Справа № 825/3805/15-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2016 р. м. Київ К/800/11776/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий),
Єрьоміна А.В., Маслія В.І.,
секретар судового засідання - Коцюрба В.М.,

за участю: представника позивача - Мазана О.О.,

представника третьої особи - Підгорного К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степ» в особі ліквідатора Мазана Олексія Олександровича до Реєстраційної служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області, третя особа - Приватне підприємство «Агро-Трейдер», про визнання дій протиправними та скасування рішень, що переглядається за касаційною скаргою Приватного підприємства «Агро-Трейдер» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ліквідатор СТОВ «Степ» Мазан О.О. звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Ічнянського РУЮ Чернігівської області (далі - Реєстраційна служба), третя особа - ПП «Агро-Трейдер» (далі -Підприємство), про визнання дій протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 5 березня 2013 року № 727327, № 729083, від 6 березня 2013 року № 738652, № 741806.

Зазначали, що оскаржуваними рішеннями проведено держану реєстрацію права власності на нерухоме майно (нежитлові будівлі), які знаходяться в Чернігівській області, с. Щурівка, вул. Шевченка, 73, вул. Коцюбинського, 22-а, вул. Коцюбинського, 22-б, вул. Коцюбинського, 23-а, за Підприємством.

Посилаючись на те, що державна реєстрація права власності проведена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки здійснена в період дії зареєстрованого обтяження на це майно (арешт всього нерухомого майна СТОВ «Степ»), просили визнати протиправними дії Державного реєстратора Реєстраційної служби Хвіст В.М. щодо проведення державної реєстрації прав власності за Підприємством на нерухоме майно, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 5 березня 2013 року № 727327, № 729083, від 6 березня 2013 року № 738652, № 741806.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 5 березня 2013 року № 727327 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 7), від 6 березня 2013 року № 738652 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна №7), від 5 березня 2013 року № 729083 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 7), від 6 березня 2013 року № 741806 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 7). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Підприємство, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 22 лютого 2011 року між СТОВ «Степ» (іпотекодавець) та Підприємством (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, який забезпечував вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору № 01/02/11 про надання тимчасової поворотної фінансової допомоги (позики), укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов'язаний повернути іпотекодержателю в строк не пізніше 31 грудня 2011 року безвідсоткову позику в розмірі 400 000 грн.

Предметами іпотеки за вказаним договором є нерухоме майно (нежитлові будівлі), що знаходиться в Чернігівській області, с. Щурівка, вул. Шевченка, 73 (будівля кран-балки), вул. Коцюбинського, 22-а (зерносклад), вул. Коцюбинського, 22-б (комплекс КЗС), вул. Коцюбинського, 23-а (телятник).

Відомості про заборону на нерухоме майно на підставі іпотечного договору внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 22 лютого 2011 року.

3 січня 2013 року Підприємство звернулось до СТОВ «Степ» із вимогою-попередженням про задоволення вимог іпотекодержателя щодо погашення зобов'язань за договором позики у сумі 400 000 грн.

Листом від 15 лютого 2013 року директор СТОВ «Степ» Кузуб А.І. повідомив, що фінансовий стан Товариства не дає можливості виконати зобов'язання, а тому він не заперечує проти їх виконання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

27 та 28 лютого 2013 року Підприємство звернулось із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо предмету іпотеки.

Рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 5 березня 2013 року № 727327, № 729083, від 6 березня 2013 року № 738652, № 741806 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі, які були предметом іпотеки, за Підприємством.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року СТОВ «Степ» визнано банкрутом, обов'язки ліквідатора покладено на арбітражного керуючого Мазана О.О.

В червні 2015 року ліквідатором від КП «Бюро технічної інвентаризації» Ічнянської районної ради Чернігівської області отримано довідку № 47, в якій зокрема, вказувалось, що станом на 31 грудня 2012 за СТОВ «Степ» зареєстровано право власності на нерухоме майно (нежитлові будівлі), що знаходяться за адресою Чернігівська область, Ічнянський район, с. Щурівка, по вул. Шевченка 74, вул. Коцюбинського 22-а, вул. Коцюбинського 22-б та вул. Коцюбинського 23-а.

16 грудня 2015 року ліквідатором також отримано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких зазначено, що вказане нерухоме майно належить Підприємству. Підставою виникнення права власності зазначено іпотечний договір від 22 лютого 2011 року № 366.

Крім того, судами встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебувало зведене виконавче провадження № 189-А/3 про стягнення з СТОВ «Степ» на користь ТОВ «Укрпромбанк» заборгованості.

На все рухоме та нерухоме майно боржника постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28 лютого та 19 квітня 2011 року накладався арешт, про що 28 лютого (р/н № 10885945) та 21 квітня (р/н № 11101488) 2011 року відповідно внесено дані до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає цей висновок передчасним.

Преамбулою Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин - прийняття оскаржуваних рішень; далі - Закон № 1952-IV) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Закон № 1952-ІV регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За нормою пункту 1 частини другої статті 9 Закону № 1952-ІV (в редакції від 1 січня 2013 року) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до приписів пунктів 4, 5, 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-ІV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заявлене право вже зареєстровано.

Відповідно до частини тринадцятої статті 15 Закону № 1952 ІV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 22 червня 2011 року № 703 затвердив Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 703), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусу заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти, 7, 10 Порядку № 703).

Під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями та приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Так, оскільки третьою особою надано відповідачу всі документи, необхідні для здійснення реєстрації права власності на об'єкти нерухомості, у відповідача не було підстав для відмови в здійсненні реєстрації прав та виник обов'язок здійснити таку реєстрацію.

Щодо накладеного на майно арешту, то суди попередніх інстанцій не врахували, що відповідно до частини шостої статті 3 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Як встановлено судами, арешт майна СТОВ «Степ» зареєстровано 28 лютого та 21 квітня 2011 року, тобто після державної реєстрації іпотеки 22 лютого 2011 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості зі СТОВ «Степ» завершено 27 лютого 2014 року і на виконанні не перебуває.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами пункту 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, особа має навести у чому саме полягають їх порушення.

З матеріалів справи вбачається, що обставини, на які позивач посилається у позові, як на підставу для скасування рішень, не порушують його прав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, Підприємством виконано вимоги договору іпотеки і повідомлено СТОВ «Степ» про необхідність погашення ним зобов'язань за договором позики, на що отримано відповідь директора Кузуб А.І. від 15 лютого 2013 року про можливість виконання зобов'язань шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судами не встановлено, яким чином вказані рішення, прийняті у березні 2013 року можуть вплинути на права, обов'язки чи інтереси ліквідатора, призначеного у грудні 2014 року, суб'єктивне право якого не порушене.

При цьому, такі рішення не оскаржували директор СТОВ «Степ», розпорядники майна арбітражні керуючі Федоров М.М. та Горбач І.С.

З урахуванням вказаних обставин, судам необхідно звернути увагу і на строк звернення до суду, встановлений статтею 99 КАС України, оскільки про прийняті рішення вказаним представникам Товариства було відомо, але до суду вони не звернулись.

Про обізнаність СТОВ «Степ» із оскаржуваними рішеннями свідчить і акт приймання передачі майна від 7 березня 2013 року, підписаний сторонами іпотечного договору, наданий в судовому засіданні касаційного суду.

Оскільки судами не досліджені вказані обставини, які можуть підтвердити або спростувати право позивача на звернення з цим позовом, то рішення судів не можуть вважатися такими, що відповідають вимогам наведеної статті і підлягають скасуванню.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Агро-Трейдер» задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

В.І.Маслій