Справа № 583/1352/15-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р.Справа № 583/1352/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Русанової В.Б.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

прокурора Маматова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою керівника Охтирської місцевої прокуратури на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.06.2015р. по справі № 583/1352/15-а

за позовом ОСОБА_3

до Охтирської міської ради Сумської області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано рішення 5 сесії 6 скликання Охтирської міської ради від 24.02.2011року № 109-МР Про розгляд протесту в.о. Охтирського міжрайонного прокурора від 26.01.2011 року № 275.

Керівник Охтирської місцевої прокуратури, звертаючись в інтересах держави (далі - апелянт) не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.06.2015 року скасувати та провадження у справі закрити.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Представник відповідача просив прийняти законне та обґрунтоване рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до Охтирської міської ради із заявою про затвердження технічної документації та надання їй у приватну власність земельної ділянки. До заяви надала технічну документацію із землеустрою, зокрема Проект відведення земельної ділянки погоджений з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини .(а.с.21-28)

05.10.2010 року Охтирською міською радою прийнято рішення № 1126-МР Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок , відповідно до п. 4 якого, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: пров. Лермонтова, 2-б м. Охтирка (землі житлової та громадської забудови).(а.с.7)

26.01.2011р. виконуючим обовязки Охтирського міжрайонного прокурора складено протест, яким прокурор вимагав рішення Охтирської міської ради від 05.10.2010р « Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянки» скасувати як незаконне, з підстав не відповідності його вимогам чинного законодавства, оскільки головним санітарним лікарем Охтирського району 24.03.2010р. скасовано раніше наданий ним висновок на проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 від 03.03.0210р.. (а.с.47-48)

Зазначений протест, разом із копію рішення № 4 Охтирської районної санітарно-епідеміологічної станції від 24.03.2010р. « Про скасування висновку на проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку по пров. Лермонтова, 2-б в м. Охтирка від 03.03.201р. № 538/02-1» направлено до міської ради для розгляду. ( а.с.50)

24.02.2011 року рішенням 5-ої сесії 6-го скликання Охтирської міської ради № 109-МР Про розгляд протесту в. о. Охтирського міжрайонного прокурора від 26.01.2011 р. № 275 протест задоволено частково. Скасовано п. 4 рішення 55-ої сесії 5-го скликання Охтирської міської ради за № 1126-МР від 05.10.2010 року Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок, відповідно до якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд по пров. Лермонтова, 2б)землі житлової та громадської забудови).(а.с.8)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв неправомірно, не в межах та спосіб встановлений законом, орган місцевого самоврядування не має повноважень скасовувати власне рішення, на підставі якого виникли правовідносини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, восьмої, дев'ятої, десятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 ЗК України.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Судом встановлено, що позивачем до міської ради було надано проект відведення земельної ділянки, розроблений організацією, яка має відповідний дозвіл на виконання цих робіт, який був погоджений з органом по земельних ресурсах, природоохоронним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини, а також і санітарно-епідеміологічним органом, зокрема Охтирською санітарно-епідеміологічною станцією. (а.с.21-28)

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що рішення державного санітарного лікаря від 24.03.2010р. на час прийняття рішення ради від 05.10.2010р. було відсутнє у міської ради. Про наявність такого рішення міській раді стало відомо лише з протесту прокурора.

Належних доказів повідомлення відповідача про існування на час прийняття рішення 05.10.2010р. рішення державного санітарного лікаря від 24.03.2010р. «Про скасування висновку державного санітарного лікаря на проект землеустрою від 03.03.2010р.» апелянтом суду не надано.

Надана прокурором до суду апеляційної інстанції копія компютерної роздруківки вхідної кореспонденції за 2010р., в якій зазначено про отримання 25.03.2010р. від Санстанції листа від 24.03.2010р. № 678/02-01 «Про скасування рішення щодо виділення земельної ділянки» не є належним доказом в підтвердження отримання Охтирською міською радою рішення Охтирського районної санітарно-епідеміологічної станції від 24.03.2010р. № 4 «Про скасування висновку на проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3С.», тому як не містить зазначення якою організацією (установою) отримано лист від 24.03.2010р., а також чи стосується він ОСОБА_3 Також надана копія не засвідчена належним чином та не містить зазначення установи, організації, що видала цей документ.

Також апелянтом не надано доказів доведення до відома позивача рішення державного санітарного лікаря від 24.03.2010р. та отримання нею його.

Частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2009р. Охтирською міською радою прийнято рішення, яким затверджено матеріали погодження та вибору місця розташування земельної ділянки та надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема ОСОБА_3 (а.с.29)

Колегія суддів зазначає, що із норм Земельного кодексу України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою. Однак, в рішенні від 24.02.2011р. таке мотивування відсутнє.

Крім того, згідно зі ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Частиною 1 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 вказаного Закону).

Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у ст. 74 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Окрім цього, в рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року Конституційний Суд України щодо офіційного тлумачення ч. 2 ст. 19 ст. 144 Конституції України, статті 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1, 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Такі рішення можуть бути скасовані або змінені в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015р. у справі № 21-1457а15, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Судом встановлено, що рішення від 05.10.2010 року Охтирської міської ради № 1126-МР, було виконане, а саме міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розпорядилася земельною ділянкою надавши її ОСОБА_3 у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: пров. Лермонтова, 2-б м. Охтирка (землі житлової та громадської забудови).

Зазначене рішення ради є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, а тому не може бути в подальшому скасований органом місцевого самоврядування.

Також на час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що 13.11.2015р. ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку в м. Охтирка, по пров. Лермонтова, 2б.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач необґрунтовано, не в межах повноважень та не у спосіб встановлений законом прийняв рішення від 24.02.2011р.

Доводи апеляційної скарги про те, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки є спором про право, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки рішення Охтирської міської ради від 24.02.2011р. безпосередньо не вирішує питання власності чи користування земельною ділянкою, а прийнято в результаті реалізації органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій, якими останні наділений , зокрема Законом України « Про місцеве самоврядування в Україні».

З огляду на вказане колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу керівника Охтирської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.06.2015р. по справі № 583/1352/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 15.07.2016 р.