Справа № 204/2567/16-а
Суддя: Тітова І. В.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/2567/16-а
Провадження № 2-а/204/78/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Духневича В.С.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Пустовойт І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону рядового поліції Пустовойта І.Є. про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

11 квітня 2016 року до суду надійшов вищевказаний адміністративний позов, у якому позивач просить постанову серії ПС2 за №888026 від 30.03.2016р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255грн. визнати незаконною та скасувати, закрити провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою серії ПС2 №888026 від 30.03.2016р., яку склав поліцейський 1 роти 1 батальйону рядовий поліції Пустовойт І.Є. на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255грн. 30.03.2016р. близько 07год.30хв., позивач, виїжджаючи з МакДрайв на пл.Островського, м.Дніпропетровськ був зупинений співробітниками патрульної поліції (держ. номер патрульного автомобіля НОМЕР_2) і на їх вимогу припаркувався на парковці МакДональде. Поліцейські ст.лейтенант поліції ОСОБА_4. (нагрудний номер 0027204) та рядовий поліції Пустовойт І.Є. (нагрудний номер 0007942) пред'явили позивачу безпідставне звинувачення у порушенні ПДР, що позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по Амурському мосту з лівого берега на правий, нібито не виконав вимогу знаку 3.21 "В'їзд заборонено" розділу 33 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Наслідком чого стало складання постанови серія ПС2 № 888026 від 30.03.2016р. Під час бесіди поліцейські вели себе нахабно, упереджено, постійно перебивали, грубіянили і ображали. Жодного доказу, нібито порушення, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, позивачу пред'явлено не було. Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.ст.278-280 КУпАП, не був дотриманий, його просто не було. Всі клопотання позивача інспектор ОСОБА_4. одразу відхилив на майбутнє навіть не вислухавши по суті клопотання позивача, при цьому постанову складав інспектор Пустовойт І.Є. в патрульному автомобілі, без присутності позивача. При спробі позивача звернутися до Пустовойту І.Є., особі, яка розглядає справу про нібито порушення позивача, ОСОБА_4 відганяв позивача від автомобіля і забороняв Пустовойту І.Є. спілкуватися з позивачем. Завчена фраза: "не подобається, - звертайтеся до суду" і "не провокуйте мене", була відповіддю на всі спроби пояснень і обґрунтувань позивача про статті та Закони України. Ні ст.63 Конституції України, ні ст.268 КУпАП позивачу доведені не були, про що свідчить відсутність підпису у відповідній графі постанови позивача. Більш того, вимоги цих статей не були виконані поліцейськими. Вказані позивачем інспектори поводили себе безграмотно, не професійно, ігнорували чинне законодавство України. Навіть постанову інспектор Пустовойт І.Є. складав під диктовку напарника, з питаннями: "а що, куди писати? Три рази перевіряли і перечитували вголос документи зі словами: "Скільки раз буде потрібно - стільки раз будете пред'являти!!!". Апофеозом всього цього знущання над законодавством і правами громадянина було те, що вже в кінці при ознайомленні позивача з постановою, інспектор ОСОБА_4. вирішив таки показати позивачу відеофіксацію нібито його порушення з нагрудного відеореєстратора. Яке було здивування позивача коли на екрані він побачив просто двох людей, які спілкувались, тобто сторонній відеозапис, при цьому інспектор ОСОБА_4. коментував - "Ось бачите Ви рухаєтеся, ось Ви проїхали на заборонний знак, ось все ...". Як тільки позивач спробував зафіксувати екран відеореєстратора на свою камеру інспектор ОСОБА_4. відразу його прибрав і надалі показувати відмовився. Як позивач зрозумів пізніше це було зроблено навмисне з метою імітувати ознайомлення позивача з доказами. Такої нахабної фальсифікації і брехні з боку нової поліції позивач не очікував. Все це зафіксоване на відео позивача. Під час спілкування з поліцейськими позивач спирався на норми закону, поводився чемно, звертався на «Ви» та виконав всі їх вимоги, навіть ті з якими був не згоден. Вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим, недоведеним.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу та свідка, суд встановив такі обставини.

Згідно із постановою серії ПС2 №888026 від 30.03.2016 року, складеною поліцейським 1 роти 1 батальйону рядовим поліції Пустовойтом І.Є., ОСОБА_1 було визнано винним в порушенні вимог ч.1 ст.122 КУпАП та п.3.21 ПДР і притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу у розмірі 225грн. (а.с.7).

Відповідно до вказаної постанови, 30.03.2016р. о 07год.45хв. в м.Дніпропетровську по Амур-Нижньодніпровському мосту ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив виїзд на знак 3.21 «Виїзд заборонено» з вул.Каруни у напрямку руху на пл.Остроського, чим порушив вимоги знаку п.3.21 «Виїзд заборонено» розділу 33 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.3 ст.70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи діяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зокрема, п. 12.3. Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року N 77 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за N 374/16390 передбачено, що оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, проводиться після обробки інформації, що міститься на електронних носіях, особою, яка відповідальна за роботу цього технічного засобу. Зазначена особа робить роздруківки матеріалів фото-, кінозйомки чи відеозапису, перевіряє транспортний засіб по автоматизованій інформаційно-пошуковій системі "Автомобіль" для встановлення власників або співвласників транспортних засобів, фотокартку передає до підрозділу з адміністративної практики для реєстрації.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності з ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом «посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Крім того оскаржувана постанова в розумінні норм ЗУ «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України) .

У відповідності до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин в їх сукупності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст.7 КУпАП).

При винесенні постанови інспектор ДПС не дав належної оцінки і не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, не прийняв до уваги усі пояснення позивача щодо відсутності з його сторони будь-яких ознак порушення правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність свого рішення.

При винесенні цієї постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: її право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку позивач був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи.

Вказані вище обставини та підстави притягнення позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255грн. не можуть бути достатніми і належними доказами вчинення позивачем спірного правопорушення. Будь-яких інших документів на підтвердження правопорушення, нібито вчиненого відповідачем надано не було.

Покази допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки він є напарником відповідача у справі тобто є заінтересованою особою.

У відповідності до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова, ухвалена відповідачем, не містить посилань на докази та мотиви відхилення інших доказів, у ній лише констатовано факт, що ставить під сумнів вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Окрім того, у відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у справі не надав суду своїх заперечень проти позову та доказів на підтвердження правомірності ухваленої постанови, отже, посилання позивача на що, постанову про накладення адміністративного стягнення від 30.03.2016р. серії ПС2 №888026 на суму 255грн. винесено з порушенням вимог нормативних документів та законодавства України, знайшли своє підтвердження при розгляд вищезазначеної адміністративної справи.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, є безпідставним, а постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то вона задоволенню не підлягає з огляду на те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а отже, не наділений повноваженнями закривати провадження у цій справі.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону рядового поліції Пустовойта І.Є. про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 за №888026 від 30.03.2016р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП - штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять)грн.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 07 червня 2016 року.

Суддя І.В. Тітова