Справа № 810/524/16
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Київ 810/524/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, про визнання недійсними відмов та зобов'язання вчинити певні дії

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати недійсними відмови ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області у затверджені проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність № 31-10-0.31-135/1/17-14-СГ від 06.05.2014 та №1-10-7777-32-5224-/0/38-15СГ від 08.09.2015;

- зобовязати ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області затвердити проект із землеустрою щодо приватизації земельних ділянок (паїв) для ведення фермерського господарства членам Фермерського господарства «Гута Межигірська»;

- видати наказ про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :04:054:0003, площею 1,7461 га, для ведення фермерського господарства на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2016 було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що Фермерське господарство «Гута Межигірська», членом якого є позивач, користується на праві постійного користування земельною ділянкою, площею 31,3 га, що розташована на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області.

Позивач зазначив про те, що він, маючи на меті отримати частину вказаної земельної ділянки (кадастровий номер .04.054.0003), площею 1,7461 га у власність, неодноразово звертався до відповідача з клопотанням про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Однак, як зазначив позивач, відповідач неодноразово відмовляв йому у погодженні вказаного проекту землеустрою щодо відведенні земельної ділянки у власність, мотивуючи це тим, що частина відповідної земельної ділянки належить до земель водного фонду, розпорядником яких є інший орган виконавчої влади.

Проте, на думку позивача, вказана позиція відповідача є помилковою, оскільки земельна ділянка, яка використовується Фермерським господарством «Гута Межигірська» та планується до відведення у власність позивача, не належить до земель водного фонду, що підтверджується тією документацією, яка була додана позивачем до відповідного проекту землеустрою, який подавався відповідачу для затвердження.

У звязку з цим, позивач вважає, що відповідач безпідставно та необґрунтовано відмовив позивачу у прийнятті відповідного рішення, що на його думку, суперечить положенням Земельного кодексу України.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що до земельної ділянки, яка була передана у користування ФГ «Гута Межигірська», загальною площею 31,3 га, входить рілля 29,8 га, пасовища 0,4 га та штучні водотоки 1,1 га.

Відповідач зауважив про те, що штучні водотоки належать до земель водного фонду, якими ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області не уповноважено розпоряджатися. У звязку з цим, відповідач зазначив про те, що він не має права здійснювати передачу у власність іншим особам землі водного фонду, що на його думку, свідчить про правомірність прийняття рішень про відмову позивачу у затверджені проекту землеустрою щодо відведенні земельної ділянки у власність.

Присутні у судому засіданні представники сторін заявили клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Треті особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засіданні, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення, у судове засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомили.

Вказане клопотання представників сторін було прийнято судом, про що було постановлено усну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання.

У звязку з цим, подальший розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 ОСОБА_17 від 30.11.2009 р. № 1619/10/ 13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

14.05.1992 ХІІ сесією двадцять першого скликання Вишгородської районної ради народних депутатів було прийнято рішення «Про виконання Постанови Верховної ОСОБА_18 від 13 березня 1992р. «Про прискорення земельної реформи та приватизації землі», яким було надано громадянам, зокрема, ОСОБА_1, для ведення фермерського господарства в оренду земельну ділянку за рахунок земель запасу.

У 1992 році виконавчим комітетом Вишгородської районної ОСОБА_18 народних депутатів було видано ОСОБА_1 державний акт на право користування землею серії Б № 026521, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 819.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що позивачу надано у безстрокове та безоплатне користування земельну ділянку, загальною площею 31,3 га, що розташована на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, для ведення селянського (фермерського) господарства.

Проектною землевпорядною групою було здійснено перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки загальною площею 31,3 га, у тому числі ріллі 29,8 га, пасовищ 0,4 га та канав 1,1 га, вилучених із запасу Лютіжської сільської ради народних депутатів для ОСОБА_1, про що було складено акт про перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості) б/н від 23.06.1992.

З матеріалів справи вбачається, 09.09.1992 було здійснено державну реєстрацію в якості юридичної особи Фермерського господарства «Гута Межигірська», про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 096146.

Як вбачається з матеріалів справи, засновником Фермерського господарства «Гута Межигірська» є ОСОБА_1, про що свідчить статут ФГ «Гута Межигірська», затверджений позивачем 17.07.2004.

Відповідно до п. 1.3 вказаного статуту членами Фермерського господарства «Гута Межигірська» є: ОСОБА_4 (син), ОСОБА_19 (невістка), ОСОБА_13 (син), ОСОБА_14 (невістка), ОСОБА_15 (дочка), ОСОБА_8 (зять), ОСОБА_7 (дочка), ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_16 (сестра), ОСОБА_1 (онук), ОСОБА_6 (онука), ОСОБА_20 (племінниця), ОСОБА_21 (онук), ОСОБА_22 (онук) та ОСОБА_9 (невістка).

З матеріалів справи вбачається, що Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області було надано позивачу дозвіл на розробку схеми розпаювання Фермерського господарства «Гута Межигірська» для подальшої передачі земельних ділянок у приватну власність членам господарства, про що ОСОБА_1 було проінформовано листом № 7-21/2028 від 26.12.2006.

Судом встановлено, що позивач звертався до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області із заявою № 7 від 12.06.2008 щодо видачі рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність членам ФГ «Гута Межигірська», до якої було долучено відповідну документацію.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2008 загальними зборами членів Фермерського господарства «Гута Межигірська» було погоджено Дані розподілу земельних паїв ФГ «Гута Межигірська» (Додаток до протоколу загальних зборів членів Фермерського господарства «Гута Межигірська»), який долучений до вказаного проекту землеустрою, земельні паї були розподілені між членами ФГ «Гута Межигірська» наступним чином:

- ОСОБА_4 пай №16, площею 1,6630 га;

- ОСОБА_19 пай №10, площею 1,8867 га;

- ОСОБА_13 пай №15, площею 1,4936 га;

- ОСОБА_14 пай №7, площею 17,7382 га;

- ОСОБА_15 пай №14, площею 2,4889 га;

- ОСОБА_8 пай №12, площею 1,7249 га;

- ОСОБА_7 пай №13, площею 2,0725 га;

- ОСОБА_5 пай №4, площею 1,7253 га;

- ОСОБА_16 пай №2, площею 1,3694 га;

- ОСОБА_1 пай №6, площею 1,5106 га;

- ОСОБА_6 пай №11, площею 1,8668 га;

- ОСОБА_20 пай №9, площею 1,8032 га;

- ОСОБА_21 пай №8, площею 1,3648 га;

- ОСОБА_22 пай №1, площею 1,3030 га;

- ОСОБА_9 пай №5, площею 1,5604 га;

- ОСОБА_1 пай №3, площею 1,7461 га.

Вишгородська районна державна адміністрація Київської області листом №7.15/2429 від 31.07.2008 повідомила позивачу про неможливість прийняття розпорядження «Про передачу земельних ділянок у приватну власність членам фермерського господарства», оскільки, зокрема, технічна документація, яка була подана позивачем до виконавчого органу, мала бути оформлена у вигляді проекту по виготовленню схеми розпаювання земель та передачі у приватну власність членам ФГ «Гута Межигірська» на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області.

Судом встановлено, що Київською філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» на підставі договору №10.11/10-04.07 від 17.04.2007 було виготовлено на замовлення позивача схему розпаювання ФГ «Гута Межигірська».

З матеріалі справи вбачається, що позивач з метою набуття у власність вказаної земельної ділянки членами ФГ «Гута-Межигірська», звернувся до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту приватизації земельних ділянок, загальною площею 31,0863 га членам Фермерського господарства «Гута Межигірська».

За результатами розгляду відповідної заяви Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області листом № 7-21/1242 від 06.03.2009 повідомило ФГ «Гута Межигірська» про надання дозволу на розробку проекту приватизації земельних ділянок.

Судом встановлено, що на підставі договору на виконання робіт №226 від 03.08.2009 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_17 було розроблено на замовлення позивача проект із землеустрою щодо приватизації земельних ділянок для ведення фермерського господарства членам Фермерського господарства «Гута-Межигірська» на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області.

Позивачем було подано до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області заяву про розпаювання ФГ «Гута Межигірська» №8/01 від 18.05.2011, яка надалі буда передана до Комісії з розгляду питань, повязаних із погодженням документації із землеустрою у Вишгородському районі Київської області. За результатами розгляду відповідної заяви Комісією з розгляду питань, повязаних із погодженням документації із землеустрою у Вишгородському районі Київської області було прийнято висновок про погодження проекту землеустрою щодо приватизації земельних ділянок для ведення фермерського господарства членам Фермерського господарства «Гута Межигірська» на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, загальною площею 31,0863 га.

З матеріалі справи вбачається, що позивач звертався до ОСОБА_2 управління Держземагенства у Київській області із клопотанням від 23.04.2014 щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 16-ти громадянам для ведення фермерського господарства, які розташовані в межах Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області.

За результатами розгляду вказаного клопотання позивача ОСОБА_2 управлінням Держземагенства у Київській області було прийнято рішення № 31-10-0.31-135/1/17-14 від 06.05.2014 про відмову у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства, які розташовані в межах Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що підставою відмови у затверджені відповідного проекту землеустрою є наявність у вказаному документі суперечливих відомостей щодо правового статусу запроектованої для передачі у власність земельної ділянки в частині визначення графи та рядка, де зазначаються за рахунок яких земель відводиться земельна ділянка.

Зокрема, у вказаному рішенні відповідач зазначив про те, що до складу земельної ділянки, яку має на меті набути у власність позивач, входять штучні водотоки та канали, тобто землі водного фонду, розпорядження якими не входить до повноважень ОСОБА_2 управління Держземагенства у Київській області.

Судом встановлено, що позивач повторно звертався з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо приватизації земельних ділянок для ведення фермерського господарства, які розташовані в межах Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області.

Розглянувши вказане клопотання ОСОБА_1, відповідач прийняв рішення № 31-10-0.3-2976/0/17-14-сг від 26.08.2014, в якому повідомив позивачу про необхідність усунення недоліків в поданій ним документації. Так, зокрема, відповідач зазначив про те, що поданий позивач на затвердження проект землеустрою, містить зауваження, а саме:

- акт встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків не відповідає Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджений наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376;

- відсутній оригінал витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку для підтвердження внесення до Державного земельного кадастру відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки відповідно до вимог пп.1 п.81 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_18 України від 17.10.2012 №1051;

- термін дії висновків про погодження проекту землеустрою управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області від 01.10.2009 №2735 та відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури від 21.10.2009 №5604 закінчився;

- термін дії висновку про погодження проекту управління водного господарства у м. Києві та Київської області від 20.04.2010 №219 зі змінами від 15.05.2013 №494 закінчився.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Держземагенства у Київській області із клопотанням № 7/01 від 21.06.2015, у якому просив відповідача затвердити документацію із землеустрою та передати позивачу та іншим членам Фермерського господарства «Гута Межигірська» у власність земельну ділянку з кадастровим номером 0:04:054:0001, площею 27,3174 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області. До вказаного клопотання позивачем було долучено проект із землеустрою щодо приватизації земельних ділянок для ведення фермерського господарства «Гута-Межигірська» на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області.

Розглянувши вказане клопотання, відповідач прийняв рішення № 1-10-7777.32-5229/0/38-15-СГ від 08.09.2015 про відмову у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства. У вказаному рішенні відповідач зазначив про те, що ОСОБА_2 управління Держземагенства у Київській області є розпорядником виключно земель сільськогосподарського призначення, у той час як частина земельної ділянки, яку виявив бажання отримати у власність позивач, належить до складу земель водного фонду.

Не погоджуючись з відмовами відповідача щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки у власність, викладеними в листах № 31-10-0.31-135/1/17-14-СГ від 06.05.2014 та №1-10-7777-32-5224-/0/38-15СГ від 08.09.2015, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та зобовязання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 було надано на праві постійного користування земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Земельного кодексу України від 15.03.1991 (який був чинний на момент виникнення у позивача права постійного користування відповідною земельною ділянкою) користування землею може бути постійним або тимчасовим.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Земельного кодексу України постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Земельного кодексу України у постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства.

Згідно із ч.1 ст. 19 Земельного кодексу України сільські, селищні ОСОБА_18 народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Статтею 22 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Частиною 1 ст. 23 Земельного кодексу України встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Земельного кодексу України форми державних актів затверджуються Верховною ОСОБА_18 України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 №2009 (далі Закон №2009, в редакції станом на момент видачі Державного акта) земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надаються громадянам за їх бажанням у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду. Право приватної власності на земельну ділянку селянським (фермерським) господарством може набуватись після шести років володіння нею.

Надання земельної ділянки у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду здійснюється із земель запасу, а також земель, вилучених у порядку, визначеному у пункті 1 статті 7 цього Закону. У тимчасове користування земельні ділянки надаються із земель запасу, а також можуть надаватися із земель лісового і водного фондів.

Частиною 1 статті 6 Закону №2009 закріплено, що для ведення селянського (фермерського) господарства надаються у довічне успадковуване володіння і приватну власність земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів сільськогосподарських угідь і 100 гектарів усіх земель.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону №2009 на ім'я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності.

Після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянського (фермерського) господарства підлягає державній реєстрації в районній, міській ОСОБА_18 народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування (ч. 1 ст. 8 Закону №2009).

Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України, який набрав чинності з 25.10.2001 землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Частиною 2 ст. 22 Земельного кодексу України встановлено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Частиною 2 ст. 31 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_18 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_23 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодекс України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано обєкт будівництва або планується розташування такого обєкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Частиною 4 ст. 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.6 ст. 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Частиною 9 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування регулюються Законом України «Про землеустрій» №858-IV від 22.05.2003 (далі-Закон №858).

Відповідно до ст. 1 Закону №858 землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону №858 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної ОСОБА_23 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна для обєктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки;матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Отже, проаналізувавши вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що члени фермерського господарства мають право отримати у власність земельну ділянку у розмір земельної частики (паю).

Так, зокрема, можливість отримання земельної ділянки у власність передбачає декілька окремих етапів, останнім з яких є затвердження територіальним органом Дергеокадастру проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив про те, що відповідачем було безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам Фермерського господарства «Гута Межигірська», оскільки вся документація відповідає вимогам чинного законодавства.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що частина земельної ділянки, яку мали на меті набути у власність члени Фермерського господарства «Гута Межигірська», у тому числі і позивач, зокрема, штучні водотоки , площею 1,1 га, належить до земель водного фонду, якими ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області не уповноважено розпоряджатися, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті:

а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;

б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами;

в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;

г) береговими смугами водних шляхів;

ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Частиною 3 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства.

Отже, землі водного фонду належать до іншої категорії земель, проект землеустрою щодо відведення у власність яких додаткового погоджується органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Так, зокрема, відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство водних ресурсів України, затверджене Указом Президента України від 13.04.2011 №453/2011, Держводагентство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері розвитку водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.

Таким чином, Держгеокадастр та його територіальні органи не уповноважені затверджувати проекти землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок водного фонду.

В свою чергу, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що висновки відповідача щодо того, що частина земельної ділянки, яку ОСОБА_1 та інші члени Фермерського господарства «Гута-Межигірська» мають на меті отримати у власність, належить до земель водного фонду, є помилковою. Так, зокрема, на підтвердження своєї позиції позивачем було долучено до матеріалів справи наступні довідки ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області у Вишгородському районі Київської області з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем):

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №312 від 23.11.2015, з якої вбачається, що земельна ділянка, площею 1,7461 га, надається у власність ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, склад угідь в межах земельної ділянки рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №490 від 11.12.2015, відповідно до якої земельна ділянка, площею 1,5604 га, яка надається у власність ОСОБА_9 для ведення фермерського господарства на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, склад угідь в межах земельної ділянки 1,5604га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №496 від 11.12.2015, відповідно до якої земельна ділянка, площею 0,2824 га, яка надається у власність ОСОБА_5 для ведення фермерського господарства на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, склад угідь в межах земельної ділянки 0,2824га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №497 від 11.12.2015, з якої вбачається, що земельна ділянка, площею 1,4429 га, яка надається у власність ОСОБА_5 для ведення фермерського господарства на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, склад угідь в межах земельної ділянки 1,4429га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №540 від 18.12.2015, з якої вбачається, що земельна ділянка, площею 1,3648 га, яка надається у власність ОСОБА_12 для ведення фермерського господарства на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, склад угідь в межах земельної ділянки 1,3648га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №541 від 18.12.2015, відповідно до якої земельна ділянка, площею 1,8032 га, яка надається у власність ОСОБА_10 для ведення фермерського господарства на території Лютізьської сільської ради , склад угідь в межах земельної ділянки 1,8032 га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №493 від 11.12.2015, з якої вбачається, що ОСОБА_13 надається у власність земельна ділянка, площею 1,4936 га, для ведення фермерського господарства на території Лютізьської сільської ради, склад угідь в межах земельної ділянки 1,8032 га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №495 від 11.12.2015, з якої вбачається, що ОСОБА_7 надається у власність земельна ділянка, площею 2,0725 га, для ведення фермерського господарства на території Лютізьської сільської ради, склад угідь в межах земельної ділянки 2,0725 га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №492 від 11.12.2015, з якої вбачається, що ОСОБА_4 надається у власність земельна ділянка, площею 1,6630 га, для ведення фермерського господарства на території Лютізьської сільської ради, склад угідь в межах земельної ділянки 1,6630 га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №494 від 11.12.2015, з якої вбачається, що ОСОБА_3 надається у власність земельна ділянка, площею 1,8867 га, для ведення фермерського господарства на території Лютізьської сільської ради, склад угідь в межах земельної ділянки 1,8867 га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №500 від 11.12.2015, з якої вбачається, що ОСОБА_24 надається у власність земельна ділянка, площею 2,4889 га, для ведення фермерського господарства на території Лютізьської сільської ради, склад угідь в межах земельної ділянки 2,4889 га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №499 від 11.12.2015, з якої вбачається, що ОСОБА_8 надається у власність земельна ділянка, площею 1,7249 га, для ведення фермерського господарства на території Лютізьської сільської ради, склад угідь в межах земельної ділянки 1,7249 га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №491 від 11.12.2015, з якої вбачається, що ОСОБА_6 надається у власність земельна ділянка, площею 1,8668 га,

для ведення фермерського господарства на території Лютізьської сільської ради, склад угідь в межах земельної ділянки 1,8668 га рілля (графа 05);

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №498 від 11.12.2015, з якої вбачається, що ОСОБА_1 надається у власність земельна ділянка, площею 1,5106 га, для ведення фермерського господарства на території Лютізьської сільської ради, склад угідь в межах земельної ділянки 1,5106 га рілля (графа 05).

- довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №531 від 26.04.2013, з якої вбачається, що земельна ділянка, що знаходиться в постійному користуванні Фермерського господарства «Гута Межигірська» відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка не відноситься до категорії земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, лісогосподарського призначення та земель водного фонду.

Отже, зі змісту вказаних довідок вбачається, що земельні ділянки, які за поектом землеустрою надаються у власність членам Фермерського господарства «Гута Межигірська», належать до земель сільськогосподарського виробництва.

Вказана розбіжність між цими довідками та інформацією, відображеною в Державному акті (щодо наявності на земельній ділянці штучних водотоків), пояснюється позивачем тим, що земельні ділянки, які заплановані до відведення членами фермерського господарства, не включають в себе ділянку, зайняту водотоками, та в своїй сукупності за площею є меншою за площу землі, передану у постійне користування за Державним актом.

Крім того, позивачем було долучено до матеріал справи витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а саме:

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_12, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0008), площею 1,3648 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 22.04.2014, виданий ОСОБА_10, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0009), площею 1,8032 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_25, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0010), площею 18867 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_6, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0011), площею 1,8668 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-314 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_8, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0012), площею 1,7249 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 18.04.204, виданий ОСОБА_7, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0013), площею 2,0725 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2014 віл 18.04.2014, виданий ОСОБА_15, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0014), площею 2,4889 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-314 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_13, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0015), площею 1,4936 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_4, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0016), площею 1,6630 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0:04:022:0006 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_1, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0006), площею 1,5106 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-314 від 18.04.2014,виданий ОСОБА_9, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0005), площею 1,5604 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_5, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:054:0004), площею 1,4429 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_1, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:054:0003), площею 1,7461 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-314 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_5, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:021:0001), площею 0,2824 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-314 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_11, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:054:0001), площею 1,3030 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 від 18.04.2014, виданий ОСОБА_14, щодо земельної ділянки (кадастровий номер :04:022:0007), площею 1,7382 га, що знаходиться на території Лютізьської сільської ради, Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у вказаних витягах також зазначено, що вищевказані землі належать до земель сільськогосподарського призначення.

