.7.2. п. 7.7 ст. 7 зазначеного Закону якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

В судовому засіданні встановлено, що показники податкового кредиту, за рахунок якого позивачем сформовано суму бюджетного відшкодування в розмірі 89 753 грн. в р.25 декларацій з ПДВ за серпень, жовтень-грудень 2007 року, січень-березень 2008 року, визначено ПМП «Строймонтаж»за взаємовідносинами з ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Продагро»та ПП «Днепр», операції щодо яких описані вище та визнані судом безтоварними.

ПМП «Строймонтаж»передано в якості оплати ТОВ «Торговий дім «Наталі», ПП «Продагро»та ПП «Днепр»векселі.

У відповідності до ч.3 ст.4.8. Закону України «Про податок на додану вартість»(що діяв на період формування податкового кредиту), для цілей оподаткування згідно з цим Законом векселі (крім податкових векселів), видані або отримані, не вважаються засобом платежу та не змінюють суму податкового кредиту або податкового зобов'язання з цього податку, крім податкових векселів. Передача векселів в оплату товару не є сплатою його вартості, в тому числі і податку на додану вартість, в розумінні п.п.7.7.2. цього закону, а тому, з огляду на викладене вище, суд погоджується з позицією Олександрійської ОДПІ та вважає правомірним зменшення позивачу бюджетного відшкодування за період з серпня 2007 року по березень 2008 року, зокрема: серпень 2007 р. 5 452,00 грн., жовтень 2007 р. 768,00 грн., листопад 2007 р. 4 930,00 грн., грудень 2007 р. 3 601,00 грн., січень 2008 р. 47 778,00 грн., лютий 2008 р. 3 827,00 грн., березень 2008 р. 23 397,00 грн. (а.с.125, Т.3), а позовні вимоги про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/2/0 від 16 квітня 2009 року вважає такими, що задоволенню не підлягають.

Відносно доводів позивача щодо допущення відповідачем під час перевірки порушення процедури та строків проведення перевірки, суд зазначає, що вказане носить суто формальний характер, не спростовує висновків акту перевірки в частині виявлених порушень податкового законодавства та може бути підставою для скасування оскаржуваних рішень субєкта владних повноважень лише у тому випадку, коли такі порушення потягли за собою прийняття протиправного рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. У звязку з цим суд вважає за необхідне присудити позивачу судові витрати в сумі 1,70 грн. з Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/2 від 16.04.2009 р., винесене Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким Приватному малому підприємству «Строймонтаж»визначено податкове зобовязання зі збору за спеціальне водокористування загальнодержавного значення в сумі 741,20 грн., з яких 61,20 грн. основного платежу та 680,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій

3. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/1 від 02.02.2009 р., винесене Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким Приватному малому підприємству «Строймонтаж»визначено суму штрафних (фінансових) санкцій зі збору за спеціальне водокористування загальнодержавного значення в сумі 1 020,00 грн.

4. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/2 від 16.04.2009 р., винесене Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким Приватному малому підприємству «Строймонтаж»визначено штрафні (фінансові) санкції зі збору за спеціальне водокористування загальнодержавного значення в сумі 1360,00 грн.

5. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/2 від 16.04.2009 р., винесене Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким Приватному малому підприємству «Строймонтаж»визначено суму податкового зобовязання із земельного податку в сумі 6 884,10 грн., з яких 4 589,40 грн. основного платежу та 2 294,70 грн. штрафних санкцій.

6. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/2 від 16.04.2009 р., винесене Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким Приватному малому підприємству «Строймонтаж»визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 548 503,65 грн., з яких 365 669,10 грн. основного платежу та 182 834,55 грн. штрафних санкцій, в частині 307 563,10 грн. основного платежу та 153 781,55 грн. штрафних санкцій.

В позовних вимогах про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/2 від 16.04.2009 р., винесеного Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким Приватному малому підприємству «Строймонтаж»визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 548 503,65 грн., з яких 365 669,10 грн. основного платежу та 182 834,55 грн. штрафних санкцій, в частині 58 106,00 грн. основного платежу та 29 053,00 грн. штрафних санкцій відмовити.

В позовних вимогах про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/2 від 16.04.2009 р., винесеного Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким Приватному малому підприємству «Строймонтаж»зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість в сумі 89 753,00 грн., а також визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 9 620,13 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4 810,00 грн. відмовити.

Присудити Приватному малому підприємству «Строймонтаж», (28000, м.Олександрія, Кіровоградська обл., вул. 6-го грудня, 150 а) з Державного бюджету України (рахунок №0002, УДК в Кіровоградській області, МФО 823016, ідентифікаційний код 24145329) судовий збір в сумі 1,70 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення постанови у повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Дата виготовлення повного тексту постанови 12 лютого 2010 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_3