Справа № 810/1307/16
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року № 810/1307/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом Державного авіаційного підприємства "Україна" до Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне авіаційне підприємство "Україна" з позовом до Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про скасування рішення від 30.09.2015 № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог закону щодо сплати єдиного соціального внеску є необґрунтованими, а тому оскаржуване рішення є протиправним.

До судового засідання представники сторін не прибули.

Представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачем несвоєчасно сплачено суми єдиного соціального внеску, що підтверджується, зокрема, відсутністю на платіжних дорученнях відміток про дату їх отримання банком, а тому оскаржуване рішення є правомірним. Також звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Бориспільською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення від 30.09.2015 № НОМЕР_1, яким до Державного авіаційного підприємства "Україна" застосовано штрафні санкцій у сумі 27 189,30 грн. та нараховано пеню у сумі 1914,79 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Вважаючи дане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його оскарження.

З матеріалів справи слідує, що позивач фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

У 2013 році фінансування діяльності позивача проводилось за КПК 0301380 «Забезпечення перевезень вищих посадових осіб держави авіаційним транспортом».

Відповідно до розділу 3 Положення про оплату праці працівників ДАП «Україна», що є додатком до Колективного договору позивача, виплата заробітної плати працівникам проводиться до 7 числа місяця, наступного за місяцем розрахунку та через шістнадцять календарних днів працівникам виплачується аванс у розмірі не менше 50% посадового окладу. У день виплати заробітної плати проводяться перерахування всіх податків, у тому числі єдиного соціального внеску (далі ЄСВ).

Згідно п.п. 5, 7 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Пунктом 8 ст. 9 цього ж Закону визначено, що платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону (роботодавці), під час кожної виплати заробітної плати, на суми якої нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобовязані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці, у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Як встановлено судом, при виплаті заробітної плати за листопад 2013 року позивач надав до Бориспільського управління державної казначейської служби України Київської області, в якому відкритий бюджетний рахунок, платіжні доручення на оплату єдиного соціального внеску від 05.12.2013 №№ 2917, 2918, 2919, 2927, 2928, 2931, 2932, 2933 (а.с. 11 14).

Вказані платіжні доручення зареєстровані та взяті на облік Бориспільським УДКСУ 06.12.2013, що підтверджено реєстром бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 05.12.2013 № 1008 з відповідною відміткою (а.с. 15).

Загальна сума ЄСВ згідно платіжних доручень на виплату заробітної плати за листопад 2013 року становила 1 787 677,58 грн.

Згідно виписки Бориспільського УДКСУ станом на 06.12.2013 залишок бюджетних коштів на рахунку Позивача становив 30 018 771,03 грн., що свідчить про достатність коштів на виплату ЄСВ (а.с. 16).

Проте, як слідує зі змісту наявної в матеріалах справи фотокопії листа Бориспільського УДКСУ від 01.06.2016 № 05-04/220, оплата платіжних доручень позивача проведена лише 23.12.2013, що обґрунтовано виділенням ліміту асигнувань на проведення платежів лише 20.12.2013 і тим, що протягом листопада грудня 2013 року постійно виникали збої в електромережі, зокрема 20.12.2013, що призвело до повернення пакету платіжних доручень.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивачем були вжиті необхідні заходи для своєчасного перерахунку зобовязань зі сплати ЄСВ за вказаний період.

Згідно п. 129.6. ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджет у або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Суд зазначає, що згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки порушення строків зарахування до бюджету зобовязань позивача зі сплати ЄСВ за листопад 2013 року відбулось не з його вини, суд вважає, що застосування фінансових санкцій та нарахування пені податковим органом вчинено без дотримання критеріїв визначених у ст. 2 КАС України, а отже неправомірно.

Доводи відповідача про відсутність відміток банку на платіжних дорученнях про дату їх отримання суд оцінює критично, оскільки, як зазначено вище, законодавець повязує виконання обовязку роботодавцем зі сплати нарахованого єдиного внеску з виплатою заробітної плати, а не датою отримання банківською установою відповідного платіжного доручення.

Водночас судом враховуються положення п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону, згідно якого у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Проте, п. 56.21 ст. 56 ПК України визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно, у даному випадку суд вважає за необхідне застосовувати саме положення п. 129.6. ст. 129 ПК України, яким визначено, що платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду жодних доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у сумі 1 378,00 грн. (платіжне доручення від 23.03.2016 № 99), доказів понесення інших судових витрат не надано. Тому, судові витрати щодо сплати судового збору у вказаній сумі підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 69-72, 86, 94, 98, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати рішення Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 30.09.2015 № НОМЕР_1.

Стягнути на користь Державного авіаційного підприємства "Україна" за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області судові витрати у сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.