Справа № 802/639/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 липня 2016 р. Справа № 802/639/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ТОВ "ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ"

до: Державної архітектурно - будівельної інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області

про: скасування постанови департаменту,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" (ТОВ Поділлялатінвест", позивач) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (ДАБІ України в особі департаменту ДАБІ у Вінницькій області, відповідач) щодо скасування постанови №11/1002-16-596 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 14 квітня 2016 року.

На обґрунтування позову зазначено, що ТОВ Поділлялатінвест отримано постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 14 квітня 2016 року.

Позивач із даною постановою не погоджується, вважаючи, що товариство не вчиняло правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також вказуючи, що інспекцією порушено процедуру при проведенні перевірки. Зокрема зазначив, що позапланова перевірка достовірності інформації зазначеної в декларації проведена поза межами тримісячного строку з моменту подання відповідної декларації та в оскаржуваній постанові відповідач посилається на порушення пункту 16 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2015р., при цьому остання в квітні 2015 року не приймалась.

За таких обставин вважає, що оскаржувана постанова суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню. У зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково вказав на відсутність правових підстав для проведення перевірки по вимозі правоохоронних органів у зв'язку з тим, що вимоги, як такої не було.

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволені. В обґрунтування своєї позиції пояснила, що перевірка проведена з дотриманням всіх норм чинного законодавства, в тому числі в межах передбачених законом строків; за її результатами, серед інших порушень, встановлено невідповідність відомостей зазначених у декларації про готовність обєкта до експлуатації. Відтак, департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області дійшов висновку, що позивачем допущено правопорушення у сфері містобудівної діяльності та, як наслідок, застосував адміністративне стягнення, про що винесено відповідну постанову. За таких обставин вважає постанову правомірною, а доводи позивача безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

06 квітня 2016 року посадовими особами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на підставі листа Управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 14.11.2015 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ " Поділлялатінвест" при будівництві - реконструкції майнового комплексу з розширення складу нафтопродуктів по вул. Забужжя,11, в смт. Тиврів, Вінницької області (далі - обєкт перевірки) .

За результатами перевірки складено акт №389-ПП, в якому, серед іншого, зафіксовано порушення вимог статті 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та пункту 16 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461, а саме, відображено недостовірні відомості у декларації про готовність обєкта до експлуатації №ВН 33 від 03.03.2014р. (далі - декларація) в частині інформації про генерального підрядника.

Так, в декларації зазначено, що будівельні роботи по об'єкту "Реконструкція майнового комплексу з розширенням складу нафтопродуктів по вул. Забужжя, 11 у смт.Тиврів, Вінницької області" виконує підрядник Приватне підприємство Фірма Вінницька якість, відповідальний за виконання будівельних робіт головний інженер Приватного підприємства Фірма Вінницька якість ОСОБА_3

Проте, як встановлено перевіркою, по даному обєкту функції підрядника (генерального підрядника) та роботи Приватне підприємство Фірма Вінницька якість не виконувало (лист №16 від 31.03.2016р).

За встановлене правопорушення до позивача застсовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 124 020 грн., про що винесено постанову №11/1002-16-596 від 14.04.2016р.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі Закон №3038-VI), Закону України Про архітектурну діяльність (далі Закон №687-XIV), Закону України Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі Закон № 208/94-ВР).

Так, відповідно до статті 10 Закону №687-XIV, для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

В розумінні частин першої-другої статті 41 Закону №3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із положень Закону №3038-VI випливає, що суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону №3038-VI, замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності.

Частиною першою статті 39 Закону №3038-VI, зокрема, передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (ч.10 ст. 39 Закону №3038-VI ).

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену Законом № 208/94-ВР та іншими законами України (ч.2 ст. 1 Закону № 208/94-ВР).

Так, суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу, серед іншого, за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат (п. 6 ч.2 ст.2 Закону № 208/94-ВР ) .

Із аналізу вищевказаних норм випливає, що за наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації замовник несе відповідальність у вигляді штрафу.

Як встановлено перевіркою, позивачем у декларації зазначено недостовірні дані, що стосуються генпідрядника (підрядника).

Так, як вже зазначалось, в декларації про готовність обєкта до експлуатації серія ВН №33, зареєстрованої 3.03.14 р. відображено інформацію про генерального підрядника (підрядника) та про осіб відповідальних за виконання робіт, а саме, що будівельні роботи виконував підрядник Приватне підприємство Фірма Вінницька якість, а відповідальний за виконання будівельних робіт головний інженер Приватного підприємства Фірма Вінницька якість ОСОБА_3 Однак листом №16 від 31.03.2016 р. дане підприємство повідомило, що по обєкту «Реконструкція майнового комплексу з розширення складу нафтопродуктів по вул. Забужжя,11, в смт. Тиврів, Тиврівський район Вінницької області» функцій підрядника не виконувало, ніяких робіт не виконувало, жодних фінансових операцій по вказаному обєкту не здійснювало.

На вимогу суду позивачем не надано жодних доказів на підтвердження господарських правовідносин з ПП «Фірма «Вінницька якість» в сфері будівництва по вказаному вище обєкту перевірки.

В судовому засіданні представник позивача повідомив, що документи, які підтверджують факт виконання будівельних робіт Приватним підприємством Фірма Вінницька якість при будівництві реконструкції об'єкту перевірки знищені, що підтверджується актами. Однак, в даних актах не конкретизовано, які саме документи знищені, а відтак не є можливим підтвердити чи дійсно серед переліку знищених матеріалів були відповідні документи, що підтверджували б факт виконання цим підрядником певних робіт.

Отже, господарські правовідносини з ПП «Фірма «Вінницька якість» та статус останнього як генпідрядника (підрядника) в частині будівництва, реконструкції обєкта перевірки жодними доказами не підтверджені.

Оцінюючи доводи представника позивача щодо правомірності проведення перевірки, суд зазначає про таке.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначається Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 р. (далі Порядок №553).

Так, згідно пункту 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 7 Порядку №553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

· подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

· необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність обєкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

· виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

· перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

· вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;

· звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом

містобудування вимог містобудівного законодавства;

· вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Згідно з пунктами 16, 17 Порядку №553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф (п.22 Порядку №553).

Разом з цим, процедура накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності більш детально регламентується Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №244 від 06.04.1995 р. (далі Порядок №244).

Відповідно до пункту 3 Порядку №244, штрафи накладаються на субєктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - субєкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Штраф за правопорушення може бути накладено на субєкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. Днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного субєкта містобудування (п. 6 Порядку №244).

Із змісту пункту 23 Порядку №244 випливає, що у постанові про накладення штрафу та постанові про закриття справи зазначаються:

· посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка винесла постанову;

· дата розгляду справи;

· відомості про субєкта містобудування, щодо якого розглядається справа (для фізичних осіб - підприємців: прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання/реєстрації, місце роботи, посада, відомості про документ, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, орган, що його видав), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття такого номера), інші відомості; для юридичних осіб: найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ, посада, прізвище, імя, по батькові керівника, інші відомості);

· обставини, установлені під час розгляду справи;

· нормативно-правовий акт, нормативний документ (акт), вимоги якого порушено;

· положення Закону, яке передбачає відповідальність за відповідне правопорушення;

· прийняте у справі рішення.

· у постанові зазначаються порядок і строк її оскарження.

Постанова підписується уповноваженою посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка розглянула справу, та скріплюється печаткою.

Отже, оцінюючи доводи щодо порушення відповідачем строку проведення перевірки достовірності даних, на чому наполягає представник позивача, суд зазначає про наступне.

Як цитувалось вище, тримісячний строк застосовується до позапланової перевірки, яка проводиться з підстави, передбаченої саме абзацом 2 пункту 7 Порядку №553 (необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації).

Однак, як встановлено судом, позапланова перевірка проводилась з підстави, передбаченої абзацом 7 пункту 7 Порядку №553 (вимога правоохоронних органів про проведення перевірки) та не обмежується трьохмісячним терміном. Натомість, як вже зазначалось, штраф засовується протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. Вказані терміни не збігли.

На підтвердження застосування до спірних правовідносин саме абзацу 7 пункту 7 Порядку № 553, суд зазначає наступне.

Як встановлено, підставою проведення перевірки став лист управління Служби Безпеки України у Вінницькій області від 14.11.15 р., яке, відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про службу безпеки України, - є державним правоохоронним органом спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

На думку представника позивача, взагалі були відсутні підстави для проведення перевірки, оскільки відсутня вимога правоохоронного органу про проведення такої.

З такою позицією суд не погоджується виходячи з наступних міркувань.

В листі від 14.11.2015 року Управління Служби безпеки України у Вінницькій області вказує, що через порушення ТОВ Поділлялатінвест законодавства під час спорудження означених обєктів архітектури, останнім створено передумови до виникнення надзвичайних подій техногенного характеру. У звязку з чим зазначає: "інформуємо для проведення перевірки дотримання містобудівного законодавства у ході будівництва (реконструкції) майнового комплексу з розширення складу нафтопродуктів та ангару у смт. Тиврів, по вул. Забужжя,11, у ході якої дослідити", серед інших, питання "чи наведені замовником будівництва в деклараціях про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації достовірні дані, у тому числі що стосується інформації стосовно генерального підрядника".

Враховуючи наведене, а також відсутність затвердженої форми вимоги правоохоронного органу, на думку суду, у вищевказаному листі йдеться про необхідність проведення відповідної перевірки, а відсутність самого слова «вимагаю», не змінює суті листа, в якому перелічено ряд питань, що необхідно дослідити.

Суд також не погоджується з доводами представника позивача щодо застосування до спірних правовідносин субєктом владних повноважень нормативно-правового акта якого немає, а саме Постанови Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2015р. , оскільки помилкове зазначення в оскаржуваному рішенні року прийняття постанови Кабінету Міністрів України №461 2015, а не 2011 не вказує на відсутність такого НПА та не змінює суті допущених правопорушень, відтак, не є підставою для відмови у позові.

Крім того, дана постанова КМ України не є визначальною при притягненні особи до відповідальності, оскільки, як зазначалось вище, позивачем порушено вимоги статті 39 Закону №3038-VI , про що зазначено в оскаржуваній постанові і саме за таке застосовано штраф.

З урахуванням встановлених обставин, відсутності доказів, які б підтверджували зазначену в декларації інформацію щодо підрядника, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова прийнята за наявності підстав для цього.

Зідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та надані позивачем, суд доходить висновку, що мотивація, на яку посилається останній, не дає суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідача, а встановлені у справі обставини підтверджують позицію, покладену в основу оскаржуваної постанови, відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є субєктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 14, 69, 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна