Справа № 812/506/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/506/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Кравцовій Т.О.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1, дог. від 15.05.2016 № б/н,

представника відповідачів ОСОБА_2, дов. № 05/2-245вих-16 від 30.06.2016

дов. № 5595вих-16 від 13.07.2016

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до прокуратури Луганської області, Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в особі Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури про визнання відповідачів відповідальними та повноважними органами по відшкодуванню матеріальної шкоди та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі Позивач) до прокуратури Луганської області (далі Відповідач № 1), Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в особі Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури (далі Відповідач № 2), в якому позивач просив: визнати відповідачів відповідальними та повноважними органами по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним відстороненням позивача від роботи (посади) голови Калинівської селищної ради Попаснянського району Луганської області в термін з 12 червня 2012 року до 24 квітня 2015 року; зобов'язати відповідачів винести постанову про визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди у вигляді втраченої заробітної плати за час незаконного відсторонення позивача від займаної посади голови Калинівської селищної ради Попаснянського району Луганської області на період досудового розслідування і судового розгляду справи з 12 червня 2012 року до 24 квітня 2015 року, в місячний термін після вступу судового рішення в законну силу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в 2010 році позивача обрано головою селищної ради та на підставі рішення Калинівської виборчої комісії від 04.11.2010 він працював головою Калинівської селищної ради Попаснянського району. 27.03.2012 прокурором Луганської області відносно позивача порушено кримінальну справу № 37/12/9054 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК України). Вказаного злочину позивач не скоював. Досудове розслідування у справі проводилось старшим слідчим прокуратури Попаснянського району ОСОБА_4, яким при виконанні слідчих дій, на думку позивача, грубо порушувалися норми процесуального права та права позивача. 12.04.2012 слідчим позивачу предявлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а 14.05.2012 винесено постанову про відсторонення позивача від займаної посади голови Калинівської селищної ради на період досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи в суді. Рішенням сесії Калинівської селищної ради № 22/1 від 12.06.2012 ОСОБА_3 відсторонено від займаної посади, а 24.05.2012 кримінальну справу спрямовано до Попаснянського районного суду для розгляду по суті. 01.06.2012 позивачу обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.10.2013 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п'ять років, з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на три роки, з позбавленням 8-го рангу державного службовця, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України суд звільнив позивача від відбуття основного покарання з випробувальним строком на три роки, з позбавленням 8-го рангу державного службовця, без конфіскації майна.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17.02.2014 скасовано вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 03.10.2013 та направлено кримінальну справу № 37/12/9054 прокурору Попаснянського району для організації проведення додаткового розслідування.

Прокурором Попаснянського району Самсонюк І.C. 24.04.2015 прийнято постанову про скасування постанови слідчого прокуратури ОСОБА_4 від 14.05.2012 про відсторонення позивача від посади голови Калинівської селищної ради.

Постановою прокурора прокуратури Попаснянського району ОСОБА_5 від 10.09.2015 закрито кримінальне провадження від 25.02.2014 № 0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 та п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Позивач зазначає, що незаконні дії щодо його притягнення до кримінальної відповідальності тривали з 27.03.2012 до 10.09.2015, запобіжний захід застосовано з 01.06.2012 до 01.07.2015, з посади відсторонено з 12.06.2012 по 24.04.2015.

05.10.2015 позивач звертався із заявами до відповідачів щодо розяснення порядку та строків відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями, однак відповіді надано не було.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеному в позові.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, пояснив що ухвалою апеляційного суду Луганської області від 17.04.2014 вирок Попаснянського районного суду від 03.10.2013 стосовно засудження ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, скасовано, а матеріали кримінальної справи направлено прокурору Попаснянського району для проведення додаткового розслідування. 24.02.2014 прокурором Попаснянського району в порядку статті 214 КПК України кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 направлено до слідчого відділу Попаснянського РВ ГУМВС України у Луганській області для внесення до Єдиного реєстру досудового розслідування та організації досудового розслідування. 25.02.2014 слідчим відділом Попаснянського РВ ГУМВС України у Луганській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000138. За наслідками досудового розслідування, яке проводилося органами внутрішніх справ, 10.09.2015 процесуальним керівником-прокурором прокуратури Попаснянського району прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Вважає, що у розумінні статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та пунктів 11, 12 Положення про застосування вказаного Закону, прокуратура Луганської області та Лисичанська місцева прокуратура в особі Попаснянського відділу не є органами, які повинні здійснювати розрахунки про розмір відшкодування завданої шкоди, оскільки розмір відшкодованої шкоди, визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування. На підставі викладеного у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.03.2012 прокурором Луганської області відносно позивача порушено кримінальну справу № 37/12/9054 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Постановою старшого слідчого прокуратури Попаснянського району від 14.05.2012 ОСОБА_3 відсторонено від займаної посади голови Калинівської селищної ради як обвинуваченого по кримінальній справі № 37/12/9054 на період досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи в суді (а.с.23).

Рішенням сесії Калинівської селищної ради від 12.06.2012 № 22/1 на виконання постанови слідчого Карцева М.С. відсторонено від займаної посади (а.с. 25).

Постановою прокурора Попаснянського району Самсонюк І.C. від 24.04.2015 скасовано постанову слідчого прокуратури Попаснянського району від 14.05.2012 про відсторонення ОСОБА_3 від посади. (а.с. 24)

Постановою прокурора прокуратури Попаснянського району ОСОБА_5 від 10.09.2015 закрито кримінальне провадження від 25.02.2014 № 0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 та п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 в суді і вичерпанням можливості їх отримати. (а.с. 26-27)

Як вбачається зі змісту вказаної постанови досудове та судове слідство у кримінальній справі щодо обвинувачення позивача тривало продовж 2012 -2015 років.

При цьому представниками сторін у судовому засіданні підтверджено, що у постанові про закриття кримінального провадження від 10.09.2015 вірно викладено хід досудового та судового слідства у вказаній кримінальній справі.

Відповідно до частини третьої статті 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

З урахуванням зазначеного судом встановлено, що вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.10.2013 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п'ять років, з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на три роки, з позбавленням 8-го рангу державного службовця, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України суд звільнив позивача від відбуття основного покарання з випробувальним строком на три роки, з позбавленням 8-го рангу державного службовця, без конфіскації майна.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17.02.2014 скасовано вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 03.10.2013 та направлено кримінальну справу № 37/12/9054 прокурору Попаснянського району для організації проведення додаткового розслідування.

Після скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції кримінальну справу стосовно ОСОБА_3 передано для подальшого досудового розслідування до слідчого відділу Попаснянського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області де вона і перебувала до винесення 10.09.2015 процесуальним прокурором по кримінальному провадженню ОСОБА_5 постанови про закриття кримінального провадження від 25.02.2014 № 0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 та п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Отримавши постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 05.10.2015 звернувся із заявами про визначення йому матеріальної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, до прокурора Попаснянського району (а.с. 15-18) та до прокурора Луганської області (а.с. 19-22)

Листом від 21.10.2015 № 96-98-12 прокурор Попаснянського району повідомив заявника про те, що підстави для винесення постанови про визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди у вигляді заробітку, неодержаного за час відсторонення від посади відсутні, оскільки, закриття кримінального провадження зумовлено обєктивними причинами (проведення АТО на території Луганської області) і саме через це втрачено можливість отримати достатні докази для доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину. (а.с 10-11).

Листом від 19.11.2015 прокуратура Луганської області повідомила заявника про те, що оперативно-розшукову діяльність і досудове розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 проводили органи внутрішніх справ, у звязку з чим питання визначення розміру завданої шкоди підлягає розгляду вказаними органами. (а.с. 12-13)

Вирішуючи питання по суті спору суд вважає за необхідне зазначити, що завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 01.12.1994 № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі Закон № 266) та розробленим на виконання вимог цього закону Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 (далі - Положення).

Відповідно до положень ст. 1 Закону № 266 підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону № 266 право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

За правилами ст. 3 Закону № 266 у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

За приписами ст. 12 Закону № 266 розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Отже, в порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо визначення розміру відшкодування.

