Справа № 826/27292/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2016 року № 826/27292/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Аблова Є.В., Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, у якому просив:

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України протиправними;

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму встановленого законодавством для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 172050 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, однак листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України йому повідомлено, що підстав для розгляду поданих документів не вбачається, а документи повертаються, як такі, що не відповідають вимогам постанови КМУ від 25.12.2013 № 975.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та доданих до неї матеріалах, просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник Київського обласного військового комісаріату проти задоволення позовних вимог заперечував, так як одноразова грошова допомога призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги, яким є 11.07.2013 року, тому і права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ №975 від 25 грудня 2013 року ОСОБА_1 не має.

Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказавши, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірах, що передбачені статтями 16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 N 5040-VІ та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, оскільки право на таку допомогу виникає на момент встановлення інвалідності вперше, отже така допомога повинна призначатися та виплачуватися в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України суд здійснював розгляд справи у порядку письмового провадження.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії КИО-1 №20401661 від 11.07.2013 ОСОБА_1 отримав II групу інвалідності пов`язану з пораненням у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Позивач 07.10.2015 звернувся до Військового комісара Києво-Святошинського РВК із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби.

Як убачається з вказаної заяви, ОСОБА_1 додано документи згідно з п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013р №975, та пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчисленням вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей.

Київський обласний військовий комісаріат направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок № 2/5/3511 від 29.11.2015 про те, ще позивач не має права на отримання вказаної грошової допомоги.

Департамент фінансів Міністерства оборони України листом від 05.11.2015 року № 248/3/6/3264 надав відповідь, у якій вказано, що після розгляду документів заявника встановлено, що підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги немає.

Разом з тим, зазначено, що Закон України від 4 липня 2012 року № 5040-VI Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців, яким змінено редакцію статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (на виконання якого було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975), набрав чинності 1 січня 2014 року. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Тобто, дія постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.13 № 975 та нової редакції статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 1 січня 2014 року.

Оскільки, згідно вказаної відповіді, дія вищевказаних законодавчих та нормативно-правових актів на заявника не поширюється (встановлено інвалідність до 1 січня 2014 року), то і підстав для розгляду поданих документів не вбачається. Документи повертаються, як такі, що не відповідають вимогам постанови КМУ від 25.12.2013 № 975, та тому, що згідно з висновком військкомату заявник не має права на допомогу.

Однак, позивач вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірно відмовлено йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між Державою і громадянином України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 грудня 1992 року №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд погоджується з твердженням відповідачів, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошово допомоги, у зв`язку з отриманням II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, безпосередньо на підставі постанови КМУ № 975 від 25.12.2013, про що ним самим зазначено у поданій заяві.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, що діє на даний час, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно із п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Статтю 16 та 16-2 викладено в такій редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 № 5040-VI, який набрав законної сили з 01.01.2014.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок №975), яка набрала законної сили з 24.01.2014, установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд зазначає, що датою, з якої у військовослужбовця виникає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у розмірах, що встановлені статтями 16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 № 5040-VI та відповідно до Порядку № 975 виникає з моменту первинного встановлення такої інвалідності в період дії таких актів. Особи, допомога яким не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто на день встановлення такої інвалідності.

Як було судом зазначено вище, відповідно до довідки МСЕК серії КИО-1 №0401661 від 11.07.2013 позивачу під час первинного огляду було довічно встановлено другу групу інвалідності в зв`язку із пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Тобто, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю військовослужбовця у позивача виникло з моменту встановлення інвалідності, а саме з 11.07.2013.

На той момент діяла наступна редакція ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Також діяв Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Порядок №499).

Відповідно до підпунктів 2, 4 п. 2 вказаного Порядку №499 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам І групи; 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 20- місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33- місячного грошового забезпечення - інвалідам І групи; 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, є яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно:

за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

Тобто, головним розпорядником бюджетних коштів у Міністерстві оборони України є виключно Міністр оборони України.

Позивач після встановлення йому інвалідності з відповідною заявою до відповідача про виплату йому одноразової грошової допомоги не звертався.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок виконання військового обов`язку у розмірах, що передбачені статтями 16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 № 5040-VІ та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, так як право на таку допомогу виникає на момент встановлення інвалідності вперше, отже така допомога повинна призначатися та виплачуватися в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладеній в ухвалі від 15.03.2016 у справі №825/2188/15-а, прийнятою за результатами розгляду аналогічної справи.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло.

Однак, суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що, оскільки йому група інвалідності, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, була встановлена з 11.07.2013, то в даному, відповідно до п. 2 Порядку № 975, керуватися необхідно Порядком № 499, так як у своїй заяві про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, позивач посилався безпосередньо на Постанову КМУ № 975 від 25.12.2013.

Разом з тим, суд зазначає, що, як убачається з матеріалів справи, відповідні належні документи та заява ОСОБА_1 щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України не надходили, а тому суд не вправі підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання і встановлювати чи має право позивач на призначення та виплату одноразової грошової допомоги саме на підставі вказаної Постанови.

Крім того, щодо посилань позивача на не передання Міністерством оборони України документів для подальшого розгляду, судом зазначається наступне.

Відповідно до п.7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499, рішення щодо призначення допомоги або відмову в її призначенні приймає головний розпорядник коштів.

На виконання положень даного Порядку наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 №168 призначено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, на голову якої покладено зокрема:

прийом та ведення обліку документів, поданих командирами військових частин, де проходили службу військовослужбовці, члени сімей або утриманці яких мають право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) військовослужбовця, та документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами, а також військовослужбовцям у разі заподіяння їм каліцтва під час виконання обов`язків військової служби без встановлення групи інвалідності:

підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір;

доведення рішення, прийнятого Міністром оборони України, в Департамент фінансів Міністерства оборони України для проведення фінансування вказаних потреб.

Відповідно до вищенаведеного, пропозиції даної комісії у формі протоколу засідання, затвердженого Міністром оборони України і є рішенням розпорядника коштів.

З матеріалів справи убачається, що заява позивача з доданими документами Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби не розглядалась, пропозиції не формувались, протокол не складався і Міністру оборони України для прийняття рішення не подавався.

Міністр оборони України, як головний розпорядник коштів уповноважений на прийняття рішення, лише на підставі документів, наданих уповноваженим органом.

Отже, проаналізувавши наведене вище, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідачів протиправності, оскільки останні діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимога ОСОБА_1 до Міністерства оборони України щодо зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю позивача також задоволенню не підлягає, оскільки позивач належним чином не звертався до відповідача щодо призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги згідно норм законодавства, які підлягають застосування до ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Є.В. Аблов

А.В. Літвінова