Справа № 584/460/16-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 р.Справа № 584/460/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Путивльського районного суду Сумської області від 10.05.2016р. по справі № 584/460/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання неправомірними дій (бездіяльності) та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2, звернулась до Путивльського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Буринського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови ОСОБА_2 у нарахуванні та виплаті їй компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати державної пенсії;

- зобовязати Буринське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати державної пенсії, а саме: - яка була нарахована та виплачена їй на підставі постанови Путивльського районного суду Сумської області від 13.10.2009 року у справі № 2-а-1942/2009 залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2010 року у справі № 2-а-1942/09/1814 за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22.05.2008 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена їй на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2005 по день фактичної виплати пенсії;

- зобовязати обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили та виконати постанову суду негайно у межах суми платежу за один місяць.

Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 10 травня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Путивльського районного суду Сумської області від 10 травня 2016 року та постановити ухвалу, якою адміністративний позов ОСОБА_2 залишити без розгляду.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що призвело до неправильного вирішення справи з підстав та обґрунтувань викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_2, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, що підтверджується копією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, серії А № 038967 від 20.06.1994 та вкладку до нього від 30.06.2005 за № 145935 (а.с. 7)

Сумською обласною МСЕК ОСОБА_2 встановлено безстроково 3-тю групу інвалідності, захворювання повязані з роботами по ЛНА на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК від 10.05.2005 № 015624 (а.с. 8).

Позивач з 14.06.1994 року перебуває на обліку в Буринському обєднаному управлінні ПФУ Сумської області (раніше - управлінні ПФУ в Путивльському районі Сумської області) як пенсіонер та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до постанови Путивльського районного суду Сумської області від 13.10.2009 року у справі № 2-а-1942/2009 залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2010 року у справі № 2-а-1942/09/1814 Буринське обєднане управління ПФУ Сумської області (раніше - управління ПФУ в Путивльському районі Сумської області) зобовязано здійснити з 01.01.2005 року перерахунок державної та додаткової пенсій ОСОБА_2, як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 3-ої групи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком та 6-ти мінімальних пенсій за віком, а з 31.10.2006 року з підвищенням їх з дня встановлення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист дітей громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон 796-12) відповідно до мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за виключенням періоду з 01 січня по 22 травня 2008 року (а.с. 10-13).

Згідно довідки Буринського обєднаного управління ПФУ Сумської області про здійснення нарахування на виконання рішення суду від 10.05.2016 № 749/06-42, сума пенсійної виплати не донарахована з вини відповідача за період з 01.01.2005 по 30.06.2010, вказана в постанові суду, була донарахована та виплачена 10.07.2010 за кожний місяць, основними відомостями в загальній сумі 125 408 грн. 08 коп (а.с. 33-35).

З листа Буринського обєднаного управління ПФУ Сумської області (раніше - управління ПФУ в Путивльському районі Сумської області) вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у звязку з тим, що сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів передбачених ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація (а.с. 15).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нараховані та виплачені відповідачем на підставі рішення суду суми за своїм призначенням не мають разового характеру, а є складовою щомісячних пенсійних виплат, які в порушення норм законодавства у необхідних розмірах не були своєчасно нараховані та виплачені позивачу, відповідач зобовязаний нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати державної пенсії за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22.05.2008 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена їй на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2005 по день фактичної виплати пенсії.

Переглянувши рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 18 квітня 2016 року звернулась до суду із позовом щодо визнання протиправними дії (бездіяльність) відповідача та зобовязання управління здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати державної пенсії, а саме: - яка була нарахована та виплачена їй на підставі постанови Путивльського районного суду Сумської області від 13.10.2009 року у справі № 2-а-1942/2009 залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2010 року у справі № 2-а-1942/09/1814 за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22.05.2008 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена їй на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2005 по день фактичної виплати пенсії.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому, компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані із здійсненням компетенції громадян втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

При цьому, судом встановлено, що суму пенсії за вищевказаний період, на виконання судового рішення по справі № 2-а-1942/09/1814, було нараховано та виплачено позивачеві 10.07.2010 року без урахування компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати державної пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

З наведених вище приписів КАС України випливає, що адміністративний позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Про порушення, як на думку позивача, своїх прав на отримання вказаної компенсації позивач дізналася 10 липня 2010 року, разом з тим, звернулась до суду за захистом свого порушеного права лише в квітні 2016 року, майже через 6 років після виникнення спірних правовідносин, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду визначені у ст. 100 цього Кодексу, за приписами частини 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Частиною 2 статті 100 КАС України встановлено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання , так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства Українивизнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однак, позивачем ані до суду ані першої, ані апеляційної інстанцій не було надано доказів поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при відкритті провадження та розгляді справи по суті, порушено вимоги процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення цього питання по суті, оскільки позивач пропустив передбачений статтею 99 КАС України строк звернення до суду без поважних причин, що згідно вимог статті 100 та частини 2 статті 107 КАС України є перешкодою для відкриття провадження у справі тата розгляду позовних вимог по суті з винесенням постанови про задоволення чи відмову в задоволенні позову.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на пропущення позивачем строку звернення до суду та безпідставно, незважаючи на відсутність належних доказів поважності пропуску позивачем строку звернення до суду, ухвалив рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо, зокрема, останню подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, пропуск строку звернення до суду відповідно до вказаних положень КАС України є підставою для залишення позову без розгляду.

У відповідності до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції, серед іншого, має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 155 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції через порушення судом норм процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_2 - залишенню без розгляду.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 155, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити.

Постанову Путивльського районного суду Сумської області від 10.05.2016р. по справі № 584/460/16-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання неправомірними дій (бездіяльності) та зобовязання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлений 18.07.2016 р.