Справа № 826/4512/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2016 року 12:28 № 826/4512/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Аблова Є.В.,

судді Погрібніченка І.М.,

судді Шулежка В.П.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,ОСОБА_2,

представника відповідача - Ресенчук В.М.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної служби інтелектуальної власності України про визнання протиправним та скасування наказу №24-Н від 25.01.2016 р. та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_4 до Державної служби інтелектуальної власності України про визнання протиправним та скасування наказу №24-Н від 25.01.2016 р. та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 03.11.2014 року про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339, рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 24.12.2015 року, наказу Державної служби інтелектуальної власності України №24-Н від 25.01.2016 року не відповідають положенням закону, а відтак є протиправними і підлягають скасуванню. При цьому, позивач стверджує, що рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 03.11.2014 року про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339 прийняте на підставі неправильних висновків, що не відповідають фактичним обставинам і матеріалам заявки, а рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 24.12.2015 року та наказ №24-Н від 25.01.2016 року про його затвердження, також не відповідають положенням Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», Правил та Регламенту Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України.

В позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 03.11.2014 року про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339, рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 24.12.2015 року, наказ Державної служби інтелектуальної власності України №24-Н від 25.01.2016 року;

- зобов'язати відповідача надати правову охорону позначенню "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339 шляхом його реєстрації як знака для товарів і послуг.

В ході судового розгляду даної справи представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що Державна служба інтелектуальної власності України при затвердженні висновку закладу експертизи та рішення Апеляційної палати діяла у повній відповідності до чинного законодавства, а відтак усі твердження позивача носять суб'єктивний та оціночний характер.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2014 року ОСОБА_4 подав заявку №m 2014 04339 на комбінований знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" відносно товарів 1, 9 класів МКТП.

За результатами кваліфікаційної експертизи, проведеної відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено невідповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони.

Державна служба інтелектуальної власності України 03.11.2014 року затвердила висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи заявки №m 2014 04339 про реєстрацію знака "ІНФОРМАЦІЯ_1" для товарів і послуг в Україні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України із запереченням на зазначене вище рішення від 03.11.2014 року.

За результатами розгляду заперечень колегія Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України 24.12.2015 року прийняла рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні заперечення та залишення чинним рішення ДСІВ від 03.11.2014 про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339.

Наказом Державної служби інтелектуальної власності України №24-Н від 25.01.2016 року затверджено рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України 24.12.2015 року, прийняте за результатами розгляду заперечення ОСОБА_4 проти рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 03.11.2014 року про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339.

Позивач, вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулює Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» №3689-ХІІ від 15.12.1993 р. (далі - Закон №3689-ХІІ).

Частиною 1 ст. 5 Закону №3689-ХІІ правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень (ч. 2 ст. 5 Закону №3689-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №3689-ХІІ згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону позначення, які зображують або імітують: державні герби, прапори та інші державні символи (емблеми); офіційні назви держав; емблеми, скорочені або повні найменування міжнародних міжурядових організацій; офіційні контрольні, гарантійні та пробірні клейма, печатки; нагороди та інші відзнаки.

Такі позначення можуть бути включені до знака як елементи, що не охороняються, якщо на це є згода відповідного компетентного органу або їх власників. Компетентним органом щодо назви держави є колегіальний орган, утворений Установою.

Згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону також позначення, які: звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання; складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду; складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв'язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг; є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу; складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами; відображають лише форму, що обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату, або яка надає товарові істотної цінності.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону №3689-ХІІ особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Установи заявку. Заявка повинна стосуватися одного знака.

Частиною 1 ст. 10 Закону №3689-ХІІ визначено, що експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Згідно з ч. 9 ст. 10 Закону №3689-ХІІ під час проведення формальної експертизи: встановлюється дата подання заявки на підставі статті 8 цього Закону; заявка перевіряється на відповідність формальним вимогам статті 7 цього Закону та правилам, встановленим на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам.

Відповідно до ч. 15 ст. 10 Закону №3689-ХІІ під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання.

