Справа № 192/2274/16-а
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/2274/16-а
Провадження № 2-а/192/17/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської у складі головуючого судді Щербини Н. О., розглянувши в порядку письмового провадження в смт Солоне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, з урахуванням уточнень від 11 липня 2016 року, звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції 12 липня 2001 року з 1 січня 2016 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 09 жовтня 2009 року перебуває на обліку у відповідача у звязку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ в розмірі 90% середнього заробітку.

ОСОБА_1 зазначає, що наказом Генерального прокурора України від 27 лютого 2015 року №160к позивача було звільнено з посади прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська у звязку з виходом на пенсію, а 30 вересня 2015 року КМУ прийняв постанову №763 «Про внесення змін до постанови КМУ 3505 від 31 травня 2012 року», якою затверджено структуру й умови оплати та нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури України.

Крім того, позивач посилається на те, що постановою КМУ №1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» визначено у п. 3, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, повязаних з індексацією, надбавок, доплат, премій з 01 грудня 2015 року підвищуються на 25 % посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджених постановою КМУ від 31 травня 2012 року № 505.

Тому у позивача, як у пенсіонера органів прокуратури виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року, а 30 травня 2016 року він звернувся до відповідача з відповідною заявою та надав довідку з прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати на посаді прокурора Дніпропетровського району прокуратури області, з посади якого йому в 2009 році було нараховано пенсію, відповідно до вказаних постанов КМУ.

ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач відмовив йому у здійсненні перерахунку пенсії, про що надав відповідь від 06 червня 2016 року №1988/2/37, в якій посилається на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213, яким скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема згідно Закону України «Про прокуратуру». Тому відповідач посилався у своїй відповіді на те, що з 01 червня 2015 року пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» не перераховуються.

Позивач вважає, що такі дії відповідача є неправомірними та такими що порушують його гарантовані Конституцією України права та з посиланням на ч. 1,13,18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції на час призначення йому пенсії, просить суд визнати такі дії відповідача протиправними, зобовязати перерахувати з 01 січня 2016 року призначену йому пенсію у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанов КМУ № 505 від 31 травня 2012 року, №763 від 30 вересня 2015 року та №1013 від 09 грудня 2015 року, згідно з вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року №18-185вих16 в розмірі 90% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії, а також просить зобовязати виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії станом на 01 липня 2016 року в розмірі 33 706 гривень 18 копійок.

Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження (а.с.103).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення (а.с.83-84) та посилаючись на викладені в них обставини, просив відмовити в задоволенні позову. Згідно поданої заяви просив здійснювати розгляд справи за відсутності його представника (а.с.104).

В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1, оскільки відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У звязку з цим, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не перераховуються (а.с.83-84). Після отримання уточненої позовної заяви (а.с.100) відповідач будь-яких заперечень суду не надав.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши вимоги законодавства, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси.

Положення ст.6 КАС України є реалізацією ч.1 ст.55 Конституції України, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 09 жовтня 2009 року перебуває на обліку в УПФ України в Солонянському районі Дніпропетровської області і отримує пенсію за вислугою років, як працівник органів прокуратури в розмірі 90% від заробітку. Загальний страховий стаж становить 23 роки 8 місяців 15 днів, з них 15 років 2 місяці 8 днів на посадах прокурора (а.с.102).

30 травня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області з заявою, згідно якої просив здійснити йому перерахунок пенсії за вислугою років за правилами частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12 липня 2001 року, згідно поданої ним довідки прокуратури Дніпропетровської області від 27 травня 2016 № 18-185вих16 про заробіток для здійснення перерахунку пенсії в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплати різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років з 01 грудня 2015 року.

Довідка для перерахунку пенсії надана ним у звязку з підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області 02 червня 2016 року листом відмовило в здійсненні перерахунку пенсії з наступних підстав. Відповідач посилався на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У звязку з цим, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не перераховуються. Крім того, постановою КМУ №1013 в розділі «Зміни, що вносяться до постанови КМУ», пункт 4 постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 виключено, тобто перерахунки пенсій у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ не проводяться (а.с.17).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування. Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Згідно частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», за правилами якої ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугою років, передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах прокурора (понад 15 років) позивачу було призначено пенсію в розмірі 90% від середнього заробітку (а.с.102).

Частиною 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12 липня 2001 року, яка була чинною на час призначення позивачу пенсії) встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12 липня 2001 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

На підставі частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Частину 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 01 жовтня 2011 року замінено двома частинами відповідно до п.п. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2011р. № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції чинній з 01 жовтня 2011 року та на час звернення із заявою про перерахунок пенсії, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та вводиться обмеження максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Цією ж статтею передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Змінами у статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", які були внесені Законом України від 08 липня 2011р. № 3668-VІ встановлено новий порядок призначення та визначення розміру пенсії за вислугою років прокурорам та слідчим, яка призначається після 08 липня 2011 року (змінилася лише нумерація частин цієї статті) та відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У звязку з викладеним, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються.

В той же час ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-18 передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій визначаються Кабінетом Міністрів України. На час розгляду справи в Україні така постанова відсутня.

Суд зазначає, що у п.5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, зазначено лише про призначення пенсій, тобто це стосується осіб, які звертаються вперше про призначення пенсії. Отже, новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений вищевказаними законами не поширюються на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності.

Тому суд вважає, що доводи відповідача стосовно того, що на дату звернення позивача з заявою про перерахунок його пенсії, тобто 30 травня 2016 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, а тому його пенсія не може бути перерахована, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини, щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Крім того, суд посилається на те, що у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справах №21-348а13 та №21-420а13, ВСУ зазначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином, нова редакція ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (2011 року) та ст. 86 нового Закону України «Про прокуратуру» (2014 року) суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цих законів.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11жовтня 2005 року № 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У згаданих рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Також зазначено, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесенням змін до чинних законів за ст.22 Конституції України недопустимі.

Крім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали.

У рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державного захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України). Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункт 2 мотивувальної частини рішення від 20 червня 2001 року №10-рп/2001).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція сформульована і Верховним Судом України, зокрема постановами в адміністративних справах від 10 грудня 2013 року (справа№21-420-а-13), від 10 грудня 2013 року (справа №21-348-а-13), від 17 грудня 2013 року (справа № 21-445-а-13), від 06 жовтня 2015 року (справа №21-2432/15). Верховний Суд України вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії. Також зазначає, що процедури призначення пенсії та перерахунку різні за змістом і механізмом.

Посилання відповідача у своїй відповіді від 02 червня 2016 року про відмову у здійсненні перерахунку пенсії на те, що постановою КМУ №1013 в розділі «Зміни, що вносяться до постанови КМУ», пункт 4 постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 виключено, тобто перерахунки пенсій у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ не проводяться, не приймаються судом як підстава для відмови у здійсненні такого перерахунку, оскільки ОСОБА_1 не є працюючим державним службовцем.

Керуючись ст.71 КАС України суд вважає, що УПФ України в Солонянському районі Дніпропетровської області належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій, які стосуються спірних правовідносин, не надано.

Таким чином, виходячи з наведених рішень Конституційного Суду України та судів вищого рівня, розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, суд вважає, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки позов є частково обґрунтованим, а визнання Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІ правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянин вважається скасуванням або обмеженням цих прав і свобод, в той час як безпідставне поширення його на нове законодавство є порушенням ст.58 Конституції України.

Зміни, внесені до Закону України «Про прокуратуру» стосуються нових призначень пенсії, а не перерахунку раніше призначеної пенсії. При перерахунку пенсії позивачеві має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії. Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» перерахунок пенсії має здійснюватися з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01 січня 2016 року, оскільки розмір заробітної плати працюючих прокурорів був змінений саме з цієї дати.

В той же час не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо виплати йому різниці між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії станом на 01 липня 2016 року в сумі 33 706 гривень 18 копійок, оскільки відповідний розмір виплат буде визначений та виплачений після вчинення дій щодо перерахунку призначеної пенсії, а суд позбавлений можливості самостійно здійснювати такі розрахунки.

Відповідно до ст.94 КАС України, у звязку з частковим задоволенням позову, на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України 551,20 грн. понесених ним судових витрат відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1, ч. 13, ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 2, 11, 17 -19, 69, 71, 94, 104-106, 128, 138, 158-163, 167, 185-186 КАС України, суд

П О С ТА Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року №2663-111), на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року № 18-185вих16 про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку, без обмеження граничним розміром.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 року №2663-III «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру»), на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року № 18-185вих16 про заробітну плату з розрахунку 90% від суми заробітку за відповідною посадою, без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років з 01 січня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги повинна бути одночасно направлена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина