Справа № 275/126/15-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Руденко В.О.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"18" липня 2016 р. Справа № 275/126/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Одемчука Є.В.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Ляхова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від "30" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Новоозерянської сільської ради Житомирської області, ОСОБА_6 третя особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 травня 2016 року визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Новоозерянської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 06 лютого 2008 року №17 про розгляд заяви про надання дозволу ОСОБА_6 на заставу житлового будинку АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції із постановленням ухвали про залишення позову без розгляду. Вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.02.2008 р. ОСОБА_6 (іпотекодавець) та ЗАТ КБ "Приватбанк" (іпотекодержатель) уклали договір іпотеки нерухомого майна - будинку за адресою: АДРЕСА_1 яким забезпечено виконання зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором від 27.02.2008 р. № ZRCWGA00004262 по поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії в сумі 99500 дол. США на строк з 27.02.2008 р. по 26.02.2028 р.

Зі справи вбачається право на проживання на час укладення договору за вказаною адресою неповнолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. нар. та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. нар.

Рішенням виконкому Новоозерянської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 06.02.2008 р. №17 надано дозвіл ОСОБА_6 на заставу житлового будинку АДРЕСА_1

Визнаючи протиправним та скасовуючи рішення суб'єкта владних повноважень, суд першої інстанції вважав, що воно порушує права неповнолітніх дітей на житло. При цьому розглянув справу за правилами адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З матеріалів справи вбачається, що первісно спірні правовідносини виникли з приводу майна, що перебуває у приватній власності, а відтак спір у вказаній справі стосується питання розпорядження власністю, тобто цивільного права. Отже, суд дійшов помилкового висновку щодо вирішення його в порядку адміністративного судочинства. Такий спір є цивільним, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень в якості відповідача, який не виконував відносно позивача владних управлінських функцій, а виступав в якості суб'єкта цивільно-правових відносин.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно майна, щодо якого виникають правовідносини із його розпорядження, не може бути розглянуто за правилами КАС, а має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. При цьому оскаржуване рішення відповідача є ненормативним актом, який вичерпав свою дію після його реалізації, а тому подальші спори, пов'язані із правом власності на майно, мають вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Крім того, приписи пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин спірні правовідносини під призмою вирішення спору щодо порушення житлових прав неповнолітніх осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Отже, не обговорюючи питання правильності застосування судом норм чинного законодавства, що регулюють питання дотримання житлових прав неповнолітніх дітей суб'єктом владних повноважень, колегія суддів вважає, що Брусилівський районний суд Житомирської області в контексті статті 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом» не може таким вважатись у вказаній справі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового - про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від "30" травня 2016 р. скасувати, провадження в адміністративній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Є.В.Одемчук

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" липня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3,4- відповідачу/відповідачам:

Новоозерянська сільська рада Житомирської області вул.Н.Сосніної,20,с.Нові Озеряни,Брусилівський район, Житомирська область,12620

ОСОБА_6 АДРЕСА_1

4-третій особі: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" - вул.Набережна Перемоги,50,м.Дніпропетровськ,49094

5-третій особі Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" - вул.Набережна Перемоги,50,м.Дніпропетровськ,49094

6,7 - представнику ОСОБА_6:

- ОСОБА_3: АДРЕСА_2

- ОСОБА_9, АДРЕСА_3

8 - представник третьої особи: Сокуренко Наталія Вікторівна, АДРЕСА_4

,