Справа № 813/6063/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 р. Справа № 876/3885/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача 1 - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 11.11.2015 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому зі змінами від 04.12.2015 року та 24.1.2015 року, просив:

- визнати протиправним та скасувати, як незаконний і необґрунтований, наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 497 о/с від 15.07.2015 року в частині Про звільнення ОСОБА_2 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з 15.06.2015 року на підставі п. 64 є (порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

- визнати протиправним та скасувати як незаконний і необґрунтований наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 654о/с від 16.09.2015 року в частині Про звільнення ОСОБА_2 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з 15.07.2015 року на підставі п. 64 є (порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

- поновити ОСОБА_2 з 15.07.2015 року на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області; зобов'язати ГУМВС України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та час затримки видачі трудової книжки, починаючи з 15.07.2015 року;

- визнати протиправною бездіяльність ГУМВС України у Львівській області, що полягає у не ознайомленні ОСОБА_2 з наказом про звільнення та не видачі позивачу його копії, починаючи з 15.07.2015 року;

- визнати протиправною бездіяльність ГУМВС України у Львівській області, що полягає у не видачі ОСОБА_2 трудової книжки, починаючи з 15.07.2015 року по 05.11.2015 року;

- зобов'язати відповідача внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_2 Івановича АФ № 663329 про поновлення на посаді з 15.07.2015 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо не ознайомлення ОСОБА_2 з наказом про звільнення № 497 о/с від 15.07.2015 року та не видачі його копії, а також не видачі трудової книжки з 15.07.2015 року. Зобовязано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області змінити дату звільнення ОСОБА_2 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на дату видачі йому трудової книжки. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою видачі трудової книжки з 16.07.2015 року по 05.11.2015 року у розмірі 8640 (вісім тисяч шістсот сорок) грн. 23 коп. В частині стягнення грошового забезпечення за один місяць в сумі 2187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 46 коп. постанову суду зобовязано виконати негайно. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт, зазначає, що відповідачем порушено норми трудового законодавства, які визначають обовязковість проведення із працівником повного розрахунку при звільненні. Суд безпідставно відмовив позивачу у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При апеляційному розгляді представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області апеляційну скаргу визнав частково і вважає рішення суду в частині задоволених позовних вимог незаконним, так як позивача було ознайомлено з наказом , про що мається в матеріалах справи розписка. Представник також підтвердив, що відповідач письмово не викликав позивача для отримання трудової книжки так як вважав, що останній є більш заінтересованим в її отриманні.

Апелянт ( позивач) в судове засідання не з»явився, направивши апеляційному суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, пояснення представника відповідача1, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України апеляційний перегляд цієї справи здійснюється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ 10.08.2011 року, а з 28.07.2014 року призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС від 03.07.2015 року № 1922, за грубе порушення Закону України Про міліцію, Дисциплінарного статуту ОВС України, Наказу МВС України від 16.03.2007 року № 81 та наказу МВС України від 15.05.2007 року № 157, що виразилось у причетності до скоєння кримінального правопорушення, підриву авторитету правоохоронних органів, формуванні негативної думки громадськості про вседозволеність та безкарність працівників міліції, відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС України, на оперуповноваженого СКР Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС лейтенанта міліції ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до результатів атестування атестаційного листа від 13.07.2015 року ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Наказом ГУМВС у Львівській області № 497 о/с від 15.07.2015 року По особовому складу на підставі наказу ГУМВС № 1922 від 03.07.2015 року відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 є (за порушення дисципліни) з 15.06.2015 року.

Наказом ГУМВС у Львівській області № 654 о/с від 16.09.2015 року По особовому складу частково змінено пункт наказу ГУМВС № 497 о/с від 15.07.2015 року, зокрема, дата звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ встановлена з 15.07.2015 року.

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ МВС у Львівській області протиправно не ознайомлено позивача з наказом про звільнення та в порушення норм ст. 47 КЗпП України не видано трудової книжки в день його звільнення з роботи.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ стосовно її дотримання, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 року №3460- IV.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Статут), службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 5 Статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 7 Статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальника; захищати і охороняти від протиправних досягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють тощо.

Згідно з п. п. 1, 10 ст. 14 Статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Як видно з матеріалів справи підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ стало те, що 29.05.2015 року до ГУ МВС України у Львівській області надійшла письмова заява громадянина ОСОБА_3 про вжиття заходів до невідомих йому осіб, які 29.05.2015 року о 02:00 у м. Львові по вул. Кульпарківській, 162, представившись працівниками міліції, вимагали та отримали від нього та його вітчима ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1000 грн.

30.05.2015 року за вказаним фактом Залізничним РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області розпочато кримінальне провадження № 0001404 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, передане в подальшому до СВ ЛМУ ГУМВС.

18.06.2015 року було проведено впізнання, під час якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_2 та ОСОБА_5 як осіб, які вимагали та отримали в нього вказані грошові кошти. Станом на 29.05.2015 року останні перебували на посадах оперуповноважених СКР Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та були працівниками міліції.

Також обставини, достатні для накладення дисциплінарного стягнення, встановлені за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУ МВС України у Львівській області від 03.06.2015 року № 1606 Про призначення службового розслідування.

Висновком службового розслідування від 30.06.2015 року встановлено, що оперуповноважені СКР Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області лейтенант міліції ОСОБА_2 та лейтенант міліції ОСОБА_5 умисно, з корисливих спонукань, грубо порушили обовязки рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ щодо дотримання дисципліни, неухильне виконання яких передбачено ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, положення Закону України Про міліцію, вимоги наказу МВС України від 16.03.2007 року № 81 та наказу МВС України від 15.05.2007 року № 157, що виразилось у причетності до вчинення кримінального правопорушення шахрайства відносно громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_4 їх дії спричинили до підриву авторитету правоохоронних органів, що проявилось у формуванні негативної думки громадськості про вседозволеність та безкарність працівників міліції.

В ході службової перевірки встановлено факти порушення позивачем службової дисципліни, що виразилося у причетності до вчинення кримінального правопорушення шахрайства відносно громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку звільнення позивача проведено у відповідності до вставленого порядку, зокрема, службове розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни проведено у місячний строк, а обставини вчинення проступку підтвердженні письмовими доказами, які були досліджені і яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, зокрема, поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а також начальника СКР Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області майора міліції ОСОБА_7 та начальника СКЗ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_8

Згідно з п. 2.1. наказу МВС України від 16.03.2007 року № 81 Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу до працівників, які порушують службову дисципліну і законність, допускають учинки, несумісні з перебуванням в органах внутрішніх справ, безвідповідально ставляться до виконання службових обовязків, порушують законні права і свободи громадян, слід приймати безальтернативне рішення - звільнення з органів внутрішніх справ.

В матеріалах справи наявна памятка-застереження працівника органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України (а. с. 42), в якій наявний підпис позивача під текстом: з Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України ознайомлений і попереджений.

Таким чином, позивач був повідомлений з вимогами чинного законодавства та позицією МВС з приводу безальтернативного звільнення за вчинені ним порушення.

Відсутність рішення суду щодо визнання його винним в інкримінованому йому правопорушенні не є належним доказом неправомірності оскаржуваного наказу, оскільки позивачем не оскаржувались висновки службового розслідування, якими встановлено факт та обставини порушення ним трудової дисципліни, а також наказ № 1922 від 03.07.2015 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Тому, колегія суддів апеляційного суду вважає, що до позивача дисциплінарне стягнення застосовано обґрунтовано, у відповідності до визначеного порядку та з урахуванням усіх обставин, що підлягають врахуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про поновлення позивача з 15.07.2015 року на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, зобов'язання ГУМВС України у Львівській області нарахувати та виплатити позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням та зобов'язання відповідача внести відповідні записи до трудової книжки позивача про поновлення на посаді з 15.07.2015 року задоволенню не підлягають, оскільки такі ґрунтуються на твердженні про протиправність оскаржуваних наказів, які визнано судом правомірними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ МВС України у Львівській області, що полягає у не ознайомленні ОСОБА_2 з наказом про звільнення, не видачі його копії, починаючи з 15.07.2015 року, та у не видачі трудової книжки, починаючи з 15.07.2015 року по 05.11.2015 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що при звільненні, ОСОБА_2 не було ознайомлено із наказом № 497 о/с від 15.07.2015 року про його звільнення із займаної посади, а також не надано доказів вручення позивачу копії наказу про звільнення.

Окрім цього, постановою Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2015 року у справі № 462/7496/15-п, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 12.01.2016 року, встановлено факт не ознайомлення позивача з наказом про звільнення та факт невидачі його копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Абзацами 5, 6, 7 п.п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї запису про звільнення.

Тобто, обов'язок видати трудову книжку покладено саме на роботодавця, в цьому випадку на ГУ МВС України у Львівській області.

ОСОБА_2 звернувся до ГУ МВС України у Львівській області із заявою від 21.10.2015 року про отримання копії наказу про звільнення та трудової книжки. Трудову книжку позивач отримав 05.11.2015 року, що підтверджується письмовою розпискою наявної в матеріалах справи (а.с.44).

Тобто, позивач отримав трудову книжку лише через 4 місяці 10 днів після звільнення.

В матеріалах справи відсутні докази які свідчать про те, що відповідач з поважних причин не видав позивачу вчасно трудову книжку при звільнення.

Посилання відповідача на те, що в матеріалах справи є розписка позивача про отримання трудової книжки не заслуговує на увагу так як на ній відсутня дати написання цієї розписки, а також тим, що відповідачем не заперечується, а підтверджується та обставина, що позивач отримав фактично трудову книжку та наказ про звільнення тільки 05.11.2015 року, в зв»язку з чим звернувся з позовною заявою про захист свого права тільки 11.11.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ГУ МВС України у Львівській області порушено вимоги ст. 47 КЗпП України стосовно ознайомлення ОСОБА_2 з наказом про звільнення № 497 о/с від 15.07.2015 року та видачі його копії.

Частиною 4 ст. 235 Кодексу України законів про працю України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що днем звільнення при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу, вважається день видачі трудової книжки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що наявна вина ГУ МВС України у Львівській області у затримці видачі належно оформленої трудової книжки позивачу оскільки, в порушення вимог ст. 47 Кодексу законів про працю України не була отримана останнім в день звільнення.

Також, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що днем звільнення позивача слід вважати день видачі трудової книжки, а саме - 05.11.2015 року, що повністю узгоджується з висновком Вищого адміністративного суду України в постанові від 07.10.2015 року (№ рішення у ЄДРСР 52261959).

Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги за безпідставністю покликання ГУ МВС України у Львівській області на ту обставину, що до правовідносин, які виникли між сторонами Кодекс законів про працю України не застосовується виходячи з наступних підстав.

Аналіз норм Закону України «Про міліцію», Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року за № 8-рп/2002 року, аналітичної довідки Вищого адміністративного суду України від 01.02.2009 року вказує на те, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку задовольнивши позов в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо не ознайомлення ОСОБА_2 з наказом про звільнення № 497 о/с від 15.07.2015 року та не видачі його копії, а також не видачі трудової книжки з 15.07.2015 року та законно стягнув з останнього в користь позивача середній заробіток за період затримки у видачі трудової книжки в розмірі - 8640 грн. 23 коп.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі №813/6063/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_9

Ухвала у повному обсязі складена 15.07.2016 року.