Якщо є підстави вважати, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони повністю або частково, то заклад експертизи надсилає заявнику про це обґрунтований попередній висновок з пропозицією надати мотивовану відповідь на користь реєстрації знака. Відповідь заявника надається у строк, встановлений пунктом 6 цієї статті для додаткових матеріалів, та береться до уваги під час підготовки висновку експертизи за заявкою.

Згідно п.4 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затвердженого наказом Державного патентного відомства України від 28.07.1995 р. N 116 (в редакції наказу Державного патентного відомства України від 20.08.1997 р. N 72) (далі - Правила №116) експертиза заявки на реєстрацію знака для товарів і послуг складається з таких етапів: встановлення дати подання заявки; експертиза заявки за формальними ознаками; експертиза заявки по суті позначення, що заявлено на реєстрацію як знак.

Відповідно до п. 4.3 Правил №116 задачею експертизи заявки по суті позначення, заявленого на реєстрацію як знак, відповідно до пункту 7 статті 10 Закону, є перевірка позначення на відповідність умовам надання правової охорони.

Експертиза заявки по суті складається з: перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони відповідно до пункту 1 статті 5 та пунктів 1, 2 статті 6 Закону; перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони, зазначених у пунктах 3, 4 статті 6 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що дії щодо експертизи заявки №m 2014 04339 здійснював заклад експертизи - ДП «Український інститут інтелектуальної власності» на підставі інформаційної бази закладу експертизи, в тому числі матеріалів заявки, а також довідково-пошукового апарату та відповідних офіційних видань.

Кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику (ч. 3 ст. 10 Закону №3689-ХІІ).

Наявними матеріалами справи підтверджується, що заклад експертизи за заявкою №m 2014 04339 прийшов до висновку про відмову в реєстрації знака "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки заявлене позначення складається лише з даних, що є описовими для заявлених товарів 01 та 09 класів МКТП, бо вказують на їх певні властивості та їх призначення: FIRE STOP - засіб для гасіння вогню (пристрій, речовина тощо). Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (ст. 6, п. 2). Universal (Еn-Uк) (к версии АВВYY Lingvo х3) Новый англо-украинский словарь. © 2004, Балла Н.И. 140 тыс. слов и словосочетаний.

http://еn.wikipedia.org/wiki/Firestop

http://firestop.org.ua/

https://www.google.com.ua/search?q=fire+stop&client=firefox-a&hs=5UI&rls=org.mozilla:ru:official&channel=np&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ei=AB5KVPeLOOn8ywO124KgDg&ved=0CCcQsAQ&biw=800&bih=452

Статтею 1 Закону №3689-ХІІ передбачено, що Установа - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону №3689-ХІІ Установа забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого, зокрема, доручає закладам, що входять до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, відповідно до їх спеціалізації виконувати окремі завдання, визначені цим Законом, Положенням про Установу, іншими нормативно-правовими актами у сфері правової охорони інтелектуальної власності; організовує приймання заявок, проведення їх експертизи, приймає рішення щодо них.

Крім цього, згідно з п. 4 Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, остання відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, лише організовує в установленому порядку експертизу об'єктів права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на об'єкти права інтелектуальної власності; визначає уповноважені заклади експертизи та доручає їм проведення експертизи заявок.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення щодо затвердження рішення про відповідність або невідповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони Державна служба інтелектуальної власності України виконує процедурну функцію щодо затвердження позитивного або негативного висновку закладу експертизи.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не оскаржуються висновки закладу експертизи. Водночас, оцінка висновку закладу експертизи не входить до повноважень Державної служби інтелектуальної власності України.

