Справа № 826/1454/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1454/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В. І. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу прокуратури Київської області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до прокуратури Київської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до прокуратури Київської області про визнання протиправним та скасування наказу прокурора Київської області № 2551к від 14.12.2015 року про звільнення позивача з посади начальника організаційно-методологічного відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області з 28 грудня 2015 року у зв'язку з реорганізацією органів прокуратури та скороченням кількості прокурорів прокуратури Київської області відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України; поновлення позивача на посаді начальника організаційно-методологічного відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області; стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи 28 грудня 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2016 р. позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 2 грудня 2015 року ОСОБА_2 попереджено про скорочення чисельності працівників органів прокуратури України, згідно з Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

Згідно з наказом Генерального прокурора України від 15 липня 2015 року № 46ш у структурі та штатному розписі органів прокуратури Київської області ліквідовано управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області, у зв'язку з чим скорочено посаду, обійману ОСОБА_2

Також позивача повідомлено про відсутність вакантних посад, які б могли бути йому запропоновані та у разі наявності відповідних посад, упродовж двомісячного строку будуть запропоновані ОСОБА_2

14 грудня 2015 року наказом прокурора Київської області № 2551К звільнено старшого радника юстиції ОСОБА_2 з посади начальника організаційно-методологічного відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області з 28 грудня 2015 року у зв'язку з реорганізацією органів прокуратури та скороченням кількості прокурорів прокуратури Київської області відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» та п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі - Закон № 1697), що набрав чинності 15.07.2015 р., прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Вказана норма кореспондується з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, який передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Вирішуючи питання про правильність застосування до спірних правовідносин норм загального трудового законодавства судом першої інстанції (на протиправності чого наголошує апелянт у апеляційній скарзі), колегія суддів встановила наступне.

У відповідності до ст. 60 Закону № 1697 прокурор звільняється з посади особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, за поданням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо:

1) прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п'ятнадцяти днів;

2) в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення;

3) прокурор неуспішно пройшов конкурс на переведення до органу прокуратури вищого рівня.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апелянта в цій частині, позаяк, норми спеціального і загального законодавства не містять протиріч.

В той же час, вищепроцитована норма статті 60 Закону № 1697 містить вимогу для звільнення прокурора у зв'язку зі скороченням: відсутність вакантних посад, на які може бути здійснено переведення.

Перевіривши дотримання відповідачем вказаної вимоги законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

Пунктом 3 наказу Генерального прокурора України від 15 липня 2015 року № 46ш утоворено у структурі та штатному розписі прокуратури Київської області управління нагляду у кримінальному провадженні у складі 7 відділів та установлено у штатному розписі новоутвореного управління 42 одиниці (а. с. 66 - 73 Т. 2).

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, останній з 02.11.2001 року і по день звільнення працював в органах прокуратури України, що свідчить про значний досвід позивача (а. с. 16 - 30 Т. 1).

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач має безліч подяк та нагород.

Задовольняючи позовні вимог у повному обсязі, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували те, що відповідач не мав можливості перевести позивача на вакантну посаду.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приходить до аналогічного висновку.

Так з листа прокуратури Київської області від 22.01.2016 р. № 19-57вих-16 вбачається, що у період з 2 жовтня 2015 року по 28 грудня 2015 року в апараті прокуратури Київської області налічувалось 10 вакантних посад (а. с. 50 - 51 Т. 1).

В той же час, у попередженні, з яким позивача було ознайомлено 02.10.2015 р., жодна з вакантних посад запропонована не була (а. с. 9 Т. 1).

У справі, що розглядається, визначальним при вирішенні справи, на думку колегії суддів, є встановлення факту відповідності чи невідповідності кваліфікаційних характеристик позивача вимогам вакантних посад.

В свою чергу, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач, всупереч вимог ст. 71 КАС України, не довів невідповідність характеристик позивача даним посадам, що трактується колегією суддів на користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необгрунтованістю.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Київської області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до прокуратури Київської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.