Справа № 464/4917/16-а
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/4917/16-а
пр.№ 2-а/464/220/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

при участі позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови серії ПСЗ № 004470 від 31 травня 2016 року.

В обгрунтування позову покликається на те, що 31 травня 2016 року інспектором 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної служби у м. Львові Досяк ОСОБА_4 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Даного постановою його визнано винним в тому, що 31.05.2016 о 17.50 по вул. Вірменська-пр.Свободи у м. Львові, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортним засобом другим рядом, чим порушив п.15.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки 31.05.2016 о 17:50 год. рухаючись автомобілем марки «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Вірменська-пр.Свободи у м. Львові здійснив саме зупинку автомобіля на відстані 15 метрів від вказаного в постанові перехрестя, а не стоянку, як передбачено п.15.4 ПДР в яких зазначається, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди, що свідчить про відсутність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Крім того, стверджує, що під час винесення оскаржуваної постанови, працівник патрульної поліції не ознайомив його з правами, чим порушив вимоги ст.280 КУпАП. При накладенні на нього стягнення інспектором не було враховано обставини при яких вчинено адміністративне правопорушення, ступінь його вини та майновий стан. У звязку із цим просить суд скасувати постанову від 31.05.2016, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Просить позов задоволити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5, діючи згідно довіреності №27 в судовому засіданні позов заперечив. Зазначив, що 31 травня 2016 року ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пассат» д.н.з.ВС 9989 ВН, на перехресті вул.Вірменської-пр.Свободи, здійснив зупинку транспортним засобом другим рядом, чим порушив п.15.4 Правил дорожнього руху. На водія ОСОБА_3 було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., згідно ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно п.15.4 ПДР транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача підтверджується відеоматеріалом з нагрудногоо відеореєстратора інспектора патрульної поліції, на якому міститься відеофіксація адміністративного правопорушення з місця події. Просить врахувати те, що санкція ч.1 ст.122 КУпАП не передбачає усного зауваження чи попередження за вчинене правопорушення. Вказує, що інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 діяв в межах своїх повноважень, винесена постанова є законною, а відтак просить повністю відмовити у задоволенні позову.

В останнє судове засідання не зявився, просить розглядати справу у відсутності представника відповідача, враховуючи надані пояснення і письмові заперечення.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповдіача, показання свідка, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2).

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що 31 травня 2016 року постановою серії ПСЗ № 004470 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно даної постанови, позивач визнаний винним у тому, що 31.05.2016 о 17.50 по вул. Вірменська-пр.Свободи у м. Львові, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортним засобом другим рядом, чим порушив п.15.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 15.4 Правил дорожнього руху України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Допитаний судом свідок ОСОБА_6 показав, що є інспектором патрульної поліціхї УПП у м.Львові і 31.05.2016 він встановив всі обставини справи, правомірно виніс оскаржувану постанову.

Оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця оформлення адміністративного порушення, зафіксованим відеотехнікою, розміщеною на форменному одязі працівника патрульної служби, повністю спростована позиція позивача з приводу не роз'яснення йому прав, а також з приводу не здійснення зупинки на перехресті.

Твердження позивача про те, що він здійснив лише зупинку, а не стоянку транспортного засобу не спростовують висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд вважає обставини зазначені позивачем у позовній заяві голослівними та оцінює їх такими, які спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на зазначене, а також відсутність належних доказів в підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення встановлений та доведений.

В той же час, на переконання суду, посадова особа при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність та інше.

Як встановлено судом, позивач 31.05.2016 надавав інспектору усні пояснення стосовно вищезазначених обставин, але, незважаючи на те, що відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у постанові відповідачем не було наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Отже, суд переконаний, що інспектором не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують відповідальність.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи наведене в сукупності, те, що хоч в діях позивача і наявні ознаки адміністративного правопорушення, однак, зважаючи на незначне порушення Правил дорожнього руху України, обставини при яких вчинено правопорушення, зупинку до 1 хвилини, поважність причин за яких відбувалось таке порушення, відсутність негативних наслідків скоєного, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, інвалідом 3 групи, учасником бойових дій АТО, суд приходить до висновку за можливе на підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинене, обмежившись усним зауваженням, в звязку із чим оскаржувану постанову слід змінити в частині обраного ОСОБА_3 адміністративного стягнення.

На підставі ст.9, п.1 ст.247, ст.289, п.2 ч.1 ст.293 КУпАП та керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 104, 159, 161-163, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Постанову серії ПСЗ № 004470 від 31 травня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП в частині призначеного адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. змінити та звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за малозначністю відповідно до ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 №3-рп/2015.

Суддя О.Ю.Горбань