Справа № 263/1706/14-а
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 січня 2015 р. справа № 263/1706/14-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Юрко І.В., суддів Міронової Г.М., Блохіна А.А., розглянув за власною ініціативою питання про відновлення втраченого судового провадження у справі № 263/1706/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Донецького апеляційного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа № 263/1706/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2014 року апеляційне провадження по вказаній справі було відкрито та призначено розгляд апеляційної скарги на 20 серпня 2014 року.

У зв'язку з відпусткою судді-доповідача, розгляд апеляційного провадження було перенесено з 20.08.2014 року на 10.09.2014 року, зазначене підтверджується довідкою від 19 серпня 2014 року

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 липня 2014 року у справі № 263/1706/14-а задоволено частково. Постанову суду першої інстанції змінено, в абзаці третьому резолютивної частини постанови після дати «1 січня 2014 року» доповнено текстом наступного змісту: «до 2 серпня 2014 року включно». В решті постанову суду залишено без змін.

У зв'язку з захопленням угрупованням ДНР будівлі Донецького апеляційного адміністративного суду в період проведення АТО на території м. Донецька та знищенням частини справ, які знаходились в провадженні суду, вказана справа та апеляційне провадження по ній були втрачені.

Відповідно до ст. 273 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 274 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду.

У відповідності до наведених вище норм судом ініційовано питання щодо відновлення втраченого судового провадження по вказаній справі.

Згідно ч.1 ст. 278 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані із справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження

Колегією суддів досліджено документообіг з діловодства по вказаній справі, а також ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду про відкриття та призначення до розгляду апеляційної скарги, довідку про перенесення розгляду апеляційного провадження та постанову суду, прийнятої в письмовому провадженні за результатами апеляційного розгляду зазначеної скарги, які збереглись в електронному вигляді в діловодстві Донецького апеляційного адміністративного суду та в письмовому вигляді долучені до матеріалів справи.

Колегія суддів вважає установленим зміст відновленого судового рішення, а саме постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року, та вважає можливим відновити втрачене провадження по справі № 263/1706/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, в частині відкриття апеляційного провадження, призначення справи до апеляційного розгляду та прийняття постанови за результатами апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 273, 274, 275, 278, 279, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відновити втрачене судове провадження по справі № 263/1706/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, в частині відкриття апеляційного провадження, призначення справи до апеляційного розгляду та прийняття постанови за результатами апеляційного розгляду.

Встановити зміст відновленого судового рішення, а саме постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року по справі № 263/1706/14-а:

«Головуючий у 1 інстанції - Степанова С.В.

Суддя-доповідач - Юрко І.В.

3

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року справа № 263/1706/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрко І.В., суддів: Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02 липня 2014 року у справі № 263/1706/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.02.2014 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області та просив визнати неправомірною бездіяльність пенсійного органу щодо виплати у неповному обсязі державної соціальної допомоги як дитині війни на підставі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.01.2014 року; зобов'язати відповідача з 01 січня 2014 року провести йому нарахування та виплату підвищення до пенсії, встановленого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність).

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02 липня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 1 січня 2014 року, з відрахуванням фактично проведених виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 1 січня 2014 року з відрахуванням фактично проведених виплат.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддів розглядає дану справу відповідно вимогам ст. 197 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, віднесена до соціальної групи "Дитина війни" відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що не заперечується відповідачем та підтверджено даними паспорта позивача, відміткою у пенсійному посвідченні позивача (а.с. 29, 30).

Позивачеві підвищення до пенсії з 01.01.2014 року пенсійним органом проводиться у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", що становить 66,43 грн.

Встановлені обставини не є спірними.

Спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві підвищення до пенсії як "дитині війни" у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", а саме в сумі 66,43 грн. щомісячно.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року № 2195-IV (далі Закон № 2195-IV) встановлено, що дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10/рп/2008 було визнано неконституційними зміни до Закону № 2195-IV, внесеними Законом України "Про Державний бюджет на 2007 рік", Законом України "Про Державний бюджет на 2008 рік", чим було відновлено дію ст. 6 Закон № 2195-IV у попередній редакції.

Статтею 6 Закону № 2195-IV встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Колегія судів зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується не тільки для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те, що положення частини 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на переконання колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно частини першої статті 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-ХІV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

На момент розгляду справи судом першої інстанції Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було встановлено жодних обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 1 січня 2006 року.

Крім того, зазначеним вище Законом не було надано повноважень Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок застосування положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що при визначенні розміру доплати до пенсії дитині війни слід керуватися розміром надбавки, встановленим ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а не постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381, внаслідок чого розмір пенсії позивача з 1 січня 2014 року повинен підвищуватись на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції правильно застосував норми зазначеного Закону з урахуванням Рішення Конституційного Суду N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За приписами ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Під час апеляційного провадження з'ясовано, що статтею 67 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме: з 3 серпня 2014 року, оскільки оприлюднені в газеті "Голос України" за 2 серпня 2014 року.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення", яка набрала чинності 1 січня 2012 року та діє по цей час, встановлено, що дітям війни (крім тих, на кого розповсюджується дія Законів України "Про статус ветеранів війн, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або державної соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", проводиться в розмірі 7 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

У зв'язку з прийняттям зазначеного нормативно-правового акту терміни застосування положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" до 2 серпня 2014 року здійснюються у порядку та розмірах, встановлених наведеним законом, а з 3 серпня 2014 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанови суду першої інстанції щодо невизначення кінцевої дати виплати встановленої судом доплати, і призводить до необхідності зміни постанови суду першої інстанції. Вказана зміна обумовлена передчасним вирішенням судом першої інстанції спору на майбутнє, без наявності об'єкту судового захисту в момент прийняття судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд правильно вирішив справу за суттю позовних вимог, але допустив помилку щодо невизначення кінцевої дати здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії, внаслідок чого постанова суду підлягає зміні у визначенні періоду здійснення перерахунку пенсії з "01.01.2014 року" на "01.01.2014 року до 02.08.2014 року включно".

Керуючись ч. 2 ст. 5, ст. 195, п .2 ч. 1 ст. 197, п .2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ч.2 ст. 205, ст. 207, 211, 212, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області у справі № 263/1706/14-а - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 липня 2014 року у справі № 263/1706/14-а - змінити.

Третій абзац резолютивної частини постанови Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 02 липня 2014 року у справі № 263/1706/14-а після дати "1 січня 2014 року" доповнити текстом наступного змісту: "до 2 серпня 2014 року включно".

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.В.Юрко

Судді: Г.М.Міронова

А.А.Блохін»

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Юрко

Судді: Г.М. Міронова

А.А. Блохін