Справа № 826/25512/15
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційні скарги ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2016 року по справі за його позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. про:

визнання протиправним та скасування рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу, оформлене наказом від 16.09.2015 року № 83;

зобов'язання подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу про скасування незаконної, на його думку, постанови суду першої інстанції та просить постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) від 29.01.2015 року № 001-02516-290115, за умовами якого вкладник розміщує на вкладному рахунку суму у розмірі 150 000 грн.

Цього ж дня укладено Додаткову угоду № 1, якою передбачено, що «зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку протягом трьох дів з моменту укладення сторонами договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються».

Згідно з платіжним дорученням від 29.01.2015 року № 45134402 на депозитний рахунок було внесено 150 000 грн.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року про запровадження тимчасової адміністрації.

За постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» розпочато виплати за вкладами у банку згідно з Загальним реєстром вкладників.

Листом Уповноваженої особи Фонду Кадирова В.В. від 23.09.2015 року № 8821/2485 позивача повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу № 001-02516-290115 з підстав, викладених в п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У зв'язку з цим, ОСОБА_2 не було включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та відповідно до Загального реєстру.

Вирішуючи питання щодо правомірності таких дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В., колегія суддів виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, апелянт зазначає, що у відповідача не було правових підстав для визнання договору банківського вкладу нікчемним, а повідомлення про нікчемність не містить жодних конкретних підстав для визнання договору таким.

Колегія суддів погоджується з такими доводами, оскільки згідно із статтею 26 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб", відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними ( ч. 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб").

Підстави визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними визначені частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб".

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Тобто, саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

Така правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 24.12.2015 року № К/800/24004/15, від 18.12.2015 року № К/800/39816/15.

На противагу викладеному, Уповноваженою особою Фонду у повідомленні про нікчемність договору не наведено жодних конкретних та вичерпних обґрунтувань наявності правових підстав для визнання договору нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що Уповноважена особа Фонду Кадиров В.В. дійшов висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 29.01.2015 року № 001-02516-290115, оскільки кошти на вкладний (депозитний) рахунок позивача надійшли з рахунку іншої особи, що нібито свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання коштів.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі звертає увагу, що можливість зарахування коштів іншою особою передбачена самим договором банківського вкладу.

Апеляційна інстанція пристає на таку правову позицію, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надішли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше.

Згідно з п. 10.19 Інструкції про порядок відкриття , використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи-резидента зараховуються … кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу.

Слід звернути увагу, що за п. 2.7 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» у разі виникнення розбіжностей між положеннями цих Правил та умовами договору, положення цих правил мають пріоритетну силу та застосовуються сторонами до взаємовідносин, що виникають відповідно до договору, якщо в конкретному договорі за продуктом банку ( у даному випадку, це умови депозитного договору) сторони прямо не передбачили протилежне.

Враховуючи ту обставину, що Додатковою угодою № 1 до Договору банківського вкладу № 001-02516-290115 прямо передбачено, що виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин за цим договором не застосовуються, зарахування коштів на депозитний рахунок з рахунку іншої фізичної особи є правомірним. Цією ж Угодою передбачено можливість зарахування коштів з рахунка іншої особи.

Більше того, судова колегія наголошує, що укладення договору банківського вкладу та зарахування коштів за ним відбулось до визнання банку неплатоспроможним.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставності посилань Уповноваженої особи Фонду на віднесення банку до категорії проблемних.

Так, постановою Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ, якою ПАТ «дельта Банк» віднесено до категорії проблемних. Однак, безпосередньо закон не встановлює обмежень при віднесенні банку до цієї категорії, а таке рішення НБУ є банківською таємницею ( ч. 3 ст. 75 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

У зв'язку з цим, ОСОБА_2 не міг і не повинен був знати про віднесення банку до категорії проблемних.

Таким чином, в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не було правових підстав для визнання договору банківського вкладу нікчемним, а тому суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У зв'язку з цим, постанова суду підлягає скасування з ухваленням нової про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, оскільки апеляційну скаргу задоволено, на користь апелянта на його користь слід стягнути судові витрати за подачу позовної заяви та апеляційної скарги .

Отже, за подачу адміністративного позову ОСОБА_2 до суду першої інстанції було сплачено 974,40 грн. (квитанції від 19.11.2015 року № 40376, № 40387); за подачу апеляційної скарги - 1071,84 грн. (квитанція від 20.06.2016 № 63619).

Таким чином, на користь апелянта слід стягнути судові витрати в розмірі 2046,24 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41,196, 198, 200, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2016 року - скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання нікчемним договору банківського вкладу від 29.01.2015 року № 001-02516-290115, що оформлене наказом від 16.09.2015 року № 813.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір за подачу адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 2046 ( дві тисячі сорок шість) грн. 24 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.