Отже, враховуючи зміст вищенаведених документів, суд дійшов висновку про те, що земельні ділянки (склад угідь-рілля), які мали на меті отримати у власність члени Фермерського господарства «Гута Межигірська», у тому числі, і позивач, належать саме до земель сільськогосподарського признання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у жодному із вищевказаних документів відсутня інформація щодо того, що до будь-якої частини із вказаних земельних ділянок входять штучні водотоки, або інші обєкти, які зумовлюють віднесення відповідних земельних ділянок до земель водного фонду, що в свою чергу, на думку суду, свідчить про помилковість висновків відповідача щодо віднесення відповідних земельних ділянок до складу земель водного фонду, та, відповідно, про відсутність у ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області повноважень щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної і ділянки позивачу у власність, яка розташована на території Лютізької сільської ради Вишгородського району, Київської області, для ведення фермерського господарства.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано жодних доводів на підтвердження висновків щодо приналежності частини земельної ділянки, яку мав на меті отримати позивач у власність, до складу земель водного фонду та, відповідно, правомірності прийняття оспорюваних відмов у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення позивачу відповідної земельної ділянки у власність, для ведення фермерського господарства.

За таких обставин, враховуючи те, що єдиною підставою для відмови позивачу у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу у власність, є виключно висновки ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області про віднесення частини відповідної земельної ділянки до земель водного фонду, які були спростовані наявними в матеріали справи доказами, суд дійшов висновку про те, що відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у затверджені проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки.

У звязку з цим, суд вважає вимоги позивача щодо визнання протиправними відмов ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність викладених в листах № 31-10-0-31-135/1/17-14-СГ від 06.05.2014 та №1-10-7777-32-5224-/0/38-15СГ від 08.09.2015, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи встановлення судом безпідставності неодноразових відмов відповідача у затверджені проекту землеустрою, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача затвердити проект із землеустрою щодо приватизації земельних ділянок (паїв) для ведення фермерського господарства членам Фермерського господарства «Гута Межигірська».

При цьому, суд зазначає, що у даному випадку відсутнє втручання суду в дискреційні повноваження субєкта владних повноважень у звязку з відсутністю у відповідача адміністративного розсуду.

Так, згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету ОСОБА_18 державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_18 Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, здійснює з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналізуючи дане положення, суд приходить до висновку, що під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд звертає увагу на те, що рішення субєкта владних повноважень про відмову у затвердженні проекту землеустрою має містити вичерпні підстави для такої відмови, з метою гарантування права особи на оскарження такого рішення.

Так, Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Враховуючи, що у даному випадку єдиною підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачеві земельної ділянки було посилання відповідача на віднесення земельних ділянок до земель водного фонду, що було спростовано судом при розгляді цієї справи, суд вважає, що будь-які перешкоди для затвердження відповідачем такого проекту відсутні, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобовязання ОСОБА_2 управління ДФС у Київській області видати наказ про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :04:054:0003, площею 1,7461 га, для ведення фермерського господарства на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, суд вважає вказані вимоги фактично такими, що дублюють вимоги про спонукання відповідача до затвердження проекту землеустрою, оскільки наказ про передачу землі у власність приймається органом одночасно з прийняттям рішенням про затвердження землевпорядної документації.

Так, відповідно до частини 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними відмови ОСОБА_2 управління Держгеокастру у Київській області у погодженні проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки (кадровий номер :04:054:0003), площею 1,7460 га для ведення фермерського господарства на території Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, викладені у листах №31-10.031-135/1/17-14-СГ від 06.05.2014 та №1-10-7777.32-5228/0/38-15-СГ від 08.09.2015. 3.Зобовязати ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки (кадровий номер :04:054:0003), площею 1,7460 га у власність для ведення фермерського господарства.

4.В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.