За таких обставин, судом вбачається, що при прийнятті рішення від 03.11.2014 року про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339, враховуючи негативний висновок кваліфікаційної експертизи, складений закладом експертизи, Державна служба інтелектуальної власності України діяла на підставі, в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а відтак підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

В частині позовних вимог щодо оскарження позивачем рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 24.12.2015 року та наказу Державної служби інтелектуальної власності України №24-Н від 25.01.2016 року, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 15 Закону №3689-ХІІ передбачено, що заявник може оскаржити рішення Установи за заявкою у судовому порядку або до Апеляційної палати протягом двох місяців від дати одержання рішення Установи чи копій матеріалів, затребуваних відповідно до пункту 3 статті 10 цього Закону.

Оскарження рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності, до Апеляційної палати здійснюється шляхом подання заперечення проти рішення у порядку, встановленому цим Законом та на його основі регламентом Апеляційної палати, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності (ч. 4 ст. 15 Закону №3689-ХІІ).

Згідно з ч. 6 ст. 15 Закону №3689-ХІІ заперечення проти рішення Установи за заявкою розглядається згідно з регламентом Апеляційної палати, протягом двох місяців від дати одержання заперечення та документа про сплату збору за подання заперечення, в межах мотивів, викладених заявником у запереченні та під час його розгляду. Строк розгляду заперечення продовжується за ініціативою заявника, але не більше ніж на два місяці, якщо до його спливу буде подано відповідне клопотання та сплачено збір за його подання.

За результатами розгляду заперечення Апеляційна палата приймає мотивоване рішення, що затверджується наказом Установи та надсилається заявнику.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду заперечень позивача колегія Апеляційної палати здійснила перевірку заявленого позначення за заявкою №m 2014 04339 умовам надання правової охорони щодо наявності підстав для відмови, встановлених п. 2 ст. 6 Закону №3689-ХІІ з урахуванням вимог п. 4.3 Правил №116.

При цьому, при розгляді заперечень до уваг були взяті: заперечення вх. №18857 від 29.12.2014 року проти рішення ДСІВ про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг за заявкою №m 2014 04339; копії матеріалів заявки №m 2014 04339; додаткові матеріали вх. №5897 від 29.04.2015 р., вх. №13737 від 24.09.2015 р., вх. №10808 від 28.07.2015 р.

Під час розгляду заперечення колегія Апеляційної палати встановила, що заявлене комбіноване позначення «FIRE STOP» складається з словесних елементів "FIRE" (чорного кольору) та "STOP" (білого кольору), виконаних заголовними літерами латиниці, стандартним шрифтом, що розташовані на прямокутнику опуклої форми поділеного на дві частини білого та чорного кольорів.

Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1" заявлено на реєстрацію відносно товарів 01 та 09 класів МКТП, а саме:

товари 01 класу МКТП: "хімічні речовини для гасіння вогню; вогнетривкі речовини; суміші до вогнегасників";

товари 09 класу МКТП: "пристрої для гасіння вогню; азбестовий одяг для захисту від вогню; азбестові рукавиці для захисту у разі нещасних випадків; азбестові щити для пожежників; стволи пожежні (брандспойти); взуття для захисту у разі нещасних випадків, від проміння і вогню; вогнегасники; детектори диму; захисні маски; захисні шоломи, каски; іскрогасники; костюми для захисту від вогню; одяг для захисту від вогню; одяг для захисту у разі нещасних випадків, від проміння і вогню; окуляри; особисті засоби протиаварійного захисту; пожежні автомобілі (машини); пожежні драбини рятувальні; пожежні насоси (помпи); пожежні сигналізатори; пожежні судна; пожежні ударні пристрої (бияки); пожежні шланги; поливальні протипожежні системи; протигази, крім призначених для штучного дихання; респіратори (респіраторні маски), крім призначених для штучного дихання; протипожежні покриви; рукавиці для захисту у разі нещасних випадків; рятувальні апарати і споряддя; рятувальні брезенти; рятувальні жилети; рятувальні сітки; фільтри до протигазів або респіраторів; щитки для захисту обличчя робітників, оскільки повною мірою характеризують риси, ціль або призначення чи результат використання заявлених вище товарів".

