Справа № 804/916/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 р. Справа № 804/916/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_2, третя особа-1: ОСОБА_3, третя особа-2: товариство з обмеженою відповідальністю «Влада 2009», третя особа-3: приватне підприємство «Михаил» про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -
17.02.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з позовом до державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Влада 2009», приватне підприємство «Михаил», в якому просить суд:
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що державним реєстратором Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_2 було прийнято протиправне рішення від 29.07.2015 року за №23234995 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Влада 2009». Адже ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2015 року, на підставі якої було проведено спірні дії та прийнято спірне рішення, скасована ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016 року.
У судове засідання зявились представник позивача ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_3, які надали свої пояснення щодо суті позовних вимог.
Представник відповідача, представник третьої особи-2 та представник третьої особи-3 у судове засідання не зявились, хоча були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином.
В ході судового засідання, з урахуванням вимог ч.6 ст.128 КАС України, суд ухвалив рішення про подальший розгляд цієї адміністративної справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши чинне українське законодавство, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цього адміністративного позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правомірності чи протиправності дій та рішень державного реєстратора ОСОБА_2 з приводу державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку за ТОВ «Влада 2009». Адже такими діями відповідача та рішенням порушені законні права, свобода чи інтереси позивача як власника спірного нерухомого майна.
Так, за поясненнями позивача, що підтверджуються матеріалами справи, 22.12.2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступник Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» та Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна» Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», далі ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №ML-301/362/2005, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 420 000,00 дол. США.
Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за вищевказаним кредитним договором між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» був укладений договір іпотеки №PLC-301/364/2005 від 22.12.2005 року, за яким ОСОБА_3 прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання всіх боргових зобовязань перед банком своїм майном, а саме: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Янтарна, 17. При цьому, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку із посвідченням договору іпотеки за реєстровим №2639, наклала заборону на відчуження житлового будинку, що належить ОСОБА_3 та розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Янтарна, 17.
Слід зазначити, що за відомостями з Державного реєстру правочинів, згідно копій договорів купівлі-продажу вбачається, що цей житловий будинок разом із земельною ділянкою належить на праві власності ОСОБА_3, які він придбав за договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 22.12.2005 року у ОСОБА_6
ОСОБА_3 зареєстрував цей житловий будинок в КП «МБТІ» 20.06.2006 року за №8628519, що підтверджується довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно №52099214 від 26.01.2016 року.
Згодом за умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до ст.ст.512, 514, 1077 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-301/362/2005 від 22.12.2005 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3
Також 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором іпотеки №PLC-301/364/2005 від 22.12.2005 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3В, про що зазначалось вище.
На підставі невідомого рішення Феодосійського міського суду АРК по справі №119/9232/13-ц від 12.02.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_7 прийнято рішення від 28.10.2014 року, за яким внесено записи про припинення іпотеки та заборони відчуження.
Як зазначив позивач, таке рішення суду не було внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та на момент судового розгляду справи оскаржується в апеляційному порядку в Апеляційному суді м. Києва на підставі положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». В цьому рішенні вказана фактична підстава для задоволення позову це наявність договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.11.2011 року №207/2013, за яким Сімферопольська філія ЗАТ «ОТП Банк» відступила право вимоги виконання зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором №ML-301/364/2005. На підтвердження заявлених відомостей про фіктивність такого договору, позивач надав суду копію довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно №52099214 від 26.01.2016 року.
За твердженнями позивача дії державного реєстратора ОСОБА_7 щодо внесення записів про припинення іпотеки та заборони відчуження до державного реєстру на підставі неіснуючого рішення Феодосійського міського суду АРК по справі №119/9232/13-ц від 12.02.2014 року оскаржуються в судовому порядку.
07.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 рішенням №17057346 було зареєстроване право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Янтарна, 17, за ПП «Михаил». Однак, це рішення оскаржувалось ОСОБА_3 в судовому порядку.
Це рішення суду набрало законної сили станом на 12.02.2016 року, про що міститься відмітка на його копії, наявній в матеріалах справи. Тому, з урахуванням положень ч.1 ст.72 КАС України, суд приймає до уваги встановлені цим рішенням суду обставини як такі, що не потребують доказування.
- товариство з обмеженої відповідальністю «Влада 2009» зобовязується: прийняти у ПП «Михаил» нерухоме майно, зазначене у п.1.1 цієї угоди; не предявляти ПП «Михаил» в подальшому вимоги щодо повернення грошової суми у розмірі 1500000,00грн. за договором відступлення права вимоги від 27.03.2013 року.
Втім, із такою ухвалою не погодилась ОСОБА_13, яка подала апеляційну скаргу на це рішення суду.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016 року, провадження №22-ц/774/985/16, (набрала законної сили станом на 11.01.2016 року) цю ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2015 року було скасовано та передано справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Влада 2009» до приватного підприємства «Михаил» про зобовязання вчинити певні дії на новий розгляд до суду першої інстанції. За змістом цієї ухвали вбачається, що апеляційний суд прийшов до висновку, що постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що сам предмет укладеної мирової угоди виходить за межі позовних вимог, оскільки в даному випадку предметом спору були грошові кошти, а не речове право на нерухоме майно, відносно якого укладено мирову угоду, тобто сторони укладенням мирової угоди фактично створюють нові правовідносини, виходячи за межі тих правовідносин, які виключно витікали із невиконання умов договору підряду.
Так, у ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у чинній на момент вчинення спірних дій редакції) надано визначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
А Державний реєстр речових прав на нерухоме майно визначено як єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.
Згідно ч.1 ст.4 вищевказаного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.
У відповідності до положень ч.2, ч.4 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема:
- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;
- приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.
Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;
4) внесення записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;
6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (крім випадків, встановлених у частині сьомій цієї статті) з моменту надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію та передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.
За ст.19 вищевказаного Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі в тому числі рішень судів, що набрали законної сили.
Пунктами 6, 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (чинний на момент вчинення оспорюваних дій) визначено, що зокрема документи, які подаються для проведення державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться зокрема у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, несе заявник.
Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.
Також у ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень та, зокрема визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
За ст.26 Закону визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
За п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 (далі Порядок № 1141) державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст.
Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості:
1) підстава для скасування державної реєстрації прав:
дата видачі документа;
ким виданий (оформлений) документ;
додаткові відомості про документ;
2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав;
3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав:
дата формування рішення;
індексний номер рішення;
4) прізвище, імя та по батькові державного реєстратора;
5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.
У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.
У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.
У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав на обєкт нерухомого майна, який поділено чи частку з якого виділено, або на обєкти нерухомого майна, що обєднано, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та відкриває закритий (закриті) розділ (розділи) Державного реєстру прав та відповідну (відповідні) реєстраційну (реєстраційні) справу (справи) на підставі прийнятого ним рішення про відкриття закритого розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи.
Отже, суд наголошує на тому, що скасоване рішення суду, яке не набрало законної сили, не може бути підставою для реєстрації у державному реєстрі права власності на нерухоме майно. Крім того, державний реєстратор ОСОБА_2 не виконав у повному обсязі своїх посадових обовязків, зокрема щодо перевірки поданих документів для проведення державної реєстрації речових прав, не встановив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Тому, оспорювані дії державного реєстратора, вчинені на підставі такого рішення суду, є протиправними, а прийняті у звязку із цим рішення підлягають скасуванню. З приводу чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені у пунктах 1 6, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо позовних вимог, викладених у п.7 та п.8, то суд зазначає, що для внесення державним реєстратором певних записів до Державного реєстру прав на нерухоме майно, зокрема записів про скасування державної реєстрації права власності, чинним законодавством України передбачений визначений порядок дій, які належать до дискреційних повноважень державного реєстратора.
Так, за п.44 Порядку № 1141 прийняття і розгляд заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав установлює Мін'юст.
2.1. Для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.
2.2. Орган державної реєстрації прав або нотаріус приймає заяви у день їх надходження в порядку черговості і реєструє у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації.
Моментом прийняття заяви вважаються дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.
Орган державної реєстрації прав або нотаріус видає заявникові картку прийому заяви.
2.6. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.
2.9. Під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав.
2.10. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.
2.11. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.
Тому, перш за все, для внесення записів до реєстру у державного реєстратора повинні бути підстави для цього та прийняте ним відповідне рішення. А, враховуючи вищевикладене, та те, що питання про правомірність чи протиправність дій державного реєстратора з приводу проведення державної реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно за ТОВ «Влада 2009», прийнятих дій та записів про це, є предметом судового розгляду в рамках цієї адміністративної справи, суд не вбачає правових підстав для втручання у внутрішню компетенцію державного реєстратора щодо внесення необхідних записів в майбутньому, у звязку із чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених у пунктах 7 та 8.
Таким чином, цей адміністративний позов підлягає задоволенню частково, а саме: позовні вимоги, заявлені в пунктах 1 6, необхідно задовольнити, а у задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає таке.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
Адміністративний позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» сплачену суму судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 8268,00грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 14 червня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1