Справа № 127/11627/16-а
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/427/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача Степанової С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.03.2016 року на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №50396165 від 04.03.2016 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17.12.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/26225/14-а про зобов'язання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_4 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплаченої суми 90,00 грн.

На виконання даного рішення позивачем було здійснено нарахування ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 4 782 грн. з урахуванням виплаченої суми.

Рішення суду в частині проведення виплати ОСОБА_4 нарахованої грошової допомоги не виконано у зв'язку з тим, що відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України зазначені виплати здійснюються виключно за рахунок Державного бюджету України на відповідний рік. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» цільових коштів на виконання судових рішень для органів соціального захисту населення не передбачено.

Враховуючи вимоги Бюджетного кодексу України, який прямо забороняє розпорядникам бюджетних коштів здійснювати будь-які виплати за рахунок бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або в розмірах, що перевищують затверджені розміри видатків, вказане судове рішення (виплата коштів) не могло бути виконано позивачем у зазначений термін з поважних причин. Про зазначені обставини позивач повідомив державного виконавця листом №08-00-019-5777 від 16.03.2016 року.

Однак, не зважаючи на поважність причин невиконання рішення суду, державним виконавцем 11.04.2016 року та 18.05.2016 року було надіслано вимоги про виконання рішення суду в повному обсязі, а 18.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення суду, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

А тому, позивач вважає постанову про накладення штрафу в сумі 680 грн. за невиконання рішення суду протиправною та такою, що не відповідає вимогам закону, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Степанова С.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.03.2016 року на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №50396165 від 04.03.2016 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17.12.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/26225/14-а про зобов'язання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_4 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплаченої суми 90,00 грн. (а.с.9).

На виконання даного рішення позивачем було здійснено нарахування ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 4 782 грн. з урахуванням виплаченої суми, що підтверджується змістом листа Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 16.03.2016 року №08-00-019-5777 (а.с.10), а також розрахунком грошової компенсації на оздоровлення на 2014 рік (а.с.11).

Разом з тим, рішення суду в частині проведення виплати ОСОБА_4 нарахованої грошової допомоги не виконано у зв'язку з тим, що відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України зазначені виплати здійснюються виключно за рахунок Державного бюджету України на відповідний рік. В той час, як Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» цільових коштів на виконання судових рішень для органів соціального захисту населення не передбачено.

Враховуючи вимоги Бюджетного кодексу України, який прямо забороняє розпорядникам бюджетних коштів здійснювати будь-які виплати за рахунок бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або в розмірах, що перевищують затверджені розміри видатків, вказане судове рішення (виплата коштів) не виконано позивачем у зазначений термін з поважних причин, про що позивач повідомив державного виконавця листом №08-00-019-5777 від 16.03.2016 року (а.с.10).

Однак, не зважаючи на поважність причин невиконання рішення суду, державним виконавцем 11.04.2016 року та 18.05.2016 року було надіслано вимоги про виконання рішення суду в повному обсязі (а.с.12, 14), а 18.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення суду, що зобов'язує боржника вчинити певні дії (а.с.17).

Суд вважає, що постанова державного виконавця від 18.05.2016 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Статтею 14 ч.2, ч.3 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою та другою статті 75 Закону «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, судом було встановлено, що позивачем було здійснено перерахунок ОСОБА_4 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплаченої суми, про що письмово повідомлено державного виконавця, проте рішення суду в частині проведення виплати ОСОБА_4 перерахованої грошової допомоги не виконано у зв'язку з тим, що відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України зазначені виплати здійснюються виключно за рахунок Державного бюджету України на відповідний рік. Разом з тим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» цільових коштів на виконання судових рішень для органів соціального захисту населення не передбачено.

Оскільки фінансування державою коштів на виплату даного виду допомоги здійснено не було, суд вважає, що невиконання рішення суду Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради в частині виплати не може вважатись невиконанням рішення суду без поважних причин.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Департамент є виконавчим органом Вінницької міської ради, повноваження якого визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ст. 34 вказаного закону вирішення відповідно до законодавства питань про надання пільг і допомоги, пов'язаних із охороною материнства і дитинства відноситься до делегованих повноважень, а ст. 67 визначає, що держава фінансує у повному обсязі здійснення органами місцевого самоврядування наданих законом повноважень органів виконавчої влади. Кошти, необхідні для здійснення органами місцевого самоврядування цих повноважень, щороку передбачаються в Законі України «Про Державний бюджет України»; рішення органів державної влади, які призводять до додаткових видатків органів місцевого самоврядування, обов'язково супроводжуються передачею їм необхідних фінансових ресурсів; вказані рішення виконуються органами місцевого самоврядування в межах переданих їм фінансових ресурсів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач, отримавши вимоги державного виконавця про виконання рішення суду і надавши обґрунтовані відповіді про причини невиконання рішення у строк, наданий державним виконавцем, не порушив Конституції України та інших законів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.ст.11, 69, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 1, 17, 25, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.22, 23, 87, 116 БК України, ст.ст. 2, 6, 18, 41, 71, 122, 159-163, 167, 255, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. про накладення штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. на Департамент соціальної політики Вінницької міської ради за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №50396165 від 18.05.2016 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: