Справа № 813/119/16
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Справа № 876/2558/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

18.01.2016р. позивач звернувся до суду з позовом про рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 15.12.2015 №03.01/17.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що під час процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідачем порушено «Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 № 983 (надалі Порядок). Рішення опікунської ради при виконкомі Мостиської міської ради від 29.01.2005 №1 є чинним, в судовому порядку не оскаржувалося. Крім того, рішення про надання дозволу в 2005 прийнято компетентним органом ВГІРФО УМВСУ у Львівській області, а скасування дозволу на імміграцію, прийняте правонаступником, який також є компетентним органом з порушенням принципу пропорційності, є формальним і не містить інформації щодо конкретних обставин, за яких може бути скасовано дозвіл на імміграцію.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2016р. позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з підстав неповного з»ясування обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права відповідач подав апеляційну скаргу.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що у позивача не було підстав для отримання дозволу на імміграцію в Україну, оскільки він був призначений помічником дієздатних осіб громадян України, а не опікуном чи піклувальником, як цього вимагає Закон.

Довідкою Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 18.01.2016 №02-18 та письмові пояснення сусідів позивача, підтверджують факт непроживання позивача за адресою: Львівська область, Мостиський район, с.Крисовичі, вул.Л.Українки, 142, що в свою чергу унеможливлює виконання ОСОБА_1 повноважень помічника (піклувальника) над особами похилого віку, покладених на позивача ОСОБА_2 опікунської ради при виконкомі Мостиської міської ради від 29.01.2005 №1.

Крім цього судом не з'ясовано, чи здійснював позивач повноваження помічника (піклувальника) над особами похилого віку на момент винесення відповідачем рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну, що суперечить принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі.

Також, судом порушено ст.162 КАС України, оскільки скасовано рішення відповідача не визнавши його протиправним.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який просить залишити без змін, представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4 Зограб Агамехті огли прибув до України у 2004 та одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який наданий Державною податковою адміністрацією України.

09.03.2004 державним реєстратором зареєстровано позивача фізичною особою - підприємцем та видано Свідоцтво про державну реєстрацію серії В00 №425374.

18.01.2005 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір найму житлового приміщення за адресою: м.Мостиська вул.Садова, 26.

29.01.2005 рішенням №1 опікунської ради при виконкомі Мостиської міської ради позивача призначено помічником (піклувальником) над одинокими пенсіонерами ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та її братом ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 інвалідом 1 групи з їхньої згоди з 01.02.2005.

20.05.2005 ВГІРФО УМВСУ у Львівській області надало позивачу дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п.2 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» і видало тимчасову посвідку на постійне проживання серії ЛВ №005371 безстроково.

За результатами проведеної перевірки про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_1 та документування посвідкою на постійне проживання Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області на підставі п.6 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» №2491-ІІІ (далі- Закон №2491-ІІІ) було прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу від 15.12.2015 №03.01/17.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача прийнято без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав дозвіл на імміграцію в Україну, поза квотою, за п.2 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію», на підставі рішення опікунської ради при виконавчому комітеті Мостиської міськради від 29.01.2005р. №1 (а.с.13), яким позивача призначено помічником (піклувальником) над ОСОБА_5 та її братом ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з твердженням відповідача щодо тлумачення п.6 ст.12 зазначеного Закону, щодо інших випадків скасування дозволу на імміграцію, при застосуванні до даних правовідносин.

Зокрема, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 18.01.2005р. (а.с.12) укладає договір найму житлового приміщення з ОСОБА_5, терміном на 3 роки, а через 11 днів, тобто 29.01.2005р. призначається помічником (піклувальником) цієї ж особи та її брата.

При даних обставинах, позивач залишається платником податку, як фізична особа підприємець за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10), а в рішенні органу опіки зазначена його адреса: м.Львів, вул.Сихівська, 24/26.

Згідно договору купівлі-продажу будинку за адресою: вул.Л.Українки, 142 с.Крисовичі Мостиського району Львівської області (а.с.30), ОСОБА_1 28.09.2005р. придбав житло, а станом на 2015 рік, також приватизував земельну ділянку, однак, за вказаною адресою, не проживав і не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що діти позивача також проживали в м.Львові і навчались в СШ №84.

Такі суттєві розбіжності щодо проживання позивача та його членів сімї, викликають сумнів щодо надання позивачем догляду за ОСОБА_5 та її братом ОСОБА_6, по рішенню органу опіки, а не за рішенням суду, що в свою чергу підпадає під п.6 ст.12 Закону України «Про імміграцію» - «інші випадки».

Вищевикладені обставини слугували відповідачу в сумніві щодо законності отримання позивачем дозволу на імміграцію в 2005р., з чим погоджується й колегія суддів.

Посилання представника позивача на інші порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення та на практику вирішення аналогічних спірних відносин, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки таке не спростовано вище встановленими судом обставинами.

Вирішення питання перевірки та контролю правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію є виключною компетенцією ДМС України та її територіальних органів, в тому числі ГУ ДМС України у Львівській області - ст.6 Закону України "Про імміграцію".

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.1, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області задоволити.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016р. по справі №813/119/16 та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

ОСОБА_7

Повний текст виготовлений 13.07.16р.