Справа № 722/1478/16-а
Суддя: Римлянська Г. О.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/1478/16-а
Номер провадження 2-а/722/11/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді Римлянської Г.О.

при секретарі Сімак О.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області про визнання протиправним рішення сесії та зобовязання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області про визнання протиправним рішення сесії та зобовязання до вчинення дій.

Посилається на те, що в 2010 році він придбав нежитлове приміщення в бувшого (ліквідованого) Романковецького ССТ, після чого був виготовлений кадастровий номер земельної ділянки площею 0,1364 га, на якій даний обєкт розташований. Дана земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0138 була зареєстрована в Державному реєстрі земель.

09.10.2015 року за рішенням сесії Романковецької сільської ради йому надано дозвіл на викуп даної земельної ділянки і зобовязано виконавчий комітет замовити грошово-експертну оцінку даної земельної ділянки.

На підставі ст.128 ЗК України він подав заяву на сесію сільської ради, яка розглянута 23.03.2016 року, однак рішення прийнято не було, що суперечить рішенню сесії від 09.10.2015 року.

Рішенням сесії від 23.03.2016 року №206/03-2016 надано дозвіл виконавчому комітету сільської ради на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Головній, 38-А, тобто за адресою знаходження його земельної ділянки.

Даним рішенням порушено його права на користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій знаходиться належна йому споруда

Просив суд: рішення Романковецької сільської ради №06/03-2016 від 23.03.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних двлянок по вул. Головна, 38-А для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», визнати протиправним; зобовязати відповідача виконати рішення сесії Романковецької сільської ради від 09.10.2015 року №101/27-2015; судові витрати стягнути з відповідача.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, а його представник ОСОБА_1 позов підтримав з наведеним в позовній заяві підстав. При цьому доповнив, що технічна документація із землеустрою щодо земельної ділянки, на якій розташована належна позивачу нежитлова будівля, сільською радою затверджена не була. Однак, оскільки в договорі купівлі-продажу даної споруди вказана земельна ділянка значиться як вже сформована, то він вважає її сформованою та такою, що без затвердження сесією сільської ради підлягає державній реєстрації.

Представник відповідача - сільський голова с.Романківці ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з тих підстав, що всупереч вимогам ст.79-1 ЗК України земельна ділянка площею 0,1364 га, на якій розташована належна ОСОБА_3 нежитлова будівля, є несформованою, оскільки не зареєстрована в Державному земельному кадастрі. В договорі купівлі-продажу нежитлової будівлі всупереч вимогам законодавства, зазначено земельну ділянку із незатвердженим кадастровим номером. Вважав, що оскаржуваним рішенням сесії права ОСОБА_3 не порушено, оскільки останній не подав до сільської ради витяг із Реєстру прав на нерухоме майно щодо нежитлової будівлі. Також, позивачем з 2011 року не сплачувалася на адресу сільської ради плата за землю. Рішення сесії від 09.10.2015 року не може бути виконано, оскільки земельна ділянка, на якій розташована належна ОСОБА_3 нежитлова споруда, не сформована. Визнав, що дане рішення не скасоване і не змінене, тобто діюче і обовязкове до виконання.

Судом встановлено, що 18.03.2010 року ОСОБА_3 купив нежитлову будівлю з господарськими будівлями та спорудами, що розташована в с.Романківці, вул. Головна, 38-А Сокирянського району Чернівецької області. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу ОСОБА_4, а право власності ОСОБА_3 на будівлі зареєстровано в Сокирянській філії ЧКОБТІ 12.04.2010 року за №26645515.

В п.1.3 даного договору зазначено, що згідно кадастрового плану земельної ділянки, сформованого 15.03.2010 року приватним підприємством «Грандцентр» м.Сокиряни, загальною площею 0,1364 га, наданої для комерційного використання під вищевказаною нежитловою будівлею, її кадастровий номер - 732408000:01:001:0138.

Рішенням сесії Романковецької сільської ради від 09.10.2015 року №101/27-2015 заяву ОСОБА_3 задоволено та вирішено: надати йому дозвіл на викуп земельної ділянки площею 0,1364 га по вул. Головна, 38-А, на якій побудовано нежитлову будівлю; виконавчому комітету сільської ради замовити експертну грошову оцінку на земельну ділянку площею 0,1364 га по вул. Головна, 38-А, після розгляду проектної документації із виносом в натуру земельної ділянки, нежитлової будівлі кафе «Едем» на наступній сесії; розроблену експертну грошову оцінку земельної ділянки подати на розглад та затвердження сесії.

З визнаних представником відповідача в судовому засіданні обставин, які в силу ст.72 ч.3 КАС України, за відсутності заперечень сторін і відсутності в суду сумнівів щодо їх достовірності, не підлягають доказуванню, судом встановлено, що рішення від 09.10.2015 року №101/27-2015 на момент ухвалення даної постанови не скасовано, не змінено, тобто є чинним.

Рішенням від 23.03.2016 року №06/03-2016, не розглядаючи заяву ОСОБА_3 сесія Романковецької сільської ради вирішила:

1.Надати дозвіл виконавчому комітету сільської ради на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності за рахунок земель житлової та громадської забудови орієнтовною площею 0,14 га по вул. Головній, 38-А для будівництва та обслуговування будівель торгівлі;

2.Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягає погодженню в порядку, встановленому ст.186-1 ЗК України.

Оскаржуване рішення напряму стосується земельної ділянки, на якій розташоване належне ОСОБА_3 нерухоме майно - нежитлова будівля з господарськими будівлями та спорудами та зачіпає права та інтереси останнього, оскільки дане рішення спрямоване на наступну передачу вказаної земельної ділянки іншим громадянам чи юридичним особам, що є власниками будівель торгівлі.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст зокрема належать: а). розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу: д). організація землеустрою.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти ради, прийняті в межах наданих їй повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованами на відповідній території органами та особами, які знаходяться на даній території.

Ч.6 ст.128 ЗК України передбачено, що рішення сільської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Тобто, за наявності нескасованого рішення сесії сільської ради від 09.10.2015 року №101/27-2015, яке є обовязковим для виконання та стосувалося надання позивачу права на викуп земельної ділянки, на якій розташована належна йому нежитлова споруда, сільська рада не мала законних підстав для прийняття 23.03.2016 року прямо протилежного рішення, яке позбавляє позивача такого права.

Суд вважає, що прийняте рішення сільської ради суперечить вимогам ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.6 ст.128 ЗК України, тобто є протиправним.

21.03.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Романковецької сільської ради із заявою про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП ОСОБА_5 та зобовязання останнього звільнити частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому нежитлова споруда.

Листом №218/02-17 від 27.04.2016 року за підписом сільського голови ОСОБА_2 позивачу повідомлено наступне:

Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду, що перебуває у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю та споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населеного пункту, крім земель приватної та державної власності.

На даний час у ОСОБА_3 немає правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться майно на вул. Головна, 38-А.

Виходячи із вищевикладеного, сільська рада вправі розпоряджатися землями, які перебувають у комунальній власності.

Тобто, зі змісту відповіді Романковецької сільської ради на заяву ОСОБА_3 вбачається відмова позивачу в задоволенні його заяви, однак законність такого рішення відповідача по розгляду поданої ним заяви позивач до суду не оскаржив.

Незважаючи на те, що заява ОСОБА_3 на адресу Романковецької сільської ради надійшла 21.03.2016 року, однак вона прямо не стосувалася питання, що виносилося на розгляд сесії, тому вона обгрунтовано не розглянута на даній сесії та не прийнята до уваги.

Ст.120 ч.ч.1,2,5 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового використання. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда.

Ч.6 ст.120 ЗК України передбачено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з набуттям права власності на ці обєкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що повязане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

З листа відділу Держгеокадастру в Сокирянському районі №0-28-0.4-683/2-16 від 08.07.2016 року встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0138, площею 0,1364 га, що розташована в с.Романківці, вул. Головна, 38-А, ні в Державному реєстрі земель до 01.01.2013 року, ні в Державному земельному кадастрі після 01.01.2013 року, зареєстрована не була.

Тобто, в силу вимог ст.79-1 ЗК України земельна ділянка, що є предметом спору, вважається несформованою та такою, якій не присвоєно кадастровий номер.

Таким чином, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 18.03.2010 року містить ознаки порушення вимог ЗК України, однак на час ухвалення судом даної постанови договір є чинним, оскільки не оспорений у встановленому законом порядку.

Вищенаведеним також підтверджується часткова обгрунтованість заперечень проти позову представника відповідача щодо неможливості виконання Романковецькою сільською радою рішення сесії Романковецької сільської ради від 09.10.2015 року №101/27-2015, оскільки кадастровий план спірної земельної ділянки позивачем не сформовано, сільською радою не затверджено та не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Тобто, заперечення проти позову представника відповідача є частково обгрунтованими.

При цьому, представник відповідача, заперечуючи проти позову, в передбаченому ч.2 ст.71 КАС України порядку частково не довів в суді правомірність оскаржуваного рішення сесії сільської ради, тому його заперечення проти позову суд не приймає до уваги.

Таким чином, в результаті прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем порушено права позивача, передбачені Конституцією України, ст.ст.120, 128 ЗК України, іншими нормами чинного законодавства, на викуп земельної ділянки, на якій знаходиться належна йому споруда, за захистом яких він звернувся до суду.

Ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, зокрема, органів місцевого самоврядування, при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Суд вважає, що всупереч вимогам ч.3 ст.2 КАС України, оскаржуване рішення відповідача винесено не з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані, необгрунтовано, тобто без врахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Згідно ст. 71 ч.2 КАС України, заперечуючи проти позову та надавши докази на обґрунтування такого заперечення, представник відповідача не довів обставин правомірності оскаржуваного рішення, тому його слід визнати протиправним, а позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

За таких обставини позовні вимоги, зазначені в п.3 прохальної частини позовної заяви, підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає, що позовні вимоги, зазначені в п.4 прохальної частини позовної заяви виходять за межі предмету оскарження по даній справі, а стосуються виконання іншого рішення Романковецької сільської ради, тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не вбачається.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.94 КАС України, ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-У1 від 08.07.2011 року судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст.120,128 ЗК України, ст.ст. 26 п.34, 73 ч.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР та керуючись ст.ст.71 ч.2, 86, 160-163, 171 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Романковецької сільської ради №06/03-2016 від 23.03.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Головна, 38-А для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» - визнати протиправним.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, с.Романківці, вул. Головна, 43 Сокирянського району Чернівецької області, р/рахунок 4817 ВГУ ДКСУ у Чернівецькій області, МФО 856135, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 в відшкодування понесених судових витрат суму 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Сокирянський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили у порядку встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Сокирянського

районного суду ОСОБА_6.