Справа № 805/623/16-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року справа №805/623/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Святодух О.Б.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_4 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року по справі № 805/623/16-а (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної пенітенціарної служби в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказів №36 від 27.01.2016, №7 о/с від 28.01.2016 року про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної пенітенціарної служби в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу № 7 о/с «про особовий склад» від 28.01.2016 року про звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України капітана внутрішньої служби, старшого оперуповноваженого в особливо-важливих справах відділу оперативно-розшукової роботи Управління, з 28 січня 2016 року, згідно із п.6 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України); поновлення на посаді оперуповноваженого в особливо-важливих справах відділу оперативно-розшукової роботи в Управлінні Державної пенітенціарної служби в Донецькій області Державної кримінально-виконавчої служби у спеціальному званні капітана внутрішньої служби з 28.01.2016 року;стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.01.2016 року (з дати звільнення) по час ухвалення рішення суду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління Державної пенітенціарної служби в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказів №36 від 27.01.2016, №7 о/с від 28.01.2016 року про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі та під час судового засідання позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наказу №19 від 16.01.2016р. про проведення службового розслідування. Згідно із ч.3 ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» та п. 3.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230, розслідування проводяться за участю безпосереднього начальника порушника. При цьому, судом першої інстанції не прийнято до уваги пояснення позивача про те, що його безпосередній начальник начальник відділу оперативно-розшукової роботи управлінням ДПтСУ України в Донецькій області полковник внутрішньої служби ОСОБА_5 в склад комісії по службовому розслідуванню не входив. Судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що згідно витягу з наказу від 18.01.2016 року №5 о/с позивача відсторонено від виконання службових обовязків на період проведення службового розслідування та взяття під варту з 15 січня 2016 року. Цей наказ відповідача гарантував те, що позивач не буде допущений до служби до набрання вироком законної сили по кримінальному провадженню №0000008. Судом першої інстанції проігноровано положення ст..62 Конституції України, за приписами якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддані кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Позивач вважає, що висновок службового розслідування є відповідно до ст. 70 КАС України недопустимим доказом, так як посилається не на вирок суду, а на матеріали досудового розслідування.

Представник відповідача під час апеляційного провадження проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного зясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з 08.07.2013р. проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, з 01.10.2014р. на посаді старшого оперуповноваженого в особливо-важливих справах відділу оперативно-розшукової роботи УДПтС України в Донецькій області; останнє присвоєне позивачу за період проходження служби спеціальне звання капітан внутрішньої служби.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000008 працівники правоохоронного органу за попередньою змовою вимагають та мають намір отримати неправомірну вимогу у вигляді грошових коштів від громадянина «К», про що зроблено запис до ЄРДР 05.01.2016, правова кваліфікація ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України позивача як особу, підозрювану у вчиненні злочину, було затримано 15.01.2016 року, що засвідчується відовідним протоколом. Підстави затримання: працівники правоохоронного органу за попередньою змовою вимагають та мають наміру отримати неправомірну вимогу.

За наведеним фактом відповідачем наказом № 19 від 16.01.2016 р. було призначено проведення службового розслідування комісією у складі: - підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6, начальника відділу охорони, режиму, нагляду і безпеки Управління голова комісії; старшого лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_7, старшого інспектора з особливих доручень відділу охорони, режиму, нагляду і безпеки Управління; - підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Донецького територіального відділу внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України; - старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_9, старшого інспектора (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом Управління.; - капітана внутрішньої служби ОСОБА_10, старшого оперуповноваженого відділу оперативно-розшукової роботи Управління.

Наказом від 18.01.2016р. № 5 о/с позивача було відсторонено від виконання службових обов'язків на період проведення службового розслідування та взяття під варту, з 15 січня 2016 року.

Висновком службового розслідування від 26.01.2016р., затв. начальником управління ДПтС України в Донецькій області, встановлено, що 15.01.2016 приблизно в 13 годині 40 хвилин біля входу до адміністративної будівлі Маріупольського виправленого центру (№138) за адресою: м. Маріуполь, сел. Каменськ, вул. Каменська, 71, співробітниками правоохоронних органів за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України ( ЄРДР №0000008 від 05.01.2016р.) затримано позивача, у якого було вилучено грошові кошти в сумі 12000 грн.

Досудовим розслідуванням, яке здійснює другий слідчий відділу слідчого управління прокуратури Донецької області встановлено, що ОСОБА_3 умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленими працівниками Приморського РВ ГУ НП в Донецькій області, отримав від громадянки ОСОБА_11 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 12 000 гривень за не притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 186 КК України співмешканця останньої ОСОБА_12, який відбуває кримінальне покарання в Маріупольському виправному центрі (№138).

Позивача 16.01.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 18.01.2016 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Маріупольському слідчому ізоляторі строком на 60 діб до 14 березня 2016 року включно.

В ході досудового розслідування були відібрані письмові пояснення у ОСОБА_12, капітана внутрішньої служби ОСОБА_13, начальника Маріупольського виправного центру ОСОБА_14

Позивач, користуючись своїми процесуальними правами, передбаченими ст.63 Конституції України, від дачі будь-яких пояснень відмовився, про що надав відповідні пояснення від 25.01.2016р.

Комісія дійшла висновку про те, що причинами та умовами допущеного стало: особиста недисциплінованість, зрада інтересів служби, «ОСОБА_13 працівника Державної кримінально-виконавчої служби України» та норм «Професійної етики» з боку позивача.

У зв'язку із скоєнням вчинку, що дискредитує звання працівника органів Державної кримінально-виконавчої служби України, комісія вирішила клопотати перед керівництвом управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області про звільнення позивача з органів ДКВС України за пунктом 6 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

За результатами проведеного службового розслідування відповідачем прийнято наказ від 27.01.2016р. № 36 «Про покарання», яким за скоєння вчинку, що дискредитує звання працівника органів Державної кримінально-виконавчої служби України, позивача звільнено з органів ДКВС України.

Наказом Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області від 28.01.2016р. №7о/с позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за п.6 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

У п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліції» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно ч. 2 ст.19 цього Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV (далі Статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституціїі законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_13 працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2Статуту).

За приписами ст. 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_13 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики;у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб.

Відповідно до п.7.3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України затв. наказом МВС України 22.02.2012р. № 155, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 р. за № 628/20941, працівнику органів внутрішніх справ забороняється використовувати свої службові повноваження та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у звязку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

За приписами статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, визначені статтею 12 Дисциплінарного статуту, серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 цього ж Статуту визначений порядок накладення таких дисциплінарних стягнень, за приписами якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ затверджена наказом МВС України від 12.03.2013р. № 230, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за № 541/23073 (надалі Інструкція №230), згідно до п.2.1 якої підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.п.2.2.3. п. 2.2 Інструкції №230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником, зокрема, у разі повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення.

За приписами п.3.2, п.3.3 Інструкції №230 службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити обєктивні висновки.

Тобто, за приписами наведеної норми включення до скдаду комісії безпосереднього начальника порушника не є обовязковим .

У ч.3 ст.14 Статуту та п.3.4 Інструкції №230 визначено, що забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи РНС, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

З висновку від 26.01.2016р., вбачається, що службове розслідування було проведено за участю безпосереднього начальника позивача, начальника відділу оперативно-розшукової роботи управління ДПтС України в Донецькій області полковника внутрішньої служби ОСОБА_15, який погодив висновки комісії, що засвідчується його особистим підписом.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем вимог ч.3 ст.14 Статуту та п.3.4 Інструкції №230 колегією суддів не прийнято до уваги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що матеріалами службового розслідування підтверджується порушення позивачем службової дисципліни, а тому відповідачем правомірно було звільнено позивача зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за п.6 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Відповідно до вимог п. 5.4 Інструкції №230 саме начальник визначає вид дисциплінарного стягнення, а тому виходячи від тяжкості вчиненого позивачем проступку, відповідачем було прийнято рішення про звільнення з органів внутрішніх справ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що видання наказу від 18.01.2016р. № 5 о/с про відсторонення позивача від виконання службових обов'язків не позбавляє права відповідача на прийняття рішення про звільнення позивача зі служби в наслідок встановленого порушення службової дисципліни, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

З висновку від 26.01. 2016р. вбачається, що службове розслідування відбулося внаслідок повідомлення про підозру в учиненні позивача кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (ЄРДР №0000008 від 05.01.2016р.). Під час службового розслідування були, зокрема, відібрані письмові пояснення у ОСОБА_12, капітана внутрішньої служби ОСОБА_13, начальника Маріупольського виправного центру ОСОБА_14В, які мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування. За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок службового розслідування є належним доказом по справі.

Колегія суддів звертає увагу, що набране законної сили судове рішення про притягнення особи до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, є окремою підставою для звільнення особи зі служби. В даному випадку, позивача звільнено за порушення службової дисципліни, а тому посилання позивача на порушення судом першої інстанції вимог ст. 62 Конституції України, колегія суддів вважає безпідставними.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року по справі № 805/623/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року по справі № 805/623/16-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 липня 2016 року.

Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 14 липня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

ОСОБА_2