Справа № 823/206/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/206/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Мельничука В.П. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що Кодекс законів про працю України не регулює правовідносини, що виникають у зв'язку із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Також Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області зазначає, що є неналежним відповідачем у даній справі.

Під час судового засідання позивач заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився, проте направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника відповідача в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області задовольнити частково, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року - змінити виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що наказом начальника Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 30 жовтня 2015 року № 294 о/с капітан міліції ОСОБА_2 був звільнений з органів внутрішніх справ у запас через хворобу. При звільненні із позивачем не був проведений остаточний розрахунок, а саме - не виплачені вихідна допомога та компенсація за невикористану відпустку.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив строк виплати вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 117 КЗпП України, зобов'язаний виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 18136 грн. 87 коп.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається із довідки Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 14 липня 2016 року № 77, загальна сума коштів, нарахованих ОСОБА_2 до виплати при звільненні з органів внутрішніх справ складає 50880 грн. 72 коп., з яких грошове утримання за жовтень 2016 року - 4109 грн. 97 коп., яке виплачене 20 жовтня 2015 року; вихідна допомога при звільненні - 41512 грн. 50 коп., яка виплачена 11 березня 2016 року; компенсація за невикористану відпустку - 5258 грн. 25 коп., яка виплачена 28 квітня 2016 року.

Таким чином, вихідна допомога при звільненні та компенсація за невикористану відпустку були виплачені ОСОБА_2 з порушенням строку, встановленого ст. 116 КЗпП України, у зв'язку з чим він має право на отримання середнього заробітку, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

На переконання відповідача, ст.ст. 116, 117 КЗпП України не поширюються на дані правовідносини. Такий висновок обґрунтований тим, що Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини, в той час як позивач проходив службу в органах внутрішніх справ. Відповідач вважає, що при розгляді та вирішенні даної справи слід керуватися Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 (далі - Інструкція). З огляду на те, що Інструкція не передбачає виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідач вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими.

Згідно з п.п. 1.15, 1.16 Інструкції виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється щомісяця з 20 до 25 числа за поточний місяць. У разі коли день виплати грошового забезпечення збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, грошове забезпечення виплачується напередодні.

Положеннями п. 1.18 Інструкції передбачено, що при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Відтак, Інструкція встановлює дату початку та припинення виплати грошового забезпечення, а також строки його виплати. Разом з тим, Інструкцією не врегульовані правовідносини щодо здійснення розрахунку при звільненні зі служби, а також не встановлені заходи відповідальності у разі порушення строків виплати грошового забезпечення при звільненні.

Вирішуючи питання про можливість застосування до даних правовідносин положень ст.ст. 116, 117 КЗпП України, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України, що викладена у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15. У вказаному судовому рішенні зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні відносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У відповідності до ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на те, що спеціальний закон, який визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (Інструкція), не встановлює строків здійснення розрахунку при звільненні із внутрішніх справ та правових наслідків порушення строку здійснення такого розрахунку, колегія суддів вважає, що при вирішенні даного спору підлягають норми трудового законодавства, а саме - ст.ст. 116, 117 КЗпП України.

Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області свої вимоги про скасування постанови суду від 18 травня 2016 року обґрунтовує також тим, що вихідна допомога та компенсація за невикористану відпустку не були виплачені позивачу у день звільнення із поважних причин, а саме - у зв'язку з відсутністю фінансування. Натомість, вина власника або уповноваженого ним органу у затримці розрахунку при звільненні є обов'язковою умовою для стягнення середнього заробітку відповідно до ст. 117 КЗпП України.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 25 травня 2016 року у справі 21-948цс16, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під час розгляду та вирішення справи «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутність належного фінансування Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області не виключає вину відповідача у несвоєчасному розрахунку із позивачем та не може бути підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Також Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області вказує на те, що є неналежним відповідачем у справі. На думку відповідача, до участі у справі необхідно було залучити Ліквідаційну комісію Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

З наведеної норми права вбачається, що ліквідаційна комісія є органом управління юридичної особи, що ліквідується, не її правонаступником. Відтак, Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області є належним відповідачем у даній справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак невірно визначив його розмір.

Так, суд першої інстанції не врахував, що відповідач виплатив ОСОБА_2 з порушенням встановленого строку лише частину коштів. Також суд невірно визначив розмір середньоденного заробітку позивача та період затримки розрахунку при звільненні.

Як раніше зазначалося, згідно довідки Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 14 липня 2016 року № 77, загальна сума коштів, нарахованих ОСОБА_2 до виплати при звільненні з органів внутрішніх справ складає 50880 грн. 72 коп., з яких грошове утримання за жовтень 2016 року - 4109 грн. 97 коп., яке виплачене 20 жовтня 2015 року; вихідна допомога при звільненні - 41512 грн. 50 коп., яка виплачена 11 березня 2016 року; компенсація за невикористану відпустку - 5258 грн. 25 коп., яка виплачена 28 квітня 2016 року.

Таким чином, із належних до виплати позивачу сум 8,1 % складає грошове утримання, 10,3 % - компенсація за невикористану відпустку та 81,6 % - вихідна допомога.

Грошове утримання позивачу було виплачене своєчасно, компенсацію за невикористану відпустку із затримкою на 126 днів, вихідна допомога - із затримкою на 92 дні.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-11цс16, при вирішенні справи щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід враховувати, зокрема, розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника. Також Верховний Суд України у вказаній справі застосував принцип співмірності.

Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області у межах встановленого строку виплатило позивачу 8,1 % від суми коштів, що була нарахована позивачу при звільненні. Колегія суддів вважає, що вказана частка коштів є істотною, у зв'язку з чим вважає за необхідне застосувати при вирішенні даної справи принцип співмірності.

Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08 лютого 1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Повними, фактично відпрацьованими двома місяцями роботи, що передують звільненню позивача з роботи є серпень та вересень 2015 року.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 від 09 квітня 2016 року № 65, за період з серпня по вересень 2016 року йому була нарахована заробітна плата у розмірі 6283 грн. 54 коп.

Кількість робочих днів у серпні 2015 року становила 20 днів, а у вересні 2015 року - 22 дні.

Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 дорівнює 149 грн. 60 коп. (6283 грн. 54 коп. / 42 дні (20 днів + 22 дні).

Відтак, середній заробіток позивача за час затримки виплати вихідної допомоги на 92 дні (з 31 жовтня 2015 року по 11 березня 2016 року) дорівнює 13763 грн. 20 коп. (149 грн. 60 коп. Х 92 дні).

Враховуючи, що вихідна допомога складала 81,6 % від загальної суми коштів, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання 81,6 % від середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який дорівнює 11230 грн. 80 коп.

Середній заробіток позивача за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку на 126 днів (з 31 жовтня 2015 року по 28 квітня 2016 року) дорівнює 18849 грн. 60 коп. (149 грн. 60 коп. Х 126 днів).

Враховуючи, що компенсація за невикористану відпустку складала 10,3 % від загальної суми коштів, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання 10,3 % від середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який дорівнює 1941 грн. 50 коп.

Таким чином, загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 13172 грн. 30 коп. (11230 грн. 80 коп. + 1941 грн. 50 коп.).

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, проте під час визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні помилково застосував матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області задовольнити частково, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року - змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року - змінити, виклавши абзац другий її резолютивної частини наступним чином:

«Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13172 (тринадцять тисяч сто сімдесят дві) грн. 30 (тридцять) коп.».

В іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.П. Мельничук

Є.О. Сорочко

Постанова складена у повному обсязі 15 липня 2016 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Сорочко Є.О.

Мельничук В.П.