Справа № 2а-1129/11/1609
Суддя: Шаповал Т. В.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1129/11/1609
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2011 року Суддя Київський районний суд м. Полтави ОСОБА_1 розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області про перерахунок коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Київської районної в місті Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області про перерахунок коштів.

В позові посилався на те, що в 1986 році він приймав участь у роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(надалі в тексті постанови Закон), він як учасник ліквідації наслідків на ЧАЕС має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Але відповідачами така допомога йому виплачувалась в значно менших розмірах: в розмірі 26 грн. 70 коп. в 2005 року, а з 2005 року по 2010 рік в сумі 100 грн. Таким чином сума недоплаченої допомоги на оздоровлення за період з 2005 по 2010 роки становить 15238 грн. 70 коп.

Тому просив суд визнати неправомірними дії та відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області у здійсненні перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за період 2005 2010 роки, що передбачені ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області провести перерахунок та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 15 238грн. 70 коп. за період з 2005 по 2010 роки.

Крім того, просив зобовязати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області вчинити дії по контролю за нарахуванням та виплатою Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради нарахованих сум ОСОБА_3

Представники відповідачів надали суду заперечення, в яких позов не визнали, оскільки щорічна допомога на оздоровлення позивачу виплачується відповідно до умов чинного законодавства , а тому відсутні підстави для задоволення .

В порядку ч. 1 ст. 183-2 КАС України справа розглядається в скороченому провадженні.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії. Зазначена обставина підтверджується посвідченням серії А №153827( а.с.8).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам 2 групи ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС передбачена одноразова щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2010 роки .

Позивачу відповідачем за 2005 рік була виплачена щорічна допомога на оздоровлення відповідно до вимог Постанов КМУ № 836 від 26.07.1996 року в сумі 26 грн 70 коп., та за період з 2006-2010 роки виплачена допомога в розмірі 100 грн., згідно Постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562.

Допомога на оздоровлення позивачу в період 2005рік, 2008-2009 роки відповідачем виплачувалась в неповному розмірі всупереч вимогам ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ,а отже такі дії відповідача по нарахуванню та виплаті зазначеної допомоги в ці періоди були протиправними.

Пунктом 30 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 року № 489-Y «Про державний бюджет України на 2007 рік»зупинено дію абзаців другого, третього, четвертого, п»ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п»ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України пункт 30 ст.71, яким зупинено на 2007 рік дію абзаців другого, третього, четвертого, п»ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п»ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому допомога на оздоровлення позивачу в період 2006-2007 роки нарахована та виплачена відповідачем правильно, так як дія абзаців 2;3;4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»була зупинена п.37 ст.77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року та п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»і ці норми закону Рішенням Конституційного Суду не визнані останнім не конституційними.

За таких обставин позивачу підлягала до виплати щорічна допомога на оздоровлення в період 2005 року та 2008-2009 роки в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради щодо відмови у нарахуванню та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення в зазначений період є протиправним.

Рішеннями Конституційного Суду України від 22.05.08 п. 28 розділу 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення рішень Конституційним Судом України.

За таких обставин позовні вимоги про перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру заробітної плати , встановленої на момент виплати, з урахуванням виплачених воленню.

У 2009, 2010 роках позивачу була виплачена одноразова щорічна допомога на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 100 грн.

Законом України «Про Державний бюджет на 2009р.»та Законом України «Про Державний бюджет на 2010р.» дію ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи»не зупинено.

Відповідно до ст.. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009рік»надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати , в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Але оскільки дію ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи»не зупинено, то розміри щорічної допомоги на оздоровлення є встановленими ст.48 Закону.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставах, у межах і в спосіб , що передбачені Конституцією та Законами України. Ч.1 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи»було визначено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийняття нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи»викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров»я ,оскільки відповідно до ч.1 ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров»я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним. Згідно ч.7 ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи»розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи»та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на відповідний рік, а не Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом, який встановлює пільги та доплати особам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином , виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору , відповідач у 2010 р. повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Вимоги про стягнення з Управління у визначеній позивачем конкретної грошової суми не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування таких доплат замість органу, якому надані такі повноваження.

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, а саме письмових заперечень Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради, позивачу, цим же органом була призначена та виплачена допомога на оздоровлення.

Центр нарахування виплат здійснює лише технічну роботу, а тому саме місцевий орган праці та соціального захисту є тим органом,який безпосередньо відповідає від імені держави щодо забезпечення належних виплат конкретному громадянину,при цьому питання фінансування цих органів не впливають на права громадян. Обов»язок щодо нарахування та чинення дій щодо виплати соціальної допомоги позивачу відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи»законодавством держави покладений на відповідача - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради, а тому саме Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради є належним відповідачем,яке повинно здійснювати дії по поновленню прав позивача.

Позивачем не пропущений строк позовної давності , що підтверджується діючим законодавством, а саме ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»та п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України .

Відповідно до ст.. 73 Закону України від 08.02.1995 року № 39/95-ВР «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку»відповідальність за шкоду, спричинену Чорнобильською катастрофою, встановлюється відповідним законодавством України.

Разом з тим, ч.1 ст. 76 зазначеного Закону передбачено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров»ю особи, не обмежується строком давності.

Суд вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8-14, 71, 159, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії та відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради у здійсненні ОСОБА_2 перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за період 2005, 2008, 2009 та 2010 роки, що передбачені ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради провести нарахування та виплату ОСОБА_2 суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік, 2008 рік та за 2009 - 2010 рок як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з пяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Державне мито за розгляд справи віднести за рахунок держави.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м.Полтави шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний термін.

Суддя Т.В. Шаповал