Справа № 420/822/16-а
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 11.07.2016
ЄУ № 420/822/16-а
Провадження №2-а/420/20/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді: Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Новопсковського районного суду Луганської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області про визнання дій протиправними, скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

25 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області, в якому з урахуванням уточнень просить:

- визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області щодо відмови у проведенні перерахунку позивачу пенсії за вислугу років у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі поданої заяви від 05.04.2016;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з розрахунку 60% від суми заробітної плати в розмірі, зазначеному у довідці прокуратури Луганської області від 30.03.2016 № 18-214вих-16, без обмеження максимального розміру пенсії з 15 грудня 2015 року;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області здійснити виплату позивачу недоотриманої різниці у пенсії за період з 15 грудня 2015 року з урахуванням раніше проведених виплат;

- допустити негайне виконання постанови суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив те, що з 29.05.2015 він перебуває на обліку в УПФУ у Новопсковському районі Луганської області, як отримувач пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від заробітку. Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (зі змінами, внесеними постановами КМУ № 506 від 06.10.2014, № 763 від 30.09.2015, № 1013 від 09.12.2015) збільшено заробітну плату працівників органів прокуратури, що, на думку позивача, є підставою для перерахунку його пенсії. У звязку з цим позивач 05.04.2016 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної йому пенсії за вислугою років з 15.12.2015. Відповідач листом від 08.04.2016 № 11/С-14 відмовив позивачу у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України». Раніше призначені пенсії виплачувались у розмірах, визначених відповідно до вищезазначених законів України, та не підлягають перерахунку.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідач у запереченні на позов просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач на час призначення пенсії з 29.05.2015 по 16.02.2016 працював на спецпосаді. Відповідач зазначив, що з 01 червня 2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 01.03.2015 № 213-VII скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Оскільки до 01.06.2015 Закон щодо призначення всіх пенсій, в т.ч. спеціальних, на загальних підставах ВРУ не прийнятий, з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються. Раніше призначені пенсії виплачуються у розмірах, визначених відповідно до вищезазначених Законів України та перерахунку не підлягають.

Позивач у заяві від 11.07.2016 просить справу розглянути без його участі, на задоволенні позову наполягає з підстав, викладених у позові.

Відповідач у заяві від 21.06.2016 просить справу розглянути без участі свого представника.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за підставі наявних у справі документів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, пенсійну справу позивача, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 29.05.2015 у розмірі 60 % від заробітної плати.

05.04.2016 позивач звернувся до відповідача - УПФУ в Новопсковському районі Луганської області із заявою про перерахунок пенсії призначеної йому відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 60% від суми щомісячної заробітної плати та надав відповідачу довідку прокуратури Луганської області від 30.03.2016 № 18-214 вих-16.

Згідно розрахунку стажу стаж позивача станом на 19.02.2016 становить 24 роки 5 місяців 24 дні, у т.ч. на посадах прокурорських працівників 18 років 5 місяців 6 днів (а.с. 47 на звороті, а.с. 48 пенсійної справи).

Листом від 08.04.2016 № 11/С-14 УПФУ в Новопсковському районі Луганської області було надано відповідь позивачу, в якому зазначено, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів Україні, в тому числі і Закону України «Про прокуратуру». Тому відповідач вважає, що на даний час підстав для проведення перерахунку розміру пенсії позивача немає (а.с. 8).

Суд вважає вказані дії відповідача неправомірними з огляду на таке.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено приписами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (який був чинний на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

В подальшому до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни. Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 до вказаної статті внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії.

Разом із тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюється ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення якої щодо перерахунку пенсій у зв'язку із прийняттям Закону №3668-VІ та інших законів змін не зазнало.

Таким чином, внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у тому числі і щодо розміру пенсій у відсотках, стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Останнє підвищення заробітної плати працівників прокуратури відбулося згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» зі змінами, а, відтак з прийняттям вказаної постанови КМУ у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

При цьому, суд вважає твердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Але таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі №21-348а13, постанові від 17 грудня 2013 року у справі №21-445а13.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 р., ухваленого у справі №1-2/2013р, вказано, що Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію згідно довідки прокуратури Луганської області № 18-214вих-16 від 30.03.2016, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 60% середнього заробітку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, - однак такий обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Суд вважає також необґрунтованими посилання відповідача як на підставу своїх заперечень проти позову та відмову у здійсненні перерахунку призначеної пенсії, на те, що розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави з посиланням на рішення Конституційного суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, що стосується принципів справедливості та пропорційності (розмірності) у діяльності органів державної влади, зокрема в процесі підготовки, прийняття та виконання державного бюджету на поточний рік та встановлення механізму реалізації положень законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про соціальний захист дітей війни», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та практику Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії», рішенні від 21 жовтня 2014 року «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», які стосуються соціальних виплат і які не пов'язані з пенсіями, що є щомісячними пенсійними виплатами.

Відповідач хибно ототожнює соціальні виплати, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та регулюються Кабінетом Міністрів України, з пенсіями, які за змістом ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 46 Конституції України є щомісячними пенсійними виплатами в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, гарантованими, та основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст. 94 КАС України, згідно якої судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. За таких обставин, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, на користь позивача 551 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 86, 94, 97, 158-163, 167, 186, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області про визнання дій протиправними, скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі поданої заяви від 05.04.2016.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з розрахунку 60% від суми заробітної плати в розмірі, зазначеному у довідці прокуратури Луганської області від 30.03.2016 № 18-214вих-16, без обмеження максимального розміру пенсії з 15 грудня 2015 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої різниці у пенсії за період з 15 грудня 2015 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області, , на користь ОСОБА_1, інн. НОМЕР_1, судовий збір сплачений за подання позову, у сумі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання постанови про присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області з подачею її копії до апеляційної інстанції у десятиденний строк з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 11 липня 2016 року.

Суддя О.С. Стеценко