Справа № 196/264/16-а (2-а/196/18/2016)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2016 рокусправа № 196/264/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у березні 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції, старшого сержанта поліції ОСОБА_2, серії СПЗ № 075185 від 28.02.2016 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що інспектором Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції, старшого сержанта поліції ОСОБА_2, було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 075185 від 28.02.2016, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало відсутність під час перевірки документів полісу обовязкового автострахування, що свідчить про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови у звязку з тим, що у відповідача були відсутні законні підстави вимагати надання водієм страхового полісу (сертифікату) про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є обовязковим згідно приписів ст. 258 КУпАП та який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Проте суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Положеннями статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу відповідних посадових осіб пред'являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а у випадку його відсутності нести відповідальність, встановлену законом, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції.

Спростовуючи висновки суду першої інстанції щодо необхідності складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної

поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення

адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Судом встановлено, що під час патрулювання по пр. К. Маркса, в районі будинку 51 у м. Дніпропетровську інспектором патрульної поліції було зафіксовано здійснення транспортним засобом, водій - ОСОБА_1, зупинку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, в присутності водія та з фіксацією правопорушення працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Вказана обставина не заперечується сторонами та підтверджуються матеріалами справи, що свідчить про відсутність у відповідача обовязку складати протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою для її винесення став факт відсутності у позивача полісу (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки страховий поліс АЕ/6443833 від 26.02.2016, який було предявлено на вимогу інспектора патрульної поліції на місці встановлення правопорушення, копія якого також міститься в матеріалах справи, на момент винесення постанови про адміністративне правопорушення не діяв, що підтверджується випискою з Централізованої бази даних МТСБУ.

Проте судом апеляційної інстанції встановлено, що поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6443833, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3», діє з 26.02.2016 по 25.02.2017, що підтверджується листом ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» за вих. № 3833 від 07.07.2016, який долучено до матеріалів справи.

Несвоєчасне внесення страхувальником інформації щодо такого полісу у Централізовану базу даних МТСБУ не може бути підставою для притягнення застрахованої особи до відповідальності, а тому суд апеляційної інстанції доходить висновку, що постанова інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції, старшого сержанта поліції ОСОБА_2 серії ПСЗ № 075185 від 28.02.2016 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу є такою, що носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

Окрім того, ухвалюючи постанову, суд першої інстанції стягнув на користь держави судовий збір з інспектора 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2, тоді як відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, при зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 судовий збір не був сплачений відповідно до статті 288 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для його присудження на користь позивача.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, що тягне за собою її скасування із прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року в адміністративній справі № 196/264/16-а скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції, старшого сержанта поліції ОСОБА_2 серії СПЗ № 075185 від 28.02.2016 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 12 липня 2016 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова