Справа № 202/699/16-а
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/699/16-а
Провадження №2-а/202/33/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Логойди О.В.

представника відповідача 1 Матвєєнко Г.М.

представника відповідача 2 Слободянюка Р.О.

представника третьої особи Дьоміної Л.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України в якому, з урахуванням уточнень, просив суд визнати протиправними дії військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у розгляді документів ОСОБА_1 та направлення їх до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги; зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти документи у ОСОБА_1 щодо зазначеної вище виплати та направити дані документи до департаменту фінансів Міністерства оборони України та зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату грошової допомоги у розмір 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб інвалідності ІІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. В обґрунтування позову зазначив, що з 23 січня 2015 року позивачу присвоєна ІІІ група інвалідності по причині поранення, контузії, захворювання пов`язаного з участю в бойових діях, у зв`язку з чим на підставі ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних громадян. У липні 2015 року позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою в якій просив прийняти рішення про призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Листом від 19 серпня 2015 року військовий комісар Дніпропетровського обласного військового комісаріату відмовив позивачу у розгляду його звернення у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звернувся не за належністю та рекомендував звернутися до Державної прикордонної служби України та зазначив, що оскільки позивач проходив військову службу в прикордонних військах КДБ СРСР, виплата одноразової грошової допомоги не відноситься до компетенції Міністерства оборони України. 13 жовтня 2015 року позивач отримав відповідь від Державної прикордонної служби України якою йому також було відмовлено у призначені та виплаті зазначеної вище допомоги. Вважає вказані дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач зі своїм представником позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник Міністерства оборони України позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що Дніпропетровський обласний військовий комісаріат не направляв документи позивача з висновком (щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги) до головного розпорядника бюджетних коштів, Міністерство оборони України висновків щодо призначення або відмови у призначенні не приймало, то вимога позивача про зобов`язання Міністерства оборони України до вчинення дій є передчасною.

Представник Дніпропетровського обласного військового комісаріату позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі, зазначивши, що оскільки позивач проходив військову службу в прикордонних військах КДБ СРСР, виплата одноразової грошової допомоги не відноситься до компетенції Міністерства оборони України. Зазначив, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено, що Міністерство оборони України є правонаступником Головного управління прикордонних військ КДБ, в тому числі Управління прикордонних військ Середньоазіатського округу КДБ. Крім того просив застосувати строк позовної давності.

Представник Адміністрації Державної прикордонної служби України позов підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що саме на Міністерство оборони України покладено обов`язок по нарахуванню та виплаті одноразової допомоги визначеної ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1982 по 1983 роки проходив військову службу у Прикордоних військах Комітету державної безпеки СРСР (в/ч НОМЕР_1 ).

ОСОБА_1 під час проходження військової служби приймав участь у бойових діях, в результаті яких отримав поранення, контузію, що підтверджується довідкою від 26 січня 2015 року.

Протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 20 січня 2015 року № 143 встановлено, що вогнепальні осколкові поранення голови, обличчя (контузія головного мозку), отримані ОСОБА_1 1961 року народження, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. (а.с.10).

В подальшому, 26 січня 2015 року ОСОБА_1 пройшов медико-соціальну експертизу, якою йому було визначено 3 групу інвалідності, що настала у зв`язку з участю у бойових діях на території іншої держави, про що свідчить з довідка обласної МСЕК від 26 січня 2015 року сер. 10 ААГ № 026881 (а.с.6)
30 липня 2007 року позивач подав до Дніпропетровського обласного військового комісаріату відповідні документи та заяву про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності, внаслідок проходження військової служби.
Своїм листом від 19 серпня 2015 року Дніпропетровський обласний військовий комісаріат повідомив позивача, що його заява від 30 липня 2007 року залишається без реалізації , як така, що надіслана не за належністю.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (зі змінами) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України від 28.05.2008 №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок №499).

Так, пунктом 3 Порядку №499 передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Відповідно до пункту 7 Порядку №499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

В даному випадку суб`єктом владних повноважень, який розглядає документи для оформлення виплат та перевірки наявності підстав для встановлення права на виплату одноразової грошової допомоги та прийняття рішення про призначення є комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі Комісія), що створюється в Міністерстві оборони України.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що залишаючи заяву ОСОБА_1 від 30 липня 2015 року про призначення одноразової грошової допомоги без реалізації, Дніпропетровський обласний військовий комісаріат вийшов за межі своїх повноважень та перейняв на себе функції Комісії.

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, орієнтований перелік яких визначений у вказаній статті. При цьому суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючите, що дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату фактично не дають змоги розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату щодо залишення без реалізації заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби та зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти заяву у ОСОБА_1 від 30 липня 2015 року щодо виплати одноразової грошової допомоги та направити дані документи до Міністерства оборони України для розгляду.

Разом з тим, необхідне зазначити, що питання нарахування та виплати вищезазначеної одноразової грошової допомоги вирішується відповідною Комісією при Міністерстві оборони України.

Суд не може взяти на себе не властиві повноваження щодо зобов`язання Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу, адже питання щодо призначення (відмови у призначенні) пенсії відносяться до виключної компетенції Комісії , а суд може лише перевіряти прийняте Комісією рішення на його відповідність законодавчим нормам.

На підставі викладеного позовні вимоги про зобов`язання Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату грошової допомоги у розмір 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб інвалідності ІІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби задоволенню не підлягають.

Твердження представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , що позивачем порушений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, є безпідставним з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідь про залишення листа позивача без реалізації Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом була надана 19 серпня 2015 року, а з відповідним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 04 лютого 2016 року, тобто в межах шестимісячного строку.
Посилання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 на ч.5 ст.99 КАС є помилковим, оскільки Дніпропетровський обласний військовий комісаріат рішення про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги не приймав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково.
Керуючись статтею 124 Конституції України, ст.ст. 7-11, 17-19, 71, 99, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у прийняття документів ОСОБА_1 та направлення їх до Міністерства оборони України для вирішення питання по нарахуванню та виплати одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти заяву у ОСОБА_1 від 30 липня 2015 року щодо виплати одноразової грошової допомоги та направити дані документи до Міністерства оборони України для розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Повний текст постанови виготовлено до 17липня 2016 року.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя Волошин Є.В.