Справа № 2а-3940/10/0570
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2010-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Соколова О.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року справа №2а-3940/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року Словянська обєднана державна податкова інспекція звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» «про зобовязання попустити посадових осіб Словянської обєднаної державної податкової інспекції для проведення планової виїзної перевірки, подовженої наказом №119 від 05.02.2010 року».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2010 року у справі № 2а-3940/10/0570 було закрито провадження.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено статтею 17 КАС. Зокрема, згідно з пунктом 4 частини 1 цієї статті компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 104 КАС суб'єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Вказані положення КАС України кореспондуються із пунктом 5 частини 4 статті 50 цього ж Кодексу про те, що відповідачами в адміністративній справі можуть бути: громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Статус Державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначено Законом України «Про державну податкову службу в Україні».

Проте, ні вказаним Законом, ні іншими законами України не встановлено право органів державної податкової служби на пред'явлення адміністративних позовів громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень про зобов'язання вчинити певні дії, зокрема про зобов'язання допустити посадових осіб ДПІ до продовження перевірок.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Проте з такими висновками місцевого суду не може погодитися судова колегія.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право:

1) здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків

8) вимагати від платників податків, діяльність яких перевіряється, усунення виявлених порушень податкового законодавства, контролювати виконання законних вимог посадових осіб органів державної податкової служби, а також припинення дій, які перешкоджають здійсненню повноважень посадовими особами органів державної податкової служби;

Здійснення перевірок є основним засобом діяльності податкових органів.

Субєкти господарювання, що піддаються перевірці, зобовязані допустити посадових осіб податкового органу, що виконує зазначену перевірку на законних підставах, до її проведення та утриматися від дій, які перешкоджають її виконанню.

Перешкоджання проведенню перевірок податковими органами позбавляє позивача здійснювати покладені на нього функції контролю щодо дотримання субєктами господарювання податкового, валютного законодавства.

Звернення до суду з вимогою про зобовязання допустити до проведення перевірки відповідає як повноваженням позивача, так і виконуваним ним функціям.

Зазначений спір належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства. Іншого судового порядку розгляду даного спору не існує.

Таким чином, ухвала про закриття провадження у справі прийнята з порушенням процесуального законодавства, що тягне за собою її скасування, а справу слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195-196, п.3 ч.1 ст. 199, ч.4 ст. 202, п.3 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Словянської обєднаної державної податкової інспекції задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2010 року у справі № 2а-3940/10/0570 за позовом Словянської обєднаної державної податкової інспекції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» «про зобовязання попустити посадових осіб Словянської о обєднаної державної податкової інспекції для проведення планової виїзної перевірки, подовженої наказом №119 від 05.02.2010 року» - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до ч.2 ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: С.П.Дяченко

ОСОБА_2