Справа № 2а-2797/10/1270
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Солоніченко О.В., Качуріна Л.С., Широка К.Ю.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року справа №2а-2797/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Гайдара А.В.

ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги

ОСОБА_3

ОСОБА_4 фінансів України

Державної судової адміністрації України

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 29 вересня 2010 року

по адміністративній справі № 2а-2797/10/1270 (судді Солоніченко О.В., Качуриної Л.С., Широкої К.О.)

за позовом ОСОБА_3

до

Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області

Державної судової адміністрації України

ОСОБА_4 фінансів України

Державного казначейства України

про

визнання бездіяльності протиправною, зобовязання нарахувати та виплатити заборгованість по заробітній платі,

ВСТАНОВИЛА:

12 квітня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про перерахунок заробітної плати, визначивши відповідачем ОСОБА_5 управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (надалі Управління). Позовні вимоги визначив шляхом визнання неправомірними дій зазначеного управління щодо нарахування та виплати заробітної плати у період з 1 січня 2006 року по 1 січня 2008 року та з 22 травня 2008 року, та зобовязання його провести за наведені періоди перерахунок посадового окладу, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» на 2006-2009 роки і Законом України від 20 жовтня 2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», у розмірі не меншому ніж 50 % посадового окладу Голови Верховного Суду України, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року №514 і щомісячної надбавки за вислугу років за наведені періоди від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, тобто у відповідності до частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» (арк. справи 2-3).

Ухвалою суду від 13 квітня 2010 року відкрито провадження у справі за наведеним адміністративним позовом (арк. справи 1).

Ухвалою суду від 16 червня 2010 року в якості другого відповідача в даній адміністративній справі залучено Державну судову адміністрацію України в Луганській області (арк. справи 16).

Ухвалою суду від 2 серпня 2010 року обєднані в одне провадження справи №2а-3876/10/1270 за позовом позивача до управління про перерахунок заробітної плати за квітень з даною справою №2а-2797/10/1270 з присвоєнням справі останнього з наведених номерів та продовження розгляду справи в одному проваджені (арк. справи 25-26).

Ухвалою суду від 9 вересня 2010 року за ініціативою суду у якості відповідачів залучені Державна судова адміністрація України, ОСОБА_4 фінансів України, Державне казначейство України (арк. справи 61).

За заявою позивача від 16 вересня 2010 року, ухвалою суду від 29 вересня 2010 року позов в частині перерахунку заробітної плати з серпня 2009 року по квітень 2010 року залишено без розгляду (арк. справи 68,70). Зазначена ухвала не оскаржується.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2010 року частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_3, внаслідок чого:

Визнано незаконною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо неприйняття заходів з повного фінансування надбавки за вислугу років позивача з 25 травня 2008 року.

Визнано незаконною бездіяльність ОСОБА_4 фінансів України, щодо неприйняття заходів з повного фінансування надбавки за вислугу років позивача з 25 травня 2008 року.

Зобовязано ОСОБА_5 управління Державної судової адміністрації в Луганській області провести перерахунок позивачу надбавки за вислугу років позивача з 25 травня 2008 року. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обовязкових податків та зборів.

Зобовязано ОСОБА_4 фінансів України профінансувати вказані виплати.

Зобовязано Державну судову адміністрацію України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Луганській області з єдиного рахунку Державного бюджету України №4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років.

У задоволені решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Мотивом задоволення позовних вимог суд першої інстанції зазначив порушення конституційних гарантій судді (позивача по справи), як носія судової влади.

В апеляційній скарзі позивач доводить порушення його права на належне матеріальне забезпечення з 1 січня 2006 року, внаслідок чого відновлення порушеного права має відбутися з цієї дати, за весь термін порушення принципу співвідношення, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позов (арк. справи 88-89).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 фінансів України, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю (арк. справи 106-109). Доводить, що рішення суду суперечить нормам бюджетного законодавства.

В апеляційній скарзі Державна судова адміністрація України, просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову у справі, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо Державної судової адміністрації України у повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленим, а також не застосування норм законів, які, на думку апелянта, підлягали застосуванню (арк. справи 94-98).

Апеляційний розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження з врахуванням приписів частини 6 статті 128, пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України з огляду на те, що жодна з осіб, яки беруть участь у справі не прибула у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання. За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

ОСОБА_3 працює на посаді судді Лутугінського районного суду Луганської області з 11 вересня 2002 року по теперішній час, рішенням кваліфікаційної комісії суддів загальних судів Луганської області від 10 лютого 2006 року присвоєно третій кваліфікаційний клас судді, що підтверджено записом в трудовій книжці №9 (арк. справи 5).

Діяльність позивача як судді, є публічною службою в розумінні пункту 15 статті 3 КАС України, спір повязаний з проходженням публічної служби, вирішення якого правомірно здійснене за правилами наведеного кодексу, виходячи з компетенції адміністративних судів встановленої пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України.

Колегія суддів погоджує правові позиції суду першої інстанції стосовно того, що заробітна плата судді, як складова його матеріального та соціально-побутового забезпечення, є елементом статусу судді.

Стосовно джерела виплати суд зазначає наступне. Зобовязаною особою перед позивачем є держава, джерелом виплати коштів - Державний бюджет України. В Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету. Вона включає розрахункове-касове обслуговування розпорядників, контроль бюджетних повноважень розпорядників коштів, бухгалтерській облік і звітність про виконання Державного бюджету. Порядок виконання Державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих за рахунок коштів Державного бюджету, затверджений наказом Державного казначейства України від 25 травня 2004 року № 89.

В межах спірних відносин виплату недоотриманих коштів можливо здійснити безпосередньо з Державного бюджету України шляхом встановлення факту недофінансування заявлених до отримання коштів.

Колегія суддів зазначає, що визначення судом першої інстанції способів захисту порушеного права шляхом «вжиття заходів» відповідачами без наведення певного конкретного заходу, та наведення виключно мети щодо отримання коштів шляхом їх нарахування та виплати, не узгоджується з приписами пункту 2 частини 4 статті 106 КАС України, що є порушенням норм процесуального права.

В основу недоплати належних позивачу сум судом першої інстанції покладені приписи частини другої статті 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, якими передбачено, що розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншим від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя. Наведена редакція статті закріплена Законом України № 2534-3 від 21 червня 2001 року.

Законом України № 107 від 28 грудня 2007року (набрав чинності з січня 2008 року) частина 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» викладена в редакції згідно якої, розміри посадових окладів суддів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Зазначена зміна визнана неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Зазначена норма частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» проіснувала з 1 січня по 22 травня 2008 року, за цей період підстави для донарахування заявленої до стягнення заробітної плати відсутні.

З дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України, а саме з 22 травня 2008 року відновлена попередня норма закону, яка покладена в основу позовних вимог. Враховуючи зазначене, позивач має право на оплату праці виходячи з посадового окладу за принципом встановленого співвідношення до посадових окладів Голови Верховного Суду України та голови суду в якому працює суддя.

Саме виходячи з зазначеного принципу співвідношення постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» затверджена схема посадових окладів керівників та суддів місцевих загальних судів.

Грошове забезпечення судді підлягає виплаті з Державного бюджету України. Зазначений висновок узгоджується з частиною 1 статті 130 Конституції України, відповідно до якої у Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання суддів.

Виходячи з меж апеляційної скарги ОСОБА_4 фінансів України, колегія судів зазначає наступне.

ОСОБА_4 фінансів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади зокрема із забезпечення реалізації єдиної державної фінансової, бюджетної, податкової, митної політики, політики у сфері державного внутрішнього фінансового контролю. Діє на підставі Положення про ОСОБА_4 фінансів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1837, яким затверджені права, обовязки та функції міністерства.

Аналіз приписів зазначеного положення, а також норм Бюджетного кодексу України, зокрема його статей 7, 23, 35, 51, доводять, що ОСОБА_4 фінансів України, як учасник бюджетного процесу, жодним чином не відповідає перед позивачем, на ньому не лежить відповідальність по нарахуванню, та виплаті заробітної плати позивачу.

Загальний бюджетний запит формує Державна судова адміністрація України і подає його до ОСОБА_4 фінансів України. ОСОБА_4 фінансів України проводить аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних коштів, з точки зору його відповідності меті, пріоритетності, а також ефективності використання бюджетних коштів. На основі результатів аналізу міністр фінансів України приймає рішення про включення опрацьованого бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету України.

ОСОБА_4 фінансів України полягає у доведенні до головних розпорядників, у тому числі Державної судової адміністрації України, лімітних довідок про бюджетні асигнування, у тижневий строк після опублікування Закону «Про Державний бюджет України». Лімітна довідка містить затверджені бюджетні призначення та їх помісячний розподіл. Відповідно до наданих лімітних довідок уточнюються показники витрат на рік. Після одержання лімітних довідок Державна судова адміністрація України у дводенний строк подає ОСОБА_4 фінансів України уточнені проекти зведених кошторисів і зведених планів асигнувань. ОСОБА_4 фінансів надсилає Державному казначейству для реєстрації, обліку та виконання затверджений розпис Державного бюджету.

Колегія суддів зазначає, що обраний судом першої інстанції на власний розсуд спосіб відновлення порушеного права, стосовно визнання неправомірною бездіяльності ОСОБА_4 фінансів України щодо не прийняття заходів з повного фінансування надбавки за вислугу років з 22 травня 2008 року та зобовязання міністерства профінансувати певні витрати, не узгоджується з нормами частини 4 статті 105 КАС України. Обраний спосіб судового захисту не узгоджується з приписами Закону України «Про статус суддів» та бюджетним законодавством України. Обравши способом судового захисту - зобовязання відповідача субєкта владних повноважень вчинити певні дії (пункт 2 частини 4 статті 105 КАС України), суд зобовязав ОСОБА_4 фінансів України профінансувати виплати безпосередньо позивачу з 22 травня 2008 надбавку за вислугу без врахування того, що зазначеного способу відшкодування виплат норми бюджетного законодавства не передбачають.

Відносини між ОСОБА_4 фінансів України та Державною судовою адміністрацією України знаходяться в площині бюджетних правовідносин, і позивач не є безпосереднім учасником цих правовідносин.

Крім того, частина вимог вирішена судом першої інстанції під умовою, що суперечить положенням законності та обґрунтованості судового рішення закріплених статтею 159 КАС України.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_4 фінансів України підлягає задоволенню.

Стосовно апеляційної скарги Державної судової адміністрації України колегія суддів зазначає наступне.

Зазначений орган на момент звернення позивачем з позовом, та на момент вирішення справи є Головним розпорядником коштів Державного бюджету України, на якого покладене належне забезпечення фінансування судів.

Наявність порушеного права позивача доводить неналежність виконання органом даних функцій. Право позивача на грошове забезпечення, як вид конституційних гарантій, не поставлене в залежність від дій (бездіяльності) органу, та не залежить від обсягів бюджетного недофінансування. Всі зазначені доводи заявника апеляційної скарги є питаннями бюджетного процесу, бюджетних правовідносин, основані на нормах бюджетного законодавства які колегія суддів не приймає з огляду на те, що вони не стосуються відносин проходження публічної служби позивачем.

Факт недоплати визначених у позовній заяві сум апелянт не спростовує, доказів формування бюджетного запиту в обсягах визначених нормами частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» не надав як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного провадження. Все наведене вказує на протиправну діяльність ДСА України при формуванні бюджету, разом з тим, обраний позивачем та погоджений судом першої інстанції спосіб відновлення порушеного права не узгоджується з нормами частини 4 статті 105 КАС України та Закону України «Про статус суддів» внаслідок чого апеляційна скарга ДСА України підлягає задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду позивач обрав одного відповідача ОСОБА_5 управління Державної судової адміністрації України в Луганській області і визначив вимоги до одного відповідача, після залучення інших відповідачів до справи за ініціативою суду позивач не змінював та не збільшував позовні вимоги, не визначав їх до кожного з відповідачів. Вихід за межі позовних вимог, можливість якого передбачена частиною першою статті 11 КАС України, суд першої інстанції не обґрунтував. Зазначена норма має диспозитивний характер, внаслідок чого застосування її судом повинно мотивуватись, в порушення зазначених приписів такий мотив відсутній.

Розгляд апеляційної скарги позивача колегія суддів здійснює виходячи із заявлених позовних вимог (перше речення частини 2 статті 11 КАС України). Колегія суддів з підстав наведених у даній постанові вважає наявним порушене права позивача, як судді на отримання належного грошового забезпечення.

ОСОБА_5 управління ДСА України за своїми функціональними обовязками готує розрахунки та надає їх для формування бюджетного запиту ДСА України, здійснює виплату грошового забезпечення суддям в межах затвердженого кошторису. Жодних порушень які допущені управлінням позивач не навів. У визначені позовом періоди управління здійснювало нарахування та виплату заробітної плати, у тому числі позивачеві. Визнати такі дії неправомірними не передбачається можливим. Факти недоплати коштів в межах передбачених кошторисом місця не мають.

Колегія суддів вважає, що у спірних відносинах докази щодо неправомірності дій управління відсутні. Обраний позивачем спосіб відновлення порушеного права не призведе до його відновлення внаслідок відсутності джерела виплати. Позовних вимог до інших відповідачів позивачем не заявлено. При наявності порушеного права позивачем невірно обраний спосіб судового захисту, що є підставою для відмови у позові.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 2, 17, 24, 128, 184, 185, 195, 195-1, 197, 198, 199, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду по справі № 2а-2797/10/1270 від 29 вересня 2010 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду по справі № 2а-2797/10/1270 від 29 вересня 2010 року задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Луганського окружного адміністративного суду по справі № 2а-2797/10/1270 від 29 вересня 2010 року задовольнити повністю.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду по справі № 2а-2797/10/1270 від 29 вересня 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позову ОСОБА_3 відмовити.

Повний текст постанови складений та підписаний 22 грудня 2010 року.

Направити особам, які беруть участь у справі, копії даної постанови протягом трьох днів з моменту підписання.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова підлягає оскарженню до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Р.Ф. Ханова

Судді А.В. Гайдар

ОСОБА_2