Справа № 553/2265/16-а
Суддя: Андрущенко С. А.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2265/16-а
Провадження № 2-а/553/68/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.07.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді: Андрущенко С.А.,

при секретарі: Зозулі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обєднання управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Полтавського обєднання управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з вимогами визнати дії Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави, які полягають у припиненні з 01 квітня 2015 року виплат раніше призначеної йому пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» протиправними та зобовязати Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити з 01 квітня 2015 року виплату раніше призначеної йому пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (1991 року).

В обґрунтування позовних вимог вказав, що працюючи на посаді начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Полтавської області, йому у 2013 році була нарахована пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України Ленінського району з 2013 року, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЗ №561573, виданим 24.10.2013, номер пенсійної справи 143142/1627 та повинен отримувати пенсію за вислугою років з 06.09.2013 року довічно. Для накопичення коштів з виплачених сум пенсійного забезпечення, він оформив кредитну картку у Полтавському відділені «Megabank». Накопиченні кошти він планував використати для проведення ремонту нерухомого майна. Однак, у банку йому повідомили про відсутність необхідних коштів на картковому рахунку. Крім цього, у березні 2016 року, з метою отримання інформації про джерела доходів, як посадової особи прокуратури області, для заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру він звернувся до територіального підрозділу ДФС у Полтавській області. Відповідно до отриманої довідки №2692 від 12.03.2016 йому стало відомо, що призначена йому пенсія за вислугу років, протягом 2015 року не виплачувалась. Указаний факт також підтверджено довідкою ДФС у Полтавській області № 0027254 від 31.03.2016 року. У листі за № 15/Л-06 від 18.03.2016 відповідач повідомив, що припинення виплати йому пенсії було здійснено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, який набув чинності 01.04.2015 та яким було змінено порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам. У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цих Законів, з 1 квітня 2015 року не виплачуються. Також, у вказаному листі відповідач зазначив, що оскільки він працює в обласній прокуратурі на посаді начальника відділу виплату пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» припинено з 01 квітня 2015 року у відповідності до вищезазначеного Закону.

Такі дії УПФ Ленінського району в м. Полтаві позивач вважає неприпустимими та протиправними, так як, при призначенні у 2013 році державою гарантовано відповідно до п. 14 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», що пенсія призначена відповідно до цієї статті, виплачується незалежно від змін законодавства після виходу на пенсію. Прокурори і слідчі прокуратури, яким призначено пенсію за вислугу років, і які працюють на прокурорсько-слідчих посадах, мають право одержувати заробітну плату відповідно до законодавства. Норма статті 50-1, в тому числі п.14 Закону України «Про прокуратуру» є імперативною (категоричною і загальнообовязковою), що має чітко визначений припис, відхилення від якого не допускається, треба діяти тільки так, як приписує норма закону і ніяк інакше, зазначена стаття не містить відсильних (до інших статей нормативно-правового акту) чи бланкетних (до іншого нормативного документу) норм де це правило конкретизовано. А тому, починаючи з 06.09.2013 року у держави Україна зявився обовязок перед ним, виплачувати пенсію в повному обємі незалежно від заробітку, одержуваного після виходу на пенсію. Крім того, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються, у тому числі у відповідності до Закону України «Про прокуратуру». Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах у період з 01 квітня 2015 року по 01 червня 2015 року не прийнятий, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні у зв`язку із тим, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року №911 тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Враховуючи вищезазначене, управлінням правомірно тимчасово припинено виплату пенсії, у звязку з чим відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Крім того, представник відповідача наполягала на застосуванні ст. 99 КАС України, якою визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року №911 був опублікований в офіційному видані, а отже був доведений до відома позивача.

Вислухавши учасників процесу, зясувавши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві з 2013 року та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЗ № 561573, виданим 24 жовтня 2013 року.

На час призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 працював в Полтавській обласній прокуратурі і на даний час працює в Полтавській обласній прокуратурі на посаді начальника відділу.

З 01 квітня 2015 року відповідачем виплату вказаної вище пенсії позивачу припинено з посиланням на вимоги Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 - VIII (далі - Закон № 213), яким внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру».

У відповіді на запит позивача з приводу припинення виплат пенсії за № 15/Л-06 від 18.03.2016 року відповідач повідомив, що припинення виплати йому пенсії було здійснено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, який набув чинності 01.04.2015 та яким було змінено порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам. У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цих Законів, з 1 квітня 2015 року не виплачуються. Оскільки, ОСОБА_1 на даний час працює на посаді та на умовах, передбачених цим Законом, виплату пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» припинено з 01 квітня 2015 року у відповідності до вищезазначеного Закону.

Як вбачається з відповіді ПАТ «Мегабанк» за вих. №08-154 БТ від 03.06.2016 року та відомості ГУ ДФС у Полтавській області № 0027254 від 31.03.2016 року ОСОБА_1 вперше дізнався про припинення виплати йому пенсії за вислугу років - 31 березня 2016 року, а отже останнім не пропущено строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

02 березня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року.

Вказаним Законом (п. 1 розділу 1) внесені зміни в ст. 50 Закону України «Про прокуратуру», згідно яких: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Згідно з пунктом 2 розділу III «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Судом встановлено, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач ОСОБА_1, дійсно давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у звязку з чим відповідач припинив виплату йому пенсії з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах у період з 01 квітня 2015 року по 01 червня 2015 року не прийнятий, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом непризначаються.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у звязку з чим відпали передбачені п. 1 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року підстави, на які посилається відповідач у листі за № 15/Л-06 від 18.03.2016 року, для невиплати ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Отже, з 02 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачеві вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд дійшов до висновку, що дії відповідача стосовно припинення виплати позивачеві пенсії, починаючи з 02 червня 2015 року є такими, що суперечать Конституції України та наведеним вище законам України, а тому є протиправними, в звязку із чим право ОСОБА_1 на належний рівень соціального забезпечення підлягає захисту.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про зобовязання Полтавське обєднання управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити з 02 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. 19, 22, 46 Конституції України, п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року), ст. ст. 7-14, 69, 71, 94, 159-163, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Полтавського обєднання управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави, які полягають у припиненні виплат раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» протиправними.

Зобовязати Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити з 02 червня 2015 року виплату раніше призначеної йому пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року).

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_2