Справа № 2-а-86/10 (6-а/331/20/2016)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2016 рокусправа № 2-а-86/10 (6-а/331/20/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року про зміну способу та порядку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2011 року у адміністративній справі № 2а-86/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району про визнання дій субєкта владних повноважень незаконним, зобовязання вчинити певні дії, стягнення щорічної грошової допомоги до 5 травня,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 до суду із поданням про зміну способу і порядку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2011 року у справі № 2а-86/2010 із відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману щорічну одноразову державну допомогу до 5 травня, як інваліду війни другої групи відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 та 2010 роки, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком встановлених за час виплати у 2009 та 2010 роках на стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати недоотриману щорічну одноразову державну допомогу до 5 травня, як інваліду війни другої групи відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 та 2010 роки, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком встановлених за час виплати у 2009 та 2010 роках у розмірі 8722 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про зміну та встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПСЗН Запорізької міської ради по Жовтневому району про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги до 5 травня, скасовано постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2010 року та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу щорічної одноразової державної допомоги до 5 травня, як інваліду війни другої групи відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 та 2010 роки. Зобовязано відповідача до нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману ним щорічну одноразову державну допомогу до 5 травня, як інваліду війни другої групи відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 та 2010 роки, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком встановлених на час виплати у 2009 та 2010 роках, з урахуванням виплачених сум.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 50572260 від 22.03.2016 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2а/86/2010 від 17.03.2016 року, виданому Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Листом № 01-22/1792від 29.03.2016 року Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому районі повідомило про неможливість виконання судового рішення у звязку з відсутністю відповідних асигнувань.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з правових позицій з цього питання Верховного Суду України, які викладені останнім у постановах від 11 листопада 2014 року у справі № 21-394а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-506а14, 17 лютого 2015 року № 21-622а14, 14 квітня 2015 року № 21-78а15 та полягають у наступному.

Відповідно до частини четвертої статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв'язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Аналізуючи норми частини першої статті 263 КАС у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Таким чином, зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Крім того, невиконання УПСЗН судового зобов'язання в частині виплати щорічної одноразової допомоги до 5 травня через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Посилання ВДВС на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Таким чином, відсутні правові підстави для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум щорічної одноразової допомоги до 5 травня буде здійснена УПСЗН після надходження відповідних сум із державного бюджету.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що для відновлення права позивача на щорічну одноразову державну допомогу до 5 травня, як інваліду війни другої групи відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 та 2010 роки, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком встановлених на час виплати у 2009 та 2010 роках суд першої інстанції, прийняв постанову про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману ним щорічну одноразову державну допомогу до 5 травня, як інваліду війни другої групи відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 та 2010 роки, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком встановлених на час виплати у 2009 та 2010 роках. Розрахунок суми належної ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги до 5 травня не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року у справі 2а-86/10 (6-а/331/20/2016) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко