Справа № 819/2102/15
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Київ К/800/6144/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ (далі - УМВС) України в Тернопільській області про скасування наказів в частині звільнення та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази УМВС України в Тернопільській області від 19 травня 2015 року № 868 і від 25 травня 2015 року № 150 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ слідчого слідчого відділу Чортківського районного відділу (далі - слідчий СВ Чортківського РВ) УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_4 та зобов'язати відповідача поновити позивача в органах внутрішніх справ на вказаній посаді.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними і скасовано накази УМВС України в Тернопільській області від 19 травня 2015 року № 868 і від 25 травня 2015 року № 150 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ слідчого СВ Чортківського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_4 та зобов'язано відповідача поновити позивача в органах внутрішніх справ на вказаній посаді з 26 травня 2015 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що апеляційний суд не дав належної правової оцінки обставинам справи про те, що відповідач незаконно застосував до нього крайній захід дисциплінарного впливу у виді звільнення, при відсутності для цього достатніх підстав та не дочекавшись набрання законної сили вироком суду, яким би визнавалась вина позивача у вчиненні злочину.

У запереченнях на скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого СВ Чортківського РВ УМВС України в Тернопільській області та мав спеціальне звання лейтенант міліції.

Наказом начальника УМВС України в Тернопільській області від 19 травня 2015 року № 868 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за систематичне порушення службової дисципліни, свідоме ігнорування вимог керівництва МВС України та УМВС в області щодо неухильного дотримання законності та службової дисципліни, підтримання позаслужбових стосунків із гр. К., що призвело до надзвичайної події.

На виконання цього наказу №623, наказом УМВС України в Тернопільській області від 25 травня 2015 року № 150 о/с ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Підставою звільнення позивача став висновок службового розслідування від 19 травня 2015 року, яким встановлено, що ОСОБА_4, перебуваючи у складі слідчо-оперативної групи, здійснював виїзд за повідомленням гр. ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_1 про те, що у лісопосадці неподалік вказаного населеного пункту невідомі особи незаконно зрізують дерева. Після виїзду встановлено, що до незаконної порубки дерев причетні громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Враховуючи той факт, що документів на порубку дерев вказані громадяни не надали, відомості з даного приводу внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 246 Кримінального кодексу України, а досудове розслідування доручено лейтенанту міліції ОСОБА_4

ОСОБА_4, підтримуючи неділові стосунки із громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, пообіцяв їм закрити дане кримінальне провадження. За сприяння у позитивному прийнятті рішення лейтенант міліції ОСОБА_4 став схиляти зазначених громадян до передачі йому грошових коштів у сумі 2000 грн. 18 травня 2015 року ОСОБА_9 звернувся до СБУ та УМВС України в Тернопільській області щодо незаконних дій лейтенанта міліції ОСОБА_4 та притягнення його до кримінальної відповідальності. Того ж дня Прокуратурою Тернопільської області внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

19 травня 2015 року працівниками СБУ та УМВС України в Тернопільській області, спільно із ВВБ в області лейтенанта міліції ОСОБА_4, після отримання ним 2000 грн від гр ОСОБА_8, затримано у приміщенні службового кабінету № 25 Чортківського РВ УМВС України в Тернопільській області. Цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні вказаного кримінального правопорушення і обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи спір, апеляційний суд правильно керувався Дисциплінарним статутом ОВС та Положенням №114.

За приписами статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна це - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із підпунктом «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», статті 5 Закону України «Про міліцію», підпункту 1 пункту 5 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 383, з метою зміцнення дисципліни та законності серед особового складу, безумовного забезпечення прав і свобод громадян, дотримання стандартів етичної поведінки, доброчесності та запобігання конфлікту інтересів у діяльності працівників органів внутрішніх справ, наказом Міністерства внутрішніх справі України 22 лютого 2012 року № 155 затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 року за № 628/20941 (далі - Правила поведінки).

Правила поведінки вимагають від працівників органів внутрішніх справ під час виконання службових обов'язків, оперативно-службових завдань, зокрема, не допускати впливу сторонніх осіб, особистих (приватних) інтересів, інтересів членів своєї сім'ї на виконання службових обов'язків, якщо ці інтереси не співпадають із завданнями органів внутрішніх справ або суперечать їм (підпункт 2.1 розділу IV Правил поведінки).

Підпунктом 2.2 розділу ІІ Правил поведінки встановлено, що дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Відповідно до підпункту 7.2 розділу VII Правил поведінки працівник органів внутрішніх справ зобов'язаний неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством та Законом України «Про міліцію», уникати дій, які можуть бути сприйняті як підстава підозрювати його в корупції. Своєю поведінкою він має продемонструвати, що не терпить будь-яких проявів корупції, відкидає пропозиції про незаконні послуги, чітко розмежовує службу і приватне життя, при найменших ознаках корумпованої поведінки інших осіб інформує керівника свого структурного підрозділу (пам'ятка-застереження працівника органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України).

Згідно із пунктом 4 розділу 3 Правил поведінки працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Враховуючи те, що ОСОБА_4, свідомо проігнорував вимоги керівництва МВС України та УМВС в області щодо неухильного дотримання законності та службової дисципліни, підтримував позаслужбові стосунки із гр. К., що призвело до надзвичайної події, суд апеляційної інстанції правильно вважав доведеним факт порушення дисципліни позивачем.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Оцінюючи докази, які є у справі, в тому числі висновки службового розслідування, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що суб'єкт владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, врахував характер проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку позивача (зауваження (наказ УМВС від 31 січня 2014 року № 136, догана (наказ УМВС від 14 лютого 2014 року) сувора догана (наказ УМВС від 30 травня 2014 року № 639), його ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації та інше. Тому, відповідач накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність рішення відповідача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги перевірялись судом апеляційної інстанції, який правильно зазначив, що підставою звільнення позивача стало вчинення ним дисциплінарного проступку, а не факт порушення кримінальної справи. Крім того, при обранні виду стягнення у вигляді звільнення з публічної служби відповідач врахував, що на час прийняття наказів щодо звільнення позивач мав непогашене стягнення у вигляді суворої догани.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін, якщо визнає, що судом апеляційної інстанції не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак