Справа № 455/414/16, 2а-455/25/16
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Справа № 876/4887/16

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Кузьмича С.М., Іщук Л.П.,

за участі секретаря судового засідання Нефедової А.О.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 митниці ДФС, Заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_4 про скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі Позивач, ОСОБА_3П.) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 митниці ДФС, Заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_4 про скасування постанови про порушення митних правил і просила визнати протиправними дії заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_4 щодо притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі МК України), визнати протиправною і скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 25.03.2016 року № 0884/20911/16, винесену заступником начальника ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та закрити справу.

Постановою від 16 червня 2016 року Старосамбірський районний суд Львівської області відмовив в задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що автомобіль, який ввезла Позивач в Україну, з часу його ввезення під дією обставин непереборної сили та в аварії не перебував, заяву-повідомлення про поломку автомобіля та про його ремонт Позивач надала тільки 01.03.2016 року, тобто з порушеннями вимоги про терміновість такого повідомлення, а також, що надані ОСОБА_3 документи про ремонт транспортного засобу не є належними доказами такого ремонту.

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.06.2016 року оскаржила в апеляційному порядку ОСОБА_3, просить скасувати судове рішення першої інстанції та задовольнити її позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вчасно вивезти за межі України автомобіль Позивач не могла у звязку з його перебуванням на ремонті, що підтверджується наданими відповідачам письмовими доказами. Своєчасно не повідомила про такий ремонт митний орган, тому що не знала про необхідність це зробити. Крім того, зазначає, що визначення терміну «термінового повідомлення» немає, а тому і немає підстав для покладення на неї відповідальності за таке несвоєчасне повідомлення. Також Позивачем звертається увага на порушення порядку винесення спірної постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Вислухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2015 р. гр. ОСОБА_3 був ввезений з республіки Польща на митну територію України транспортний засіб марки «BMW X5», номерний знак RZE8RA1, кузов номер WBAFF01060L215188 по смузі руху спрощеного контролю «зелений коридор» в митному режимі «транзит» через митний пост (далі - м/п) «Смільниця» ОСОБА_1 митниці ДФС.

На м/п «Смільниця» 11.03.2016 р. ОСОБА_1 митниці ДФС було виявлене перевищення встановленого ст.95 МК України строку перебування транспортного засобу на митній території України, що підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0921/20911/16.

Заступником начальника ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_4 25.03.2016 р. була винесена постанова у справі про порушення митних правил № 0921/20911/16, згідно якої ОСОБА_3 була визнана винною у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України і відсутні будь-які підстави для звільнення її від відповідальності.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено, що відповідальність настає за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Статтею 95 МК України встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту - 28 діб; 3) для авіаційного транспорту - 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту - 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) - 90 діб.

Відповідно до ч. 2 ст.95 цього Кодексу, до строків, зазначених у ч.1 цієї статті не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Матеріалами справи встановлено, що транспортний засіб марки «BMW X5», номерний знак RZE8RA1, кузов номер WBAFF01060L215188 перебував на ремонті з 31.12.2015 р. по 11.03.2016 р., що підтверджується довідкою суб'єкта підприємницької діяльності № 100 від 11.03.2016 р., актом передавання-прийому транспортного засобу від 11.03.2016 року № 100.

Також підтверджується матеріалами справи, що Позивач повідомила митний орган про перебування вказаного автомобіля на ремонті лише 01.03.2016 року .

Доказів того, що своєчасне вивезення даного транспортного засобу було неможливе внаслідок дії непереборної сили або ж через його пошкодження внаслідок аварії, суду не надано.

Так само відсутні докази наявності у Позивача причин неможливості терміново повідомити митний орган про наявні перешкоди для вивезення транспортного засобу і його місцезнаходження.

Посилання ОСОБА_3 на необізнаність про необхідність термінового повідомлення митного органу про наявні для своєчасного вивезення автомобіля перешкоди та про невизначеність у законодавстві терміну «термінове повідомлення», колегія суддів відкидає як безпідставні.

Положення законодавства про строки вивезення транзитного транспортного засобу за межі України та про порядок дій у випадку неможливості дотримання цих строків є відкритими і доступними для ознайомлення будь-яких осіб.

Крім того, враховуючи регулярні перетини кордону України на тому ж транспортному засобі у період, що передував останньому перед вчиненими порушенням його ввезенню в Україну, з дотриманням строків перебування транзитного транспортного засобу на території України, що підтверджується витягом з інформаційної бази Митної служби (а.с. 43), слід визнати, що Позивач не могла не знати про порядок та строки транзитних перевезень транспортних засобів.

Невизначеність безпосередньо в законодавстві терміну «термінове повідомлення» не може трактуватися Позивачем на свій розсуд, як право на повідомлення митного органу про неможливість вивезення автомобіля за межі України в будь-який час. Виходячи із загальновідомого розуміння слова «термінове», колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду вважає, що вживаючи такий термін, законодавець покладає обовязок на особу в найкоротший строк від моменту, коли їй стали відомі відповідні обставини вчинити дії з повідомлення митного органу про наявність нездоланих перешкод для вивезення транспортного засобу.

В будь-якому разі двомісячний строк з моменту здачі автомобіля в ремонт не може бути розцінений як дотримання вимоги законодавства про термінове повідомлення про таку обставину.

Неможливість вивезення автомобіля своїм ходом внаслідок його поломки не позбавляло Позивача вжити заходів для вивезення його з території України шляхом буксирування чи за допомогою евакуатора.

Суд першої інстанції дав належну оцінку доводам ОСОБА_3 щодо порушень в ході розгляду її справи про адміністративне правопорушення і дійшов вірного висновку про те, що такі порушення не вплинули на законність прийнятого рішення.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає про неправильність висновку суду першої інстанції про те, що надані Позивачем документи про ремонт автомобіля не є належними засобами доказування, тому що Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів (затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615) регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг (пункт 1 Правил) і жодним чином не регулюють спірні відносини по справі, що розглядається.

Згідно частини 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Отже надані Позивачем письмові докази про перебування ввезеного нею в Україну автомобіля на ремонті за відсутності будь-яких спростувань інформації, яку ці докази підтверджують, є належними та допустимими.

Проте така помилка суду першої інстанції в оцінці частини доказів у справі не вплинула на правильність та законність його рішення в цілому у справі.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.486 цього Кодексу, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посадова особа митного органу, яка розглядала справу про порушення Позивачем митних правил (відповідач заступник начальника ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_4І.) дотримався зазначених вище вимог законодавства, належним чином зясував всі обставини вчиненого ОСОБА_3 правопорушення і виніс законне рішення про притягнення її до відповідальності в межах санкції, передбаченою частиною 3 ст. 470 МК України.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить, а доводи апеляційної скарги не відповідають законодавству України та не можуть бути підставою для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Старосамбірського районного суду від 16.06.2016 року у справі № 455/415/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справ, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.С. Затолочний

Судді: С.М. Кузьмич

ОСОБА_5

Повний текст виготовлено 22.07.2016