Справа № 826/1593/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2016 року № 826/1593/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Головного управління МВС України в м.Києві Голосіївського РУ ГУМВС України у м. Києві Головного управління Національної поліції у місті Києві
про поновлення на роботі
Обставини справи:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - відповідач-1), Голосіївського районного управління Головного управління МВС України у м. Києві (далі - відповідач 2), Головного управління Національної поліції у місті Києві (відповідач 3) про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06.11.2015 року № 1038 о/с; поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу карного розшуку Голосіївського районного управління ГУМВС України в м. Києві; зобов'язання Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві розглянути рапорт, поданий позивачем 04.11.2015 року у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку із виявленням бажання проходити службу в поліції; зобов'язання Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про національну поліцію» у Голосіївському районному управлінні ГУМВС України в м. Києві та видати відповідний наказ з цього приводу; стягнення з Голосіївського районного управління ГУМВС України у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 6 листопада 2015 року і до моменту фактичного поновлення на роботі; стягнення з Голосіївського районного управління ГУМВС України у м. Києві на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. Також позивач просив допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу карного розшуку Голосіївського районного управління ГУМВС України в місті Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюваним наказом його безпідставно звільнено з посади оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу карного розшуку Голосіївського районного управління з 6 листопада у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, оскільки 04.11.2015 ним подано рапорт про переведення у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених підстав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 1- Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві заперечував проти задоволення позовних з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. В якості безпідставності позовних вимог відповідач вказував, що при винесенні оскаржуваного наказу діяв в межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством. Також в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що згідно рапорту, поданого позивачем 04.11.2015 року ОСОБА_1 просив звільнити його з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України, а тому з урахуванням волевиявлення позивача, відповідачем видано оскаржуваний наказ.

Відповідач 2 - Голосіївське районне управління ГУМВС України у м. Києві явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи. 26.04.2016 року відповідачем скеровано на адресу суду письмові пояснення по справі.

Відповідач 3 - Головне управління Національної поліції у місті Києві заперечував проти задоволення позовних вимог, проте письмових заперечень суду не надав.

За наслідками задоволення клопотання позивача про допит свідків та з урахуванням положень ст. 141 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25.04.2016 допитано в якості свідків співробітників територіального відділу міліції з обслуговування вул. Антоновича та вул. В Васильківської Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання в судове засідання не прибули, а також з огляду на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача 1 та 3, а також показання свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2013 року ОСОБА_1 на підставі наказу ГУ № 622 о/с був прийнята на службу до органів внутрішніх справ на посаду оперуповноваженого відділу карного розшуку Голосіївського районного управління Головного управління МВС України у м. Києві.

06.08.2015 р. опубліковано Закон України "Про Національну поліцію", який, зокрема в частині п. 8-11 Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності 07.08.2015 р. і в п. 8 яких було передбачено, що всі працівники міліції вважаються повідомленими про наступне вивільнення через скорочення штатів з дня опублікування цього Закону.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06.11.2015 року № 1038 о/с "Щодо особового складу" лейтенанта міліції оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу карного розшуку Голосіївського районного управління ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України на підставі Закону України "Про Національну поліцію", згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ вказаного Закону та за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вважаючи зазначений наказ незаконним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 р. № 565-ХІІ, який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин і втратив чинність 07.11.2015 р. (далі - Закон № 565-ХІІ), Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114), Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" (далі - Постанова № 730), наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1388 "Про організаційно-штатні питання" (далі - Наказ № 1388), Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1242 (далі - Інструкція № 1242).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 1 статті 18 Закону № 565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. "г" п. 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

02.07.2015 р. було прийнято Закон № 580-VIII, який опубліковано в газеті "Голос України" 06.08.2015 р.

У пп. 1 п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII закріплено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до п.п. 8, 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано юридичні особи публічного права територіальні органи МВС України в тому числі ліквідовано Голосіївське районне управління Головного управління МВС України у м. Києві та Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1388 "Про організаційно-штатні питання" визначено вважати такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України, згідно з Переліком змін у штатах МВС.

Відповідно до вказаного Переліку до Наказу № 1388 скасовано всі штати і скорочено всі посади, зокрема в ГУМВС України вмісті Києві.

Загальні положення щодо функціонування структурних підрозділів з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади (далі - установи), вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами в установах незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням встановлено Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1242.

Відповідно до п. 149, 153 Інструкції № 1242 усі документи, що надходять до установи, приймаються централізовано в службі діловодства.

Факт і дата надходження документа до установи обов'язково фіксуються за правилами, зазначеними в пункті 82 цієї Інструкції.

Пунктом 82 Інструкції № 1242 визначено, що відмітка про надходження документа до установи проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому кутку нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування установи - одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (у разі потреби - година і хвилини) надходження документа. У разі застосування автоматизованої системи реєстрації зазначена інформація наноситься за допомогою штрих-коду.

Відповідно до п.п. 161, 163, 180 Інструкції № 1242 реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ.

Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Документи реєструються лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані - у день підписання або затвердження.

Передача документів у межах структурного підрозділу здійснюється через особу, відповідальну за діловодство в структурному підрозділі (секретаря).

Отже, спеціальним законодавством регламентовано процедуру вивільнення працівників міліції з органів внутрішніх справ у зв'язку з ліквідацією всіх територіальних органів МВС України та повним скороченням штатних одиниць, відповідно до якої працівники вважаються повідомленими про їх наступне звільнення через скорочення штатів з дня опублікування Закону № 580-VIII, тобто з 06.08.2015 р.

Системне тлумачення законодавства України, що регулює спірні правовідносини дає підстави вважати, що єдиною законодавчо передбаченою формою волевиявлення особи щодо працевлаштування, проходження нею служби є виключно особисто написана заява (рапорт) такої особи, що зареєстрована відповідно до п. 82, 149, 153 Інструкції № 1242. Тобто, для реалізації права на працевлаштування законодавчо вимагається вчинення активних індивідуальних дій особою, яка хоче бути працевлаштованою, звернення з рапортом у встановлені строки та в порядку. В іншому випадку, якщо протягом вказаного терміну правник міліції не вчинив таких дій, то він вважається таким, що відмовився від її проходження, і ця обставина є достатньою і необхідною правовою підставою для його звільнення у зв'язку зі скороченням штатів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем власноручно написано рапорт від 06.11.2015 року Начальнику Головного управління МВС України в м. Києві генерал-майору міліції ОСОБА_4 наступного змісту: "У зв'язку з переходом до Національної поліції України прошу Вас звільнити мене з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України згідно з п.п. 3 (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС з 06.11.2015 року" (а. с. 53).

При цьому позивачем заперечувався факт написання рапорту саме такого змісту стосовно звільнення з органів внутрішніх справ.

З метою з'ясування фактичних обставин справи, а саме встановлення факту наявності рапорту позивача від 04.11.2015 з проханням перевести на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС з 06.11.2015 року в судовому засіданні 25.04.2015 року допитано в якості свідків співробітників територіального відділу міліції з обслуговування вул. Антоновича та вул. В Васильківської Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Перший свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив про доведення підлеглим в тому числі і позивачу щодо можливості написання рапортів, підтвердити факт наявності формулювання щодо звільнення з органів внутрішніх справ в рапорті позивача не зміг. Також свідок вказав, що написані рапорти, в тому числі і від позивача ним були передані працівникам кадрового підрозділу.

Другий свідок ОСОБА_3, повідомив суду, що 06.11.2015 також написав рапорт на ім'я Начальника Головного управління МВС України в м. Києві генерал-майору міліції ОСОБА_4 за прикладом рапорта позивача, який він особисто бачив.

Досліджуючи наявний в матеріалах справи рапорт ОСОБА_1, суд вважає за необхідне вказати про наступне.

За наслідками дослідження наявного в матеріалах справи рапорту за підписом ОСОБА_1 судом встановлено, що даний документ жодної відмітки про надходження документа до установи не містить, так само відсутня дата його написання.

Іншого рапорту, написаного позивачем матеріали справи не містять та позивачем надано не було.

Стаття 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, суд вважає за необхідне наголосити, що в адміністративному процесі тягар доведення правомірності рішення (дій, бездіяльності) покладається на суб'єкта владних повноважень - відповідача у справі, але зазначений обов'язок не є абсолютним і позивач також повинен був довести перед судом ті обставини на які він посилається, однак, як вбачається з копії рапорту наявного в матеріалах справи, даний документ не може вважатись судом належним та допустимим доказом наявності факту виконання ним п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII та направленням рапорту відповідачу рапортом у встановлені строки та у визначеному чинним на момент виникнення спірних правовідносин порядку.

А тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у період з 06.08.2015 р. по 06.11.2015 р. рапорт (заява) позивача про прийняття на службу в поліцію до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві не надходив, у журналі вхідної кореспонденції, згідно з вимогами Інструкції № 1242 не реєструвався. Зазначені обставини та докази у їх сукупності вказують на те, що позивач не виявив бажання проходити службу в поліції шляхом вчинення активних індивідуальних дій, які б свідчили про його відповідний намір.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваного наказу відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому позовні вимоги суд вважає необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. І. Келеберда