Справа № 826/1062/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1062/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача-1 та третьої особи ОСОБА_4, представників відповідача-2 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» про визнання противною бездіяльності, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 травня 2015 року у справі №758/3419/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Київська Русь» про зобов'язання вчинити дії, яке набрало законної сили, зобов'язано ПАТ «Банк «Київська Русь» переказати кошти у розмірі 1 279 394,00 грн. з поточного рахунку ОСОБА_2 ОСОБА_11 в ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс».

Позивач отримав виконавчий лист від 08 липня 2015 року, на підставі якого державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві 10 липня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48086474.

Позивач, вважаючи, що протиправною бездіяльністю відповідача-1 йому було завдано майнової шкоди, звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 в частині невиконання рішення Подільського районного суду від 12 травня 2015 року у справі №758/3419/15-ц;

- стягнути з відповідача-2 на користь позивача 1 279 394,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої протиправною бездіяльністю відповідача-1;

- стягнути з відповідача-2 на користь позивача 200 000,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої протиправною бездіяльністю відповідача-1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про перерахування коштів з поточного рахунку, відкритому в ПАТ «Банк «Київська Русь» підлягають погашенню у порядку, передбаченому статтями 26, 27, 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У межах спірних правовідносин Уповноважену особу судовим рішенням не зобов'язано вчиняти будь-які дії, а згідно з нормами пункту 31 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Так, на підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19 березня 2015 року № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 липня 2015 року №138, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю. строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

З адміністративним позовом позивач звернувся 25 січня 2016 року.

Рішення Подільського районного суду міста Києва, на протиправне невиконання якого посилається позивач, прийнято 12 травня 2015 року та набрало законної сили 02 липня 2015 року, тобто після запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Київська Русь».

Враховуючи викладене, на момент ухвалення рішення Подільського районного суду міста Києва у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 13.06.2016 по справі № 6-1123цс16.

Позивач стверджує, що відповідач-1 протиправно не виконує рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 травня 2015 року у справі №758/3419/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доказом протиправного невиконання рішення суду може бути виключно вирок, яким винну особу притягнено до відповідальності за невиконання судового рішення за ст. 382 Кримінального кодексу України.

Матеріали справи не містять такого вироку щодо Волкова Олександра Юрійовича як уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», а тому, враховуючи також викладену вище позицію Верховного Суду України, у колегії суддів апеляційного суду відсутні підстави вважати бездіяльність відповідача-1 протиправною.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» шкода, заподіяна внаслідок рішень, дій та/або бездіяльності Фонду (його працівників), у тому числі шкода, заподіяна внаслідок професійної помилки членів виконавчої дирекції Фонду та/або уповноважених осіб Фонду, відшкодовується Фондом згідно із законодавством та страховими компаніями відповідно до умов договорів страхування (у разі їх укладення).

З п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди у даній справі необхідно встановити: 1) факт заподіяння шкоди; 2) неправомірність дій (бездіяльності); 3) причинний зв'язок між шкодою та неправомірними діями (бездіяльністю); 4) наявність вини. Відсутність хоча б одного з вказаних елементів є підставою для відмови у відшкодуванні такої шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що підстав для висновку про наявність факту заподіяння шкоди немає, так як грошові кошти, які позивач намагався перерахувати на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс», він не втратив, їх відшкодування (повернення) відбуватиметься у порядку та у спосіб, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, відсутність факту заподіяння шкоди та неправомірної бездіяльності, про що зазначено вище, унеможливлює виникнення причинного зв'язку між ними та, відповідно, вини. З огляду на це підстави для відшкодування позивачу матеріальної шкоди відсутні.

Колегія суддів також звертає увагу, що обґрунтовуючи у позовній заяві необхідність стягнення моральної шкоди у розмірі 200 000 грн, позивач не заявляє відносно цього відповідну позовну вимогу, натомість позов містить вимогу про стягнення матеріальної (не моральної) шкоди у розмірі 200 000 грн.

Поряд із цим, апеляційний суд приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не застосував до спірних відносин положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що стосуються запровадження в банку тимчасової адміністрації. Однак, вказана помилка не призвела до неправильного вирішення справи, а отже в силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 14.07.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.