Справа № П/800/78/16
Суддя: Маринченко В.Л.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

6 липня 2016 року м. Київ
судді Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України Маринченка В.Л. у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) про визнання бездіяльності протиправною.
Постановою Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 6 липня 2016 року скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2015 року, якою було задоволено позов ОСОБА_1 і ухвалено нову постанову - про відмову у задоволенні позову.
Не ставлячи під сумнів законність ухваленого Верховним Судом України судового рішення, вважаю за необхідне висловити свою окрему думку у цій справі.
Відповідно до вимог частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з частиною першою статті 120 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Заява про відставку подається суддею безпосередньо до ВРЮ, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади (частина третя статті 135 Закону № 2453-VI).
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, Верховний Суд України виходив із того, що право судді на відставку може набуватися у разі, якщо ним не допущено дій, які зумовили б прийняття рішення про його звільнення з посади судді з інших підстав. Судом встановлено, що рішення ВРЮ про зупинення розгляду заяви про звільнення з посади судді у відставку прийняте після прийняття цим органом рішення щодо внесення подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за порушення присяги, отже, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, яким визначено порядок звільнення судді у відставку.
На мою думку, перевіряючи законність рішення ВРЮ про зупинення розгляду заяви про звільнення з посади судді у відставку, суд мав узяти до уваги те, що постановою від 16 листопада 2015 року, яка залишена без змін Верховним Судом України, Вищий адміністративний суд України визнав протиправною бездіяльність ВРЮ щодо нерозгляду по суті в установлений законом строк заяви ОСОБА_1, яка надійшла до ВРЮ 1 квітня 2015 року.
Тобто з 5 травня 2015 року розпочалася протиправна бездіяльність ВРЮ щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді у відставку, яка не припинена відповідачем і на час відкриття дисциплінарної справи стосовно згаданого судді, тому оскаржуване рішення про зупинення розгляду заяви, прийняте у ході такої протиправної бездіяльності, не можна вважати законним.
Суддя
Верховного Суду України В.Л. Маринченко