Колегією Апеляційної палати для встановлення описовості заявленого позначення досліджено семантику (переклад на українську мову) його словесних елементів, звернувшись до інформаційних джерел, в тому числі мережі Інтернет, та виявлено, що за даними англо-українського словника словесні елементи "FIRE STOP" заявленого позначення перекладаються наступним чином:

FIRE: 1. п 1) вогонь; полум'я; 2) пожежа; 3) запал, натхнення; 4) жар; пропасниця; збудження.

STOP: 1. V 1) зупиняти (ся).1

1) За даними Інтернет-перекладачів словесні елементи "FIRE STOP" заявленого позначення перекладаються наступним чином:

2.1. http://www.lingvo.ua/

fire - вогонь, полум'я запалювати, розпалювати, підпалювати

stop - зупинка, затримка зупиняти, затримувати; зупинятися; (з інфінітивом) зупинитися, щоб...

2.2. http://translate.google.com.ua

Fire stop - протипожежна.

Тобто, виходячи з наведених джерел інформації, словесна частина "FIRE STOP" заявленого позначення за заявкою №m 2014 04339, як єдине ціле в перекладі з англійської мови утворює словосполучення з наступним змістом: зупинка полум'я, зупинка вогню, пожежна перегорода, протипожежна перегорода тощо.

За таких обставин, колегія Апеляційної палати при прийнятті оскаржуваного рішення від 24.12.2015 року прийшла до висновку про обґрунтованість висновку закладу експертизи, який набув статусу рішення ДСІВ, про те, що заявлене позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339 складається з даних, що є описовими для товарів 01 та 09 класів МКТП, оскільки перше зорове сприйняття заявленого позначення і його зміст однозначно і без додаткових суджень зрозумілий споживачеві та створює враження про те, що позначення вказує на певні властивості та призначення заявлених товарів - товари, призначені для зупинки вогню (полум'я, пожежі), протипожежної перегороди. При цьому, графічні елементи заявленого позначення (прямокутник опуклої форми, поділений на дві частини білого та чорного кольорів) не надають йому дистинктивності та, в цілому, ніяким чином не впливають на його зміст (семантичне значення).

Крім того, суд звертає увагу, що колегія Апеляційної палати при визначенні змісту (семантики) словесних елементів заявленого позначення застосовувала його "буквальний" переклад з англійської мови, на відміну від вільного тлумачення його перекладу, наведеного у рішенні ДСІВ, однак така різниця в підході до перекладу дослідженого словосполучення в цілому не змінює зміст заявленого позначення та правильність висновків закладу експертизи, викладених у рішенні ДСІВ, щодо його описовості.

Наведене в сукупності свідчить, що колегія Апеляційної палати при прийнятті рішення від 24.12.2015 року що заявлене позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339 не відповідає умовам надання правової охорони, діяла на підставі та у межах повноважень, з урахуванням всіх обставин справи, оскільки на нього не поширюються підстави для відмови, встановлені пунктом 2 ст. 6 Закону №3689-ХІІ, що підтверджено в ході судового розгляду даної справи.

Вказане рішення набирає чинності з дати його затвердження наказом ДСІВ.

На виконання вимог чинного законодавства Державною службою інтелектуальної власності України прийнято наказ №24-Н від 25.01.2016 року про затвердження рішення Апеляційної палати, прийнятого за результатом розгляду заперечення щодо заявки №m 2014 04339 на знак "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про правомірність прийняття Апеляційною палатою Державної служби інтелектуальної власності України рішення про залишення чинним рішення про відмову в реєстрації знака "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339, підстави для скасування наказу №24-Н від 25.01.2016 року відсутні.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача надати правову охорону позначенню "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339 шляхом його реєстрації як знака для товарів і послуг, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд також звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Враховуючи наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії щодо надання правової охорони позначенню "ІНФОРМАЦІЯ_1" за заявкою №m 2014 04339 шляхом його реєстрації як знака для товарів і послуг, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача та такими, що не відповідають процедурі надання правової охорони позначенню, а відтак задоволенню позовні вимоги в цій частині не підлягають.

Частиною 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних рішень виконав повністю.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України понесені судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 69-72, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.