Справа № 163/1161/16а,2а/163/22/16
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Львів Справа № 876/4075/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

з участю секретаря Бадівської О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 10 травня 2016 року у справі № 163/1161/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області (правонаступником якого є Шацьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області) про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні йому перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області від 29 січня 2016 року № 18-46 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за вислугу років у вказаному вище розмірі починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження пенсії максимальним розміром.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 10 травня 2016 року вказаний позов задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області від 29 січня 2016 року № 18-46, зобовязано Шацьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області, провести перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми його місячної заробітної плати, зазначеної у згаданій вище довідці, починаючи з 01 квітня 2016 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції не враховано, що на момент призначення йому пенсії за вислугу років норма статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» не встановлювала максимального розміру такої пенсії, а тому, подальше внесення в неї змін шляхом встановлення максимального розміру пенсії звужує його право на отримання пенсії в належному розмірі, відтак, не може бути застосована до спірних правовідносин. Зазначає, що перерахунок та виплата йому пенсії за вислугу років повинна бути здійснена з моменту набуття права на підвищення пенсії, тобто з 01 січня 2016 року, а не з першого числа наступного місяця, що йде за зверненням до відповідача із відповідною заявою.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Оскільки позивачем ставиться вимога про повне скасування оскарженої постанови суду першої інстанції, суд надає оцінку спірному судовому рішенню в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

17 березня 2016 року та 23 березня 2016 року позивач звертався до управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області із заявами про перерахунок його пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Волинської області від 29 січня 2016 року № 18-46.

Листами відповідача від 24 березня 2016 року № 994/02-22 та від 06 квітня 2016 року № 10/1-01 відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку його пенсії, з посиланням на те, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а тому і відсутні правові підстави для перерахунку таких пенсій.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії за вислугою років, виходячи з місячного чинного заробітку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», однак, таке право в нього виникло лише з 01 квітня 2016 року після звернення із заявами до відповідача про проведення перерахунку. Вказав, що вимога про проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром є безпідставною, оскільки таке обмеження встановлено в Законі України «Про прокуратуру» та підлягає застосуванню до нього.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

В подальшому вказана правова норма неодноразово зазнавала змін як щодо розміру пенсії у відсотках до заробітку, так і щодо порядку її призначення та перерахунку.

Відповідно до частини дванадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в тій же редакції обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною сімнадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про застосовування норм Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії за вислугою років, при здійсненні позивачу перерахунку такої пенсії, оскільки статтею 22 Конституції України закріплено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституцією України виокремлено певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, в тому числі і працівники прокуратури (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Виходячи із висловленого розуміння сутності соціальних гарантій працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає, що при перерахунку пенсії за вислугою років працівникам прокуратури підлягає застосуванню норма, що визначає порядок перерахунку пенсії, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому судом першої інстанції зроблено правильний висновок про незаконність відмови позивачу в такому перерахунку.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що предметом спору в даній справі є правомірність дій щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугою років. В свою чергу, предметом доказування є обставини, які мають значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи те, що відмова відповідача у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії була обґрунтована виключно відсутністю права на таку, а відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі його звернень від 17 березня 2016 року та 23 березня 2016 року, не оцінював надану позивачем довідку про розмір заробітної плати, не визначав нового розміру пенсії, не змінював відсотки середнього заробітку, з яких обраховувалася раніше призначена ОСОБА_1 пенсія, та не обмежував максимального розміру пенсії, яка має йому виплачуватися, суд приходить до висновку, що доказуванню підлягають виключно обставини, з якими повязана відмова позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача вчинити дії із зазначенням конкретного відсотку середнього заробітку, з розрахунку якого має бути здійснено перерахунок пенсії позивачу, а також в частині незастосування максимального розміру пенсії є безпідставними, оскільки щодо згаданих питань відповідач на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав та жодного рішення не приймав. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому. Задоволення таких вимог може призвести до втручання суду в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду щодо вчинення дій з перерахунку пенсії, що судом першої інстанції враховано не було.

Також суд першої інстанції допустив помилку вирішуючи питання щодо строку, з якого позивач має право на здійснення перерахунку пенсії, оскільки останній набув право на підвищення пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому було підвищено заробітну плату відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, тобто з 01 січня 2016 року, а звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 17 березня 2016 року, відтак, враховуючи обмеження терміну виплати за минулий час (не більш як за 12 місяців до дня звернення за перерахунком пенсії), пенсія позивачу підлягає перерахунку і виплаті з 01 січня 2016 року.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13, від 06 жовтня 2015 року у справі № 21-2432а15 та від 01 березня 2016 року у справі № 21-3397а15 (161/20170/14-а).

За наведених обставин, суд вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 10 травня 2016 року у справі № 163/1161/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року.

Зобовязати Шацьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

ОСОБА_2