Справа № 808/8896/15
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2016 рокусправа № 808/8896/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі № 808/8896/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Запорізькій області, Головного управління національної поліції в Запорізькій області, Запорізького міського управління ГУМВС України в Запорізькій області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди (а.с.164), просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 05.11.2015 №434 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ позивача;

- визнати протиправною бездіяльність Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області щодо невидачі позивачу трудової книжки у день звільнення та дії щодо направлення позивачу інформаційного листа №26/5-5473 від 06.11.2015 саме 10.11.2015;

- визнати протиправною бездіяльність Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області щодо не ознайомлення позивача з наказом про звільнення та невидачі позивачу копії цього наказу у день звільнення;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області поновити позивача на службі в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на посаді рівнозначній тій, яку позивач обіймав на день звільнення з органів внутрішніх справ України з 06.11.2015;

- зобов'язати Запорізьке міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області виплатити позивачу компенсацію за вимушений прогул з 06.11.2015 по день фактичного поновлення на службі;

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено у повному обсязі.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку судом доказів, позивач просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем - Запорізьким міським управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (ліквідаційна комісія) були подані письмові заперечення на скаргу позивача. В запереченнях відповідач вказав, що погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що прийняте судом рішення є законним, і підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні. Вказали, що суд не дав належну оцінку доказам, що надавалися позивачем на обґрунтування вимог, та безпідставно не врахував доводів щодо порушення відповідачами порядку звільнення, порядку видачі трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення.

Представник Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області в судовому засіданні заперечувала проти доводів, викладених в апеляційній скарзі позивача, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вказала, що звільнення позивача відбулося у визначеному законом порядку і підстави для його поновлення на службі, як і підстави для скасування оскарженого наказу про звільнення відсутні.

Представники відповідачів: Головного управління МВС України в Запорізькій області та Головного управління національної поліції в Запорізькій області у судове засідання не з'явилися, про дату час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з січня 2007 року по 06.11.2016 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

З червня 2015 року ОСОБА_1 працював на посаді старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України у Запорізькій області та мав спеціальне звання капітан міліції.

Наказом ГУМВС України в Запорізькій області № 434 о/с від 05.11.2015 "По особовому складу" згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вважаючи протиправним наказ начальника ГУМВС України в Запорізькій області від 05.11.2015 № 434 о/с щодо його звільнення, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування та поновлення на службі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача відбулося на підставі Закону України «Про національну поліцію», яким, зокрема, передбачено і спосіб повідомлення працівників міліції про наступне звільнення у зв'язку із скороченням штату. Враховуючи що протягом визначеного вказаним Законом тримісячного строку від дня його опублікування, позивач не прийнятий на службу в поліцію, суд дійшов висновку, що оскаржений наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення, як це передбачено пунктами 8-11 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", прийнятий правомірно, і підстави для його скасування відсутні. До того, ж суд вказав, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 № 730 були ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, правонаступники ГУМВС України в Запорізькій області відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, встановлені судом обставини свідчать про те, що звільнення позивача з займаної посади, у зв'язку із скороченням штатів, обумовлене набранням чинності Законом України «Про національну поліцію».

Відповідно до п.1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про національну поліцію», він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон України "Про Національну поліцію" опублікований 06.08.2015 у газеті «Голос України», № 141-142, набрав чинності 07.11.2015 року. Разом з тим, враховуючи п.1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 цього Закону набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 07.08.2015 року.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Таким чином, працівників міліції було попереджено про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів за три місяця до набрання чинності положень Закону, якими визначено підстави звільнення.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію», працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначених цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, в будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним в цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію», працівники міліції, які відмовились від проходження служби в поліції або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Доводи позивача про те, що він не попереджався про наступне вивільнення є необґрунтованими, оскільки позивач вважається попередженим про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів з 06.08.2015 - дати опублікування вказаного вище Закону.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у даному випадку Закон № 580-VIII, який регламентує порядок звільнення з публічної служби в органах внутрішніх справ, є спеціальним законом, тому визначений у ньому спосіб попередження про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів шляхом опублікування цього Закону, не потребував подальшого персонального попередження кожного працівника міліції.

Вказані в пункті 10 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію», особи, тобто працівники, які відмовились від проходження служби в поліції або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження, можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (абз. 2 п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 580-VIII).

Підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу (з постановкою на військовий облік), визначені пунктом 64 Положення, зокрема підпункт "г" якого передбачає звільнення через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

З матеріалів справи вбачається, що видачі оспорюваного наказу передувало подання начальника Ленінського РВ ЗМУ ГМВС від 05.11.2015 до звільнення з органів внутрішніх справ України у запас за пунктом «г» (через скорочення штату) (а.с.73), в якому йдеться про те, що за період служби ОСОБА_1 зарекомендував себе посередньо, в умовах жорсткого ліміту часу не завжди діє впевнено та рішуче, у службовій діяльності допускав порушення службової дисципліни, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. Управлінням внутрішньої безпеки в Запорізькій області ДВБ МВС України, ОСОБА_1 не погоджений.

На час видачі оспорюваного наказу про звільнення, тобто станом на 05.11.2015року позивач рапорт про своє бажання проходити службу в поліції не подавав, чого сам не заперечував.

З матеріалів справи вбачається, що заяву про бажання проходити службу в поліції позивач подав лише 06.11.2015 року (тобто вже після звільнення), яку відправив кур'єрською службою до ГУ УМВС України в Запорізькій області (а.с. 26-28). Його заява та рапорт були доставлені адресату лише 20.11.2015 року о 15.50 (а.с.28).

Слід зазначити, що сам факт надання такої згоди без прийняття на службу до поліції, не може свідчити про відсутність підстав для звільнення за скороченням штатів.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що його необґрунтовано не прийнято на службу до поліції, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки предметом спору у цій справі є правомірність звільнення позивача з займаної посади, а не правомірність відмови у прийнятті на службу до поліції.

Таким чином, відповідно до п.10 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію», позивач вважається таким, що не прийнятий на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження, з огляду на що при його звільненні застосовано вимоги Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування наказу ГУМВС України в Запорізькій області №434о/с від 05.11.2015 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за скороченням штатів.

Окрім того, правомірність звільнення позивача за пунктом 64 "г" Положення (через скорочення штатів) підтверджується наступним.

Відповідно до статі 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється та припиняється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права, встановлюється Конституцією України та законом.

Згідно з частиною 1 статті 110 Цивільного кодексу України, правом ліквідовувати юридичну особу наділений суб'єкт її створення.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" визначено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Відповідно до частини 1 статті 13 цього ж Закону, територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 № 730 ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі ГУМВС України в Запорізькій області та Бердянський МВ ГУМВС України в Запорізькій області без визначення правонаступників, а також утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі Головне управління Національної поліції в Запорізькій області.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Ліквідація не передбачає перехід прав та обов'язків юридичної особи.

Враховуючи, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730, ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, правонаступники ГУМВС України в Запорізькій області відсутні.

Перебування ГУМВС України в Запорізькій області в стані припинення за рішенням засновників підтверджується Спеціальними витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 59).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про організаційно штатні питання" від 06.11.2015 № 1388 скорочені всі штати ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.67).

Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці подана ГУМВС України в Запорізькій області 07.09.2015 (а.с.61-66).

Колегія суддів звертає увагу, що органи внутрішніх справ, які ліквідуються у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", не наділені повноваженнями щодо прийняття на службу до новостворених органів поліції.

Оскільки підстав для скасування оскарженого позивачем наказу про звільнення та поновлення останнього на службі, судом не встановлено, відсутні і підстави для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідачів виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачами порядку звільнення зі служби (несвоєчасні ознайомлення з наказом, видача трудової книжки). На думку колегії суддів суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності відповідачів протиправною, оскільки встановив, що такої бездіяльності допущено не було.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося позивачем, що 06.11.2015 року начальник СКЗ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Панченко О.В. повідомив позивача про звільнення через скорочення штатів, та необхідність з'явитися за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна 191 для отримання трудової книжки, обхідного листа та довідки-розрахунку, після чого поставити відмітку в особовій справі (а.с. 115).

Однак, позивач до відділу кадрового забезпечення Запорізького міського управління ГУ МВС України в Запорізькій області наступного робочого дня не з'явився, чого не заперечував і в судовому засіданні, як наслідок, не був ознайомлений з наказом, не отримав трудову книжку, обхідний лист, не здав службове посвідчення. З даного факту було призначено та проведено службове розслідування.

В наступні після 06.11.2015 року робочі дні позивач не виходив на службу та не з'являвся за вказаною у листі-повідомленні (отримано позивачем 12.11.2015р) адресою, чого не заперечував і в судовому засіданні.

Трудова книжка була надіслана цінним листом за місцем проживання позивача, про що свідчить чекова квитанція від 26.02.2016, опис цінного листа та супровідний лист з переліком документів, які надсилались.

Однак, за закінченням встановленого терміну для зберігання поштове відправлення було повернено, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту "УКРПОШТИ".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі № 808/8896/15 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 14.07.2016р.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак