Справа № 2а-7707/12/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2016 р. м. Київ К/800/25136/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Шевчук П.О.,

за участю:

представника позивача - Івіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дергачівська Райагрохімія»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року

у справі № 2-а-7707/12/2070

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дергачівська Райагрохімія»

до Західної міжрайонної державної податкової інспекції міста Харкова Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство «Дергачівська Райагрохімія» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Західної міжрайонної державної податкової інспекції міста Харкова Харківської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 14 червня 2012 року № та №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року позов був задоволений. Скасовано податкові повідомлення-рішення Західної МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС № від 14 червня 2012 року, № від 14 червня 2012 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року було скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі ПАТ «Дергачівська Райагрохімія», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року і залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Західна МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС провела документальну позапланову виїзну перевірку АТ «Дергачівська Райагрохімія» з питань правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2012 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення, що декларувалось за січень та лютий 2012 року, за результатами якої був складений акт № 855/15-404/05-491072 від 11 червня 2012 року.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені вимоги пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01 листопада 2011 року № 1379, внаслідок чого: товариством завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку по податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2012 року на 98579,00 грн.; товариством завищено податковий кредит лютого 2012 року на суму 18124,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (рядок 19) лютого 2012 року на суму 18124,00 грн.; товариством завищено податковий кредит березня 2012 року на суму 33450,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (рядок 19) березня 2012 року на суму 33450,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що: товариство неправомірно включило до складу податкового кредиту лютого та березня 2012 року податок на додану вартість за податковими накладними (перелік та реквізити яких наведені у акті перевірки), складеними з порушеннями вимог пункту 201.4 статті 201, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, оскільки такі накладні були виписані раніше, ніж викисли податкові зобов'язання у постачальників товарів (виконавців робіт, послуг), а також за податковими накладними, складеними з порушенням вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки запис у графі податкової накладної «номенклатура» - «ремонтно-будівельні роботи» не відповідає записам у актах виконаних робіт - «виконання робіт системи опалення», «виконання робіт по облаштуванню теплої підлоги»; АТ «Дергачівська Райагрохімія» не має права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2012 року у сумі 98579,00 грн., оскільки сума заявленого бюджетного відшкодування за період з квітня 2011 року по березень 2012 року склала 532599,00 грн., тоді як обсяг оподатковуваних поставок за період з квітня 2011 року по березень 2012 року склав 30642,00 грн., з урахуванням того, що позивач (орендодавець) неправомірно включив до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість за жовтень 2011 року податок на додану вартість за податковою накладною № 1 від 31 жовтня 2011 року на суму 1200000,00 грн. (у тому числі податок на додану вартість - 200000,00 грн.), виписаною ПАТ «Новий стиль», оскільки на дату проведення перевірки сальдо по договору від 31 жовтня 2011 року залишається незмінним, кредиторська заборгованість між підприємствами становить 1200000,00 грн., що свідчить про відсутність фінансово-господарської діяльності по цьому договору та, як наслідок, про нікчемність цього договору.

14 червня 2012 року Західна МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України зменшила АТ «Дергачівська Райагрохімія» розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 45324,00 грн., у тому числі: за лютий 2012 року - на 11874,00 грн., за березень 2012 року - на 33450,00 грн.

14 червня 2012 року Західна МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України зменшила АТ «Дергачівська Райагрохімія» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявленого на розрахунковий рахунок, за березень 2012 року на 98579,00 грн. та застосувала штрафні (фінансові) санкції у сумі 49289,50 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що: позивач правомірно включив до складу податкового кредиту лютого та березня 2012 року податок на додану вартість за податковими накладними, отриманими від ПП «Етуаль-С ІІ», ТОВ «Фірма «Онікс» та ТОВ «Елінг Буд-ХХІ», які були виписані зазначеними контрагентами у день виникнення у них податкових зобов'язань, з урахуванням того, що листами від 22 березня 2012 року за вих. № 2012-03/22, від 22 березня 2012 року за вих. № 2012-03/22-1, від 30 березня 2012 року за вих. № 2012-03/30, від 07 лютого 2012 року за вих. № 2012-02/09, від 12 березня 2012 року за вих. № 201-03/12, від 23 березня 2012 року за вих. № 2012-03/23-1, від 28 березня 2012 року за вих. № 2012-03/28 позивач повідомив вказаних вище суб'єктів господарювання про допущені ним помилки в платіжних дорученнях, а також зважаючи на те, що реальність господарських операцій податковим органом не заперечувалась та знайшла своє відображення у акті перевірки; позивач правомірно включив до складу податкового кредиту податок на додану вартість за податковими накладними, виписаними ТОВ «Строймонтажсервіс 3», оскільки податкові накладні були виписані позивачу у день зарахування від нього коштів (попередньої оплати), тобто тоді, коли роботи ще не були виконані та, відповідно, акти виконаних робіт не були складені, з огляду на що у податкових накладних були вказані загальні відомості про виконані роботи, тоді як після завершення виконання робіт у актах були вказані розгорнуті відомості про виконані роботи; заявлене до відшкодування від'ємне значення з податку на додану вартість в оспорюваній сумі було сформоване позивачем за операціями зі спорудження (реконструкції, ремонту) об'єктів основних фондів, з урахуванням того, що податковий орган зобов'язаний був врахувати у обсязі оподатковуваних поставок податкову накладну № 1 від 31 жовтня 2011 року, оскільки вказані кошти були перераховані як попередня оплата за послуги оренди, що є фінансово-господарською діяльністю, а також зважаючи на те, що будь-яких належних та допустимих доказів нікчемності правочину, укладеного між позивачем та ПАТ «Новий стиль», податковим органом надано не було.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що: товариство неправомірно включило до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду податок на додану вартість за податковими накладними, виписаними ПП «Етуаль-С ІІ», ТОВ «Фірма «Онікс», ТОВ «Елінг Буд-ХХІ» та ТОВ «Строймонтажсервіс 3», оскільки позивач не довів суду факту отримання таких послуг та їх використання у господарській діяльності; позивач неправомірно врахував у обсязі оподатковуваних поставок податкову накладну № 1 від 31 жовтня 2011 року, оскільки платіжним дорученням № 1131 від 26 червня 2012 року АТ «Дергачівська Райагрохімія» повернуло ПАТ «Новий стиль» сплачену орендарем попередню оплату за орендні послуги у сумі 1200000,00 грн., що свідчить про укладення такого правочину з метою отримання податкової вигоди, а за відсутності у загальному обсязі оподатковуваних поставок суми згідно цієї податкової накладної, обсяг оподатковуваних поставок позивача за період з квітня 2011 року по березень 2012 року склав лише 30642,00 грн.

Однак, погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та знайшло своє відображення у акті перевірки, у лютому та у березні 2012 року позивач перераховував на користь ПП «Етуаль-С ІІ», ТОВ «Фірма «Онікс», ТОВ «Елінг Буд-ХХІ» попередню оплату за ремонтно-будівельні роботи для облаштування власного приміщення, а ПП «Етуаль-С ІІ», ТОВ «Фірма «Онікс», ТОВ «Елінг Буд-ХХІ», в свою чергу, виписували позивачу податкові накладні у день надходження від позивача коштів.

При цьому, отримавши акти виконаних робіт, позивач листами від 22 березня 2012 року за вих. № 2012-03/22, від 22 березня 2012 року за вих. № 2012-03/22-1, від 30 березня 2012 року за вих. № 2012-03/30, від 07 лютого 2012 року за вих. № 2012-02/09, від 12 березня 2012 року за вих. № 201-03/12, від 23 березня 2012 року за вих. № 2012-03/23-1, від 28 березня 2012 року за вих. № 2012-03/28 уточнив призначення платежу у платіжних дорученнях, вказавши реквізити актів виконаних робіт. При цьому, періоди виписування податкових накладних та складення актів виконаних робіт співпадають.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту лютого та березня 2012 року податок на додану вартість за податковими накладними, виписаними ПП «Етуаль-С ІІ», ТОВ «Фірма «Онікс», ТОВ «Елінг Буд-ХХІ», з урахуванням того, що реальність господарських операцій податковим органом не заперечувалась та знайшла своє відображення у акті перевірки.

Згідно з підпунктом «е» пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити, зокрема, опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та знайшло своє відображення у акті перевірки, у березні 2012 року позивач перераховував на користь ТОВ «Строймонтажсервіс 3» попередню оплату за монтаж електропостачання, а ТОВ «Строймонтажсервіс 3», в свою чергу, виписало позивачу податкові накладні, у графі «номенклатура» яких вказало «ремонтно-будівельні роботи».

При цьому, в актах виконаних робіт, складених за результатами виконаних робіт, за які позивачем було перераховано попередню оплату, були вказані такі види робіт, як: «виконання робіт системи опалення», «виконання робіт по облаштуванню теплої підлоги».

З огляду на те, що податкові накладні були виписані позивачу у день зарахування від нього коштів (попередньої оплати), тобто тоді, коли роботи ще не були виконані та, відповідно, акти виконаних робіт не були складені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту березня 2012 року податок на додану вартість за податковими накладними, виписаними ТОВ «Строймонтажсервіс 3», оскільки у податкових накладних були вказані загальні відомості про виконані роботи, тоді як після завершення виконання робіт у актах були вказані розгорнуті відомості про виконані роботи, з урахуванням того, що вид робіт, вказаний у актах виконаних робіт, відповідає виду робіт, зазначеному у податкових накладних у графі «номенклатура», не суперечить змісту таких робіт, а лише має розширене тлумачення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення № від 14 червня 2012 року та наявність підстав для його скасування.

Пунктом 200.5 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що протягом усього дослідженого періоду встановлене у вказаному пункті обмеження права на отримання бюджетного відшкодування платниками протягом останніх 12 календарних місяців не поширювалося на випадки формування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

З огляду на те, що заявлене до відшкодування за березень 2012 року від'ємне значення з податку на додану вартість в оспорюваній сумі було сформоване позивачем за операціями зі спорудження (ремонту, модернізації) об'єкта основних фондів (площею 7111 м2, розташованого за адресою: м. Дергачі, вул. Лозівська, буд. № 130, яке належить позивачу на праві власності), зміст яких та реальний характер цих операцій податковим органом не оспорювався та знайшов своє відображення у акті перевірки, зокрема, вказане приміщення було об'єктом, на якому виконувались роботи ПП «Етуаль-С ІІ», ТОВ «Фірма «Онікс», ТОВ «Елінг Буд-ХХІ» та ТОВ «Строймонтажсервіс 3», що відображено у відповідних договорах та первинних бухгалтерських документах, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування за березень 2012 року у сумі 98579,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 49289,50 грн. згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 14 червня 2012 року № відсутні.

Також, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган зобов'язаний був врахувати у обсязі оподатковуваних поставок позивача податкову накладну № 1 від 31 жовтня 2011 року, оскільки вказані кошти були перераховані позивачу в рахунок попередньої оплати за послуги оренди, що є фінансово-господарською діяльністю, з урахуванням того, що будь-яких належних та допустимих доказів нікчемності правочину, укладеного між позивачем та ПАТ «Новий стиль», податковим органом надано не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції безпідставно послався на повернення позивачем попередньої оплати як на обставину, що підтверджує наявність умислу на отримання податкової вигоди, оскільки положеннями пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено можливість повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг та встановлено обов'язок здійснити відповідні коригування суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дергачівська Райагрохімія» задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року скасувати, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна