Справа № 822/856/16
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/856/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівБожук Д.А. Козачок І.С. Касапа В.М.
при секретарі за участі:Гненній Ю.І. позивача - ОСОБА_5, представника позивача - ОСОБА_6, представника відповідача - Загороднього В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8 про визнання дій протиправними, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_5.) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8, в якому просить визнати протиправними дії в частині здійснення розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №198 від 08.10.2015 (далі по тексту - розрахунок №198 від 08.10.2015).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дії в частині складення розрахунку є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Вказує, що управлінням Укртрансінспекції у Вінницькій області, всупереч вимог законодавства, не ознайомлено ОСОБА_5 з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та актом перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Як наслідок, позивач не мав права скористатися правом на приведення габаритно-вагових параметрів автомобіля у відповідність до нормативів. Звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах не являвся перевізником, а отже і платником за проїзд автомобільними дорогами загального користування, оскільки не має жодного відношення до факту перевезення вантажу, зафіксованого під час перевірки. Посилається на те, що маршрут руху транспортного засобу та кількість пройдених кілометрів, зазначених у розрахунку є помилковим.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили обставини на які позивач посилається у позовній заяві, просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та в поданих письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що у зв'язку з тим, що у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу не були оформлені дозволи, що дають право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, посадовими особами управління Укртрансінспекції у Вінницькій області здійснено нарахування плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 08.10.2015 №003198. Звертає увагу на відсутність обов'язку ознайомлення позивача з актом проведення перевірки, оскільки проводилася рейдова перевірка. Характерною її особливістю, на відміну від планових та позапланових, є те, що вона здійснюється не відносно автомобільного перевізника, тобто суб'єкта господарювання або власника транспортного засобу, а відносно безпосередньо водія транспортного засобу, який ним керує на лінії на час проведення перевірки. Вказує, що повноваження щодо затримки транспортного засобу згідно із ст.265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у Управління Укртрансінспекції відсутні, дані повноваження покладені були на Державтоінспекцію, яка зобов'язана здійснювати безпеку дорожнього руху. На думку відповідача, твердження позивача щодо позбавлення його права приведення габаритно-вагових параметрів автомобіля у відповідність до норм є хибними, оскільки це право водія, а не обов'язок перевізника чи уповноваженої особи. Вказує, що маршрут водія встановлений на підставі його усних пояснень та зафіксований в акті №003198 від 08.10.2015, з яким водій перевізника ознайомився і жодних зауважень не надав стосовно місця завантаження та розвантаження вантажу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8, залучений до участі в справі ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.06.2016, у судове засідання не з'явився та повноважного представника не направила, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Враховуючи думку позивача та представників сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи - ОСОБА_8, оскільки його явка не визнавалась судом обов'язковою.

Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити на підставі наведеного нижче.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III), центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Таким чином, твердження позивача з приводу невиконання відповідачем обов'язку щодо його повідомлення про результати рейдової перевірки та, як наслідок, ненадання йому можливості привести вагові показники до норми, є непереконливими.

Правом на приведення вагових показників до норми наділений водій. У даному випадку, водій не скористався наданим йому правом.

На виконання вимог ст.6 Закону №2344-III постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі по тексту - Порядок №1567), яким визначено, серед іншого, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень.

Пунктом 14 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Суд встановив, що згідно направлення на перевірку від 05.10.2016 №007445 працівниками управління Укртрансінспекції у Вінницькій області проведена рейдова перевірка на а/д "Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка 405 км + 750 м" в період з 05.10.2015 по 09.10.2015 щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення.

Під час зазначеної рейдової перевірки, проведено перевірку транспортного засобу RENAULT MAGNUM д.н. НОМЕР_1 з причепом марки BODEX KIS 33 д.н. НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачу. За кермом згідно посвідчення водія перебував ОСОБА_8.

Відповідно до п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ст.48 Закону №2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

За результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.10.2015. В акті зафіксовано порушення ст.48 Закону №2344-III - перевезення вантажу без оформлення товарно-транспортної накладної, без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України. При цьому зазначено, що дозволена повна маса транспортного засобу становить 40 т, а фактична - 55,550 т.; навантаження на одиночну вісь дозволено 11 т, а фактична - 13,45 т, на строєну вісь дозволено 22 т, а фактична - 34,8 т. Зазначені перевищення зафіксовані в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №003198 від 08.10.2015. Акти підписані водієм без заперечень та зауважень та отримані ним.

Складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок №198 від 08.10.2015, згідно якого позивачу визначено плату у розмірі 14029,95 євро. Довідка та акт отримані водієм.

06.11.2015 за порушення абз.3 ст.60 Закону №2344-III на позивача накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. згідно постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №015225.

Вважаючи дії відповідача в частині здійснення розрахунку №198 від 08.10.2015 протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Суд встановив, що підставою для здійснення розрахунку №198 від 08.10.2015, став висновок відповідача про перевищення автотранспортним засобом позивача нормативних вагових параметрів.

Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Згідно п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Як вже зазначалось, згідно акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №003198 від 08.10.2015 здійснено перевезення, при якому фактична маса транспортного засобу становила 55,550 т при дозволені - 40 т. Зазначена обставина об'єктивно підтверджується також чеком вагового контролю від 08.10.2015 №06033, копія якого міститься в матеріалах справи.

При цьому, водій при проведені перевірки не мав дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів при виявлені факту перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень. Суду такі документи також не надані.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до п.3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно п.4 Порядку №879, робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Пунктом 21 Порядку №879 встановлено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що у разі встановлення факту перевищення вагових параметрів відповідачем не заборонено подальший рух транспортного засобу, а водієм продовжено рух, оскільки дії посадових осіб щодо зупинки транспортного засобу та його не затримання не знаходяться в причинному зв'язку з результатами габаритно-вагового контролю та не можуть бути підставою для визнання протиправним оскаржуваного розрахунку.

Разом з тим, управління Укртрансінспекції у Вінницькій області не наділене повноваженнями щодо недопущення подальшого руху транспортного засобу, з перевищенням нормативів.

Згідно п.28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у п.30 Порядку №879.

Згідно п.30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Щодо твердження позивача про помилкове визначення маршруту транспортного засобу та кількості пройдених кілометрів, зазначених у розрахунку, суд зазначає наступне.

Окремі недоліки форми рішення не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. В той же час, окремі недоліки, якщо такі є, не повинні змінювати суті спірного рішення, а з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення. Так, помилкове зазначення в оскаржуваному розрахунку с. Кутищі замість с. Кутище не змінює суті оскаржуваного розрахунку.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Суд зазначає, що представником відповідача надано до матеріалів справи роздруківку з сайту http://della.ua, відповідно до якого відстань за маршрутом с.Кутище Івано-Франківської області до м. Одеса Одеської області складає приблизно 773 км.

Відповідно до п.31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

При здійсненні розрахунку, враховувалась відстань перевезення 773 км., а саме відстань за маршрутом с.Кутище Івано-Франківської області до м. Одеса Одеської області, вказана водієм. Разом з тим, зазначений маршрут вказаний в акті від 08.10.2015 №003198 та в оскаржуваному розрахунку, які підписані водієм без зауважень та заперечень.

Враховуючи наведене управлінням Уктрансінспекції у Вінницькій області згідно розрахунку №198 від 08.10.2015 позивачу нарахована плата у розмірі 14029,95 євро. При цьому, оскаржуваний розрахунок виконаний відповідно до визначеної Порядком №879 формули та містить усі вихідні дані для проведення розрахунку.

Також в матеріалах справи наявні документи, що підтверджують належність та справжність засобів вимірювальної техніки, що використовується (сертифікат, свідоцтво, лист повірки).

Відповідно до п.31-1 Порядку №879 перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Доказів сплати позивачем не надано.

Відповідно до ст.60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.238 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України) встановлено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно ч.1 ст.241 ГК України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Аналіз наведених норм законодавства показав, що відповідальність за перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів покладається на автомобільного перевізника. При цьому, згідно ст.1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Суд враховує, що постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №015225 від 06.11.2015, за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III (надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону), на позивача накладено адміністративно-господарські санкції в сумі 1700,00 грн. Зазначена постанова позивачем не оскаржена та не скасована.

Факт здійснення позивачем підприємницької діяльності із вантажних перевезень підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об'єднань.

Отже, постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №015225 від 06.11.2015 складено відносно позивача як суб'єкта господарювання - автомобільного перевізника за наслідками рейдової перевірки його, як особи, що надає послуги з перевезення.

Крім того суд звертає увагу, що відповідач не оскаржував в судовому порядку дії посадових осіб щодо проведення перевірки.

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття розрахунку №198 від 08.10.2015.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує, що відповідачем доведена, а позивачем не спростована, правомірність призначення, проведення перевірки та здійснення розрахунку.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/Д.А. Божук І.С. Козачок В.М. Касап
"Згідно з оригіналом" Суддя Д.А. Божук