Справа № 820/12117/15
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 р.Справа № 820/12117/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства "Завод "Маяк" та Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 820/12117/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод "Маяк"

до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Завод "Маяк", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд: скасувати винесені Державною податковою інспекцією у Зміївському районі Харківської області Головного управління ДФС у Харківській області податкові повідомлення-рішення № від 15.12.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 38385,00 грн., в тому числі за основним платежем - 30708,00 грн., за штрафними санкціями - 7677,00 грн. та № від 15.12.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у загальній сумі 116931,25 грн.; в тому числі за основним платежем - 93545,00 грн., за штрафними санкціями - 23386,25 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Завод "Маяк" задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області № від 15.12.2015 року в частині визначення суми податкового зобов'язання податку на прибуток у загальній сумі 41171,25 грн., в тому числі за основним платежем 32937,00 грн., та за штрафними санкціями 8234,25 грн. В іншій частині податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області № від 15.12.2015 року залишено без змін.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі позивач, ПАТ "Завод "Маяк", зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, в порушення норм матеріального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.12.2015 року з податку на прибуток на суму 75760 грн. (основний платіж - 60608 грн. та штрафні санкції - 15152 грн.), а також щодо відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.12.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 38385,00 грн. (основний платіж - 30708,00 грн., штрафні санкції - 7677,00 грн. ), з прийняттям нової постанови про задоволення позову в цій частині.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідачем також подано апеляційну скаргу. ДПІ у Зміївському районі ГУ ДФС у Харківській області в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана постанова в частині задоволення позову прийнята без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, а тому в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ДПІ у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства "Завод "Маяк" (далі - АТ "Маяк") з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства, законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.07.2013 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року.

За наслідками перевірки було складено акт № 498/22/21189935 від 30.11.2015 року яким встановлено порушення позивачем :

- п. 138.1 пп. 138.1.1, п. 138.2, п.138.3, п. 138.8, пп.. 138.10.2, пп.. 138.10.6 п.138.10 ст.138, пп.. 139.1.9 п. 139.1 ст.139, ст. 6 підрозділу 4 розділу ХХ , пп.. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України в результаті чого завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування всього в сумі 516630 грн., в т.ч. за 3 кв. 2013 року в сумі 23269 грн., за 4 кв. 2013 року в сумі 31894 грн., за 2014 рік в сумі 461467 грн., за рахунок чого встановлено заниження податку на прибуток всього на суму 93545 грн., в тому числі за 3 кв. 2013 року на суму 4421 грн., за 4 кв. 2013 року на суму 6060 грн., за 2014 на суму 83064 грн.;

- п. 198.3 п. 198.5 ст. 198 ПК України в результаті чого підприємством занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 30708 грн., в т.ч. за вересень 2013 року на 4654 грн., за жовтень 2013 року на 1609 грн., за листопад 2013 року на 1509 грн., за грудень 2013 на 1286 грн., за березень 2014 року на 1558 грн., за вересень 2014 року на 2272 грн., за жовтень 2014 року на 2166 грн., за листопад 2014 року на 2183 грн., за грудень 2014 року на 2480 грн.

А саме завищено суму собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів на суму 9875 грн. за 2 півріччя 2013 року (п. 138.8 ст. 138 ПК України); завищено значення рядку 05 Декларації з податку на прибуток "Витрати операційної діяльності" за 2014 рік - включено витрати Полтавської філії у розмірі 14754 грн., які включено ще й до рядку 06 "Інші витрати" в сумі 14754 грн., тобто двічі (п. 138.1, пп.. 138.1.1 п. 138.3 ст. 138 ПКУ); завищено амортизацію тимчасової податкової різниці у декларації з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 155478 грн. (ст. 6 підрозділу 4 розділу ХХ ПКУ); завищено інші витрати по рядку 06.4.4 "Витрати на створення резерву сумнівної заборгованості" на суму 182981 грн. за 2014 рік (пп.. 14.1.11, п. 14.1 ст. 14, пп.. 138.10.6, п. 138.10 ст. 138 ПКУ); заниження податкових зобов'язань з ПДВ (бензин, використаний для заправки службових легкових автомобілів використано в операціях, що не є господарською діяльністю позивача за період з 07.2013 по 12.2014 року ( п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 ПКУ); завищено адмін витрати на суму 153542 грн., в частині включення ПММ, використаного на легкові автомобілі, по яким не підтверджено зв'язок з використанням в господарській діяльності підприємства (за 3 кв. 2013 року, 4 кв. 2013 року за 2014 рік (п. 138.2, пп.. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, пп.. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ).

На підставі зазначених матеріалів перевірки ДПІ у Зміївському районі було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 15.12.2015 року (отримано 22.12.2015 року), яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 38385,00 грн., в тому числі за основним платежем - 30708,00 грн.. , за штрафними санкціями - 7677,00 грн. та № від 15.12.2015 року (отримано 22.12.2015 року), яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у загальній сумі 116931,25 грн., в тому числі за основним платежем - 93545,00 грн., за штрафними санкціями - 23386,25 грн.

Позивач, не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області № від 15.12.2015 року в частині визначення суми податкового зобов'язання податку на прибуток у загальній сумі 41171,25 грн., в тому числі за основним платежем 32937,00 грн., та за штрафними санкціями 8234,25 грн. винесено ДПІ у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Актом перевірки встановлено завищення позивачем інших витрат по рядку 06.4.4 "Витрати на створення резерву сумнівної заборгованості" на суму 182981 грн. за 2014 рік (пп.. 14.1.11, п. 14.1 ст. 14, пп.. 138.10.6, п. 138.10 ст. 138 ПКУ), в акті перевірки зазначено, що дебіторська заборгованість ТОВ "ТГВ-Комплект" та ФОП ОСОБА_1 не має статусу безнадійної, а отже АТ "Маяк" завищено інші витрати на суму 182981 грн. у зв'язку з неправомірним визнанням вказаної дебіторської заборгованості безнадійною.

Відповідно до абз. б) та в) пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції від 25.12.2014 року) безнадійна заборгованість, це, в тому числі: б) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Відповідно до абз. "г" пп. 138.10.6 ПКУ витрати на створення резерву сумнівної заборгованості визнаються витратами з метою оподаткування у сумі безнадійної дебіторської заборгованості з урахуванням пп. 14.1.11 ПК України. У бухобліку створення резерву потрапляє до витрат у момент його нарахування, у податковому обліку в цей момент жодних операцій не відбувається. Коли частина заборгованості (або вся її сума) визнається безнадійною, у цей момент резерв сумнівних боргів саме у сумі безнадійної заборгованості потрапляє до складу податкових витрат (рядок 06.4.4 декларації з податку на прибуток).

Як свідчать матеріали справи, позивачем до перевірки було надано документи, що свідчать про вжиття заходів щодо стягнення вищевказаної заборгованості із ТОВ "ТГВ-Комплект" та ФОП ОСОБА_1

Так, на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1101/13-г про стягнення з ТОВ "ТГВ-Комплект" на користь АТ "Маяк" заборгованості у розмірі 176710 грн. було видано відповідний судовий наказ від 08.04.2013 року, який 27.05.2013 року було передано до виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби. Постановою державного виконавця Ніколаєвої А.О. від 29.05.2013 року відкрито виконавче провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що відносно ФОП ОСОБА_1 позивачем велась претензійна робота, а також листування щодо погашення заборгованості на виконання судового наказу від 14.05.2013 року у справі № 922/1208/13 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь АТ "Маяк" заборгованості у розмірі 6279,59 грн., проте жодним чином вказана заборгованість погашена не була.

Позивачем під час перевірки були надані всі первині документи, які свідчать про виникнення дебіторської заборгованості щодо ТОВ "ТГВ-Комлпект" та ФОП ОСОБА_2, а саме: договорів, видаткових накладних, актів виконаних робіт (послуг), банківських виписок та інше.

Крім цього, що документи на підтвердження суми боргу були надані до перевірки, незважаючи на той факт, що взаємовідносини із ТОВ "ТГВ-Комлпект" та ФОП ОСОБА_2 мали місце за межами перевіряємого періоду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення- рішення № від 15.12.2015 року в частині визначення суми податкового зобов'язання податку на прибуток у загальній сумі 41171,25 грн., в тому числі за основним платежем 32937,00 грн., та за штрафними санкціями 8234,25 грн. винесено ДПІ у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України, а отже є таким, що підлягає скасуванню в цій частині.

Колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги відповідача про те, що підприємством не надано належних та допустимих доказів, які засвідчують наявність саме безнадійної заборгованості в розумінні п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та право на віднесення до складу витрат такої заборгованості, оскільки такі доводи спростовуються зібраними по справі доказами та встановленими обставинами.

Щодо встановлених актом перевірки порушень, а саме, завищення суми собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів на суму 9875 грн. за 2 півріччя 2013 року (п. 138.8 ст. 138 ПК України); завищення значення рядку 05 Декларації з податку на прибуток "Витрати операційної діяльності" за 2014 рік - включено витрати Полтавської філії у розмірі 14754 грн., які включено ще й до рядку 06 "Інші витрати" в сумі 14754 грн., тобто двічі (п. 138.1, пп.. 138.1.1 п. 138.3 ст. 138 ПКУ), завищення амортизації тимчасової податкової різниці у декларації з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 155478 грн. (ст. 6 підрозділу 4 розділу ХХ ПКУ), то в цій частині позивач в апеляційній скарзі не заперечує висновки відповідача, оскільки погоджується з ними (а.с. 143 т.3), а отже в зазначеній частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості висновків відповідача, та підтверджує законність прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 15.12.2015 року в цій частині.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області № від 15.12.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 38385,00 грн., в тому числі за основним платежем - 30708,00 грн., за штрафними санкціями - 7677,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем завищено витрати на ПММ які використано для заправки легкових автомобілів, у зв'язку з відсутністю документальних підтверджень, що такі витрати спрямовано на обслуговування та управління підприємством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Актом перевірки встановлено заниження податкових зобов'язань з ПДВ (бензин, використаний для заправки службових легкових автомобілів використано в операціях, що не є господарською діяльністю позивача за період з 07.2013 по 12.2014 року ( п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 ПКУ); завищено адмін витрати на суму 153542 грн., в частині включення ПММ, використаного на легкові автомобілі, по яким не підтверджено зв'язок з використанням в господарській діяльності підприємства (за 3 кв. 2013 року, 4 кв. 2013 року за 2014 рік (п. 138.2, пп.. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, пп.. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ).

Зазначені висновки є обґрунтованими, оскільки як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами по справі, по рядку 06.1 декларацій "Адміністративні витрати" за період з 01.07.2013 року по 31.12.2014 року позивачем включено списаний бензин марки А-95, який відповідно до пояснень було використано для заправки легкових автомобілів: AUDI А6 (держ. номер АХ 1511МІ); TOYOTA AVENSIS 1,8 М/Т SEDAN (держ. номер НОМЕР_3); TOYOTA AVENSIS New 1,6 (держ. номер НОМЕР_4); TOYOTA AVENSIS SB 1BR56L (держ. номер НОМЕР_5).

У відповідності до абз. "в" пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, в тому числі витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Судом апеляційної інстанції досліджено докази, які містяться в матеріалах справи, а саме, подорожні листи (т.1 л.с. 186 - т.3 л.с 96) та маршрутні листи (т. 1 л.с.161-185) та не встановлено зв'язку зазначених витрат саме з витратами спрямованими на обслуговування та управління підприємством так як подорожні листи містять лише кількість виданого та використаного палива, а також рух пального.

Крім цього, маршрутні листи складено один на місяць, а не на кожен день коли виїжджав автомобіль окремо, що унеможливлює встановлення фактичного напрямку руху автомобілів та їх взаємозв'язок з обслуговуванням та управлінням підприємством.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю документальних підтверджень того, що такі витрати спрямовано на обслуговування та управління підприємства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про завищенння позивачем витрат на ПММ які використано для заправки легкових автомобілів, а отже податкове повідомлення-рішення № від 15.12.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 38385,00 грн., в тому числі за основним платежем - 30708,00 грн., за штрафними санкціями - 7677,00 грн. винесено відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги позивача про те, що маршрутні листи у сукупності з подорожніми листами належним чином підтверджують як кілометраж використання службового автомобілю так і обсяг списання паливно-мастильних матеріалів, пов'язаність такого використання автомобілів із господарською діяльністю АТ "Маяк", оскільки такі твердження спростовано вищевикладеним.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 820/12117/15 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Завод "Маяк" та Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 820/12117/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Філатов Ю.М.
Повний текст ухвали виготовлений 15.07.2016 р.