У даному випадку предметом спору є бездіяльність відповідачів щодо виконання вимог Закону № 266, а тому дана справа відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до п. 2 Положення про застосування Закону № 266, даний Закон встановлює випадки, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, тощо, поновлення порушених у зв'язку з цим трудових, службових, пенсійних, житлових, інших особистих і майнових прав, а також визначає органи, на які покладається вчинення дій по забезпеченню відшкодування шкоди, завданої громадянинові, та пов'язані з цим обов'язки зазначених органів.

Згідно з п. 4 Положення завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

За правилами, передбаченими п. 6 Положення громадянинові, відповідний орган, зазначений у п. 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз'яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати.

Для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону № 266, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися:

1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів;

2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції;

3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення (п. 11 Положення).

Згідно з п. 12 Положення у місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п. 11 Положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст. 12 Закону постанову (ухвалу).

З аналізу вищевказаних норм Закону № 266 та Положення вбачається, що орган, який прийняв рішення про закриття кримінального провадження, винесення виправдувального вироку або іншого рішення, повязаного з повною реабілітацією особи, повинен, по перше, направити такій особі повідомлення з роз'ясненням, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав, а у разі звернення такої особи, прийняти рішення, винести відповідну постанову з визначенням розміру відшкодування.

Оскільки рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 в суді і вичерпанням можливості їх отримати прийнято прокуратурою Попаснянського району, то саме цей орган і повинен був направляти позивачу повідомлення про можливість отримати відшкодування завданої шкоди, а також виносити постанову за зверненням ОСОБА_3 про розмір спричиненої шкоди.

Посилання представника відповідачів на те, що подібні рішення повинен приймати Попаснянський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, оскільки його слідчий відділ здійснював досудове розслідування у справі, суд вважає безпідставним, так як це твердження суперечить положенням Закону № 266.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено представником відповідачів у судовому засіданні, що органом прокуратури, в порушення Положення, позивачу не направлено повідомлення з роз'ясненням, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди.

Також судом встановлено, що наказом Генерального прокурора України № 84ш від 23.09.2015 виключено штатні розписи прокуратур Луганської області, у тому числі і прокуратури Попаснянського району, та включено штатні розписи місцевих прокуратур Луганської області, а саме, створено Лисичанську місцеву прокуратуру, у складі якої діє Попаснянський відділ (а.с. 77-82)

З огляду на те, що рішення про закриття кримінального провадження щодо позивача прийнято прокуратурою Попаснянського району, яка на час розгляду справи реорганізована шляхом включення до складу Лисичанської місцевої прокуратури, то саме цей органі і є належним відповідачем за вимогою про зобовязання прийняти постанову про відшкодування ОСОБА_3 шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, а тому у цих вимогах до прокуратури Луганської області необхідно відмовити.

Щодо вимог визнати відповідачів відповідальними та повноважними органами по відшкодуванню матеріальної шкоди, то ці вимоги також задоволенню не підлягають, так як Законом № 266/94-ВР та Положенням про його застосування чітко визначено органи, на які покладається вчинення дій по забезпеченню відшкодування шкоди, завданої громадянинові, та пов'язані з цим обов'язки зазначених органів, а тому додаткового встановлення цього судовим рішенням не потребують.

Частиною 1 ст. 267 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням встановлених судом обставин, а саме щодо ухиляння відповідачів від виконання вимог Закону № 266/94-ВР, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Враховуючи, що згідно п. 12 Положення встановлено місячний строк для прийняття рішення про відшкодування шкоди суд вважає за необхідне встановити для Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області місячний строк для подання до Луганського окружного адміністративного суду звіту про виконання судового рішення, який обліковується з дня набрання постановою суду законної сили.

Попередити відповідача, що відповідно до ч. 2 ст. 267 КАС України за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 94 КАС України не проводиться.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати Лисичанську місцеву прокуратуру Луганської області винести у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», постанову про відшкодування ОСОБА_3 шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Зобовязати Лисичанську місцеву прокуратуру Луганської області подати до Луганського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення в місячний строк з дня набрання постановою суду законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано судом 18 липня 2016 року.

Суддя ОСОБА_6