Справа № 320/247/15-а (ЗП/808/6/15)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
05 липня 2016 рокусправа № 320/247/15-а (ЗП/808/6/15)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.
суддів: Дурасової Ю.В. Чередниченко В.Є.
за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 р.
у справі № 320/247/15-а (ЗП/808/6/15)
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1
про скасування рішень суб`єктів владних повноважень та стягнення коштів на відшкодування шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
14.01.2015 ОСОБА_1 (даліпозивач) звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1, Запорізький ОВК), Міністерства оборони України (далі відповідач -2) про скасування рішень суб`єктів владних повноважень та стягнення коштів на відшкодування шкоди.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.03.2015 задоволено клопотання відповідача 2 , адміністративну справу за вищезазначеним позовом передано на розгляд Запорізького окружного адміністративного суду на підставі ст.22 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обгрунтування позовної заяви, з урахуванням уточнень від 30.01.2016 року (т.2 а.с.79-80) та пояснень, поданих 24.02.2016 (т.2 а.с.89-90), позивач зазначав наступне.
Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.07.2012 по справі 815/7954/12 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення і виплату одноразової грошової допомоги з інвалідності відмовлено.
За наслідками розгляду апеляційної скарги позивача, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013 по справі 815/7954/12 постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.07.2012 було скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, та зобов`язано:
- ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти та спрямувати на адресу Міністерства оборони України висновок, стосовно можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.2 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України;
- Міністерство оборони України прийняти у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
На виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013 позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи з причини травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в сумі 2089,08грн.
Навівши названі обставини, позивач зазначає, що постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013 відповідачами не виконана, вважає, що розмір одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи з причини травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, враховуючи норми ст.ст. 3, 16,16-2, 16-3, 17 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції від 04.07.2012 року № 5040-VI, що набрала чинності 01.01.2014 року; п.2 р.2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 р. № 5040-VI, що набрала чинності 01.01.2014 року, повинен становити 273510, 00 грн.
На підставі зазначеного, просив скасувати, як такі що не відповідають вимогам норм статей 16,16-2 та 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей: наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.05.2014 №152 про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пункт 16 рішення Протоколу засідання відповідної комісії Міністерства оборони України від 07.05.2014 №1, затвердженого виконуючим обов`язки Міністра оборони України М.В. Коваль, в частині прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з інвалідності в сумі 2089,20грн.; стягнути з Міністерства оборони України кошти в сумі 523510,80грн. в тому числі -273510,80грн. на відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, 250000грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у задоволення позову відмовлено.
Рішення суду обгрунтовано тим, що п.16 рішення, викладеного в Протоколі засідання відповідної комісії Міністерства оборони України від 07.05.2014 №1, та наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.05.2014 №152 про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю відповідали чинному законодавству, оскільки відповідачі під час визначення розміру грошового забезпечення позивача належним чином застосували норми законодавства, а саме у редакції, чинній на час подій, внаслідок яких у позивача виникло право на отримання названого грошового забезпечення.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову по суті позовних вимог, які є законними та обґрунтованими.
Зазначає, що при винесенні рішення суд першої інстанції не застосував належні норми матеріального права, а саме ст.ст. 3, 16, 16-2, 16-3, 17 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції від 04.07.2012 року № 5040-VI, що набрав чинності 01.01.2014 року; п.2 р.2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 р. № 5040-VI, що набрав чинності 01.01.2014 року; ст.ст. 4, 5, 11, 15, 16, 22, 23, 509, 526, 530, 611, 623, 625, 1166, 1167 ЦК України. Порушив норми ст.ст. 9, 213 КАС України.
Позивач зазначає, що, приймаючи постанову від 29 лютого 2016 року, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з інвалідності в розмірі 30-місячного грошового забезпечення, визначеного на день звільнення з військової служби в сумі 2089, 20 грн., Міноборони України прийнято 07.05.2014 року, після набрання 01.01.2014 року чинності Законом України « Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 р. № 5040-VI, згідно з нормами п.п.1,2 р.2 якого позивач має право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги з інвалідності у розмірі і порядку, передбаченому ст.ст. 16, 16-2, 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в редакції від 04.07.2012 року № 5040-VI, що набрала чинності 01.01.2014 року.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду не надійшло.
У судовому засіданні позивач доводи та вимоги, викладені у апеляційній скарзі, підтримав.
Представник Міністерства оборони України проти апеляційної скарги заперечив, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обгрунтовану.
Заслухавши пояснення учасників, переглянувши постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як свідчать матеріали справи, позивач проходив військову службу у Збройних Силах з 07.08.1972 по 31.01.1995, на підставі наказу командувача Військово-повітряними силами України від 12.12.1994 №0335 звільнений з військової служби за станом здоров`я, та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.1995 №19 з цієї ж дати (31.01.1995) виключений із списків особового складу частини.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.
Внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби позивачу була встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою Запорізької обласної МСЕК № 166818 серії АД від 10 жовтня 2011 року.
16.11.2011 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.2 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Згідно змісту відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 № с/23-1148 від 21.11.2011 позивачу було відмовлено у виплаті такої допомоги.
В травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України, в якому просив зобов`язати відповідачів призначити і виплатити одноразову грошову допомогу за інвалідність, передбачену ч.2 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.07.2012 по справі 815/7954/12 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення і виплату одноразової грошової допомоги з інвалідності відмовлено.
За наслідками розгляду апеляційної скарги позивача, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013 по справі 815/7954/12 постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.07.2012 було скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, та зобов`язано:
- ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти та спрямувати на адресу Міністерства оборони України висновок, стосовно можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.2 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України;
- Міністерство оборони України прийняти у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
За наслідками розгляду касаційної скарги відповідачів, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.05.2014 постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013р. залишено без змін.
26.11.2013 ОСОБА_1 звернувся до Запорізького ОВК з заявою від 22.11.2013 про виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013.
На виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013, на підставі норм ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, абзацу 5 підпункту 4 пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008р. №499, враховуючи, що у відповідності до матеріалів справи позивача було звільнено з військової служби з 31.01.1995, Міністерством оборони України було розраховано розмір одноразової грошової допомоги на день звільнення позивача у сумі 2089,20грн., яку було виплачено позивачу, що підтверджується рішенням Міністра оборони України, оформленого протоколом №1 від 07.05.2014. (пункт 16 протоколу), наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.05.2014 №152, платіжним дорученням №804 від 23.05.2014 року.
Згідно змісту вищезазначеної постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013 по справі № 815/7954/12, розмір одноразової грошової допомоги не був предметом дослідження під час розгляду справи № 815/7954/12, а предметом спору було саме право позивача на призначення цієї допомоги. Як вбачається із змісту даного позову та апеляційної скарги, підставами, зокрема, є невірне, на думку позивача, визначення у рішенні Міністерства оборони України розміру одноразової грошової допомоги.
Дослідивши названі обставини та доводи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 та пов`язані з обставинами, встановленими постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013 року у справі № 815/7954/12.
Як свідчить зміст названої постанови суду апеляційної інстанції, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги визнано з моменту встановлення інвалідності на підставі ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ч. 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" від 28.05.2008 № 499, п.п. 2 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, у редакції, чинній на момент встановлення позивачу інвалідності.
Так, ч.2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, що діяла за станом на жовтень 2011 року-вересень 2013 року) було визначено, що в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 7 підпункту 2 пункту 2 вищевказаного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. №499(в редакції, що діяла на період спірних правовідносин) визначено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, зокрема, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.
Абзацом 5 підпункту 4 пункту 2 вищевказаного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. №499, визначено, що при обчисленні одноразової грошової допомоги грошове забезпечення визначається, зокрема, для звільнених з військової служби на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У відповідності до довідки командира військової частини НОМЕР_1 на день звільнення з військової служби розмір грошового забезпечення підполковника ОСОБА_1 за видами та їх розміром складав:
оклад за військове звання - 2484900крб.;
посадовий оклад - 2370500крб.;
процентна надбавка за вислугу років 40% - 1942200крб.;
надбавка за класну кваліфікацію 7% - 165900крб.;
а усього - 6963600крб.
Згідно Указу Президента України від 25.08.1996р. №762/96 Про грошову реформу в Україні українські карбованці підлягали обміну на гривні за курсом 100000 карбованців за 1 гривню.
Отже розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення у грошовій одиниці гривня становив 6963600крб./ 100000 = 69,636грн.
Виходячи із вищенаведених норм законодавства та розміру грошового забезпечення позивача на день звільнення, розмір одноразової грошової допомоги повинен розраховуватись та становити: 69,636 х 30 = 2089.08грн..
Таким чином, винесене на виконання постанови суду рішення Міністра оборони України, оформлене протоколом №1 від 07.05.2014, у частині призначення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності II групи у розмірі 30-місячного грошового забезпечення, визначеного не день звільнення, в сумі 2089,20грн. (пункт 16 протоколу), є правомірним та відповідає змісту рішення суду у справі № 815/7954/12.
Доводи позивача стосовно того, що сума одноразової грошової допомоги повинна бути розрахована у відповідності до норм п. «б» ч.1 ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції від 01.01.2014 року, не приймаються судом, оскільки рішення Міністерства оборони приймалось на виконання постанови суду, якою було визначено нормативні акти, що дають позивачу право на отримання грошової допомоги у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.
Доводи позивача стосовно того, що грошова допомога, повинна бути нарахована, виходячи з розміру грошового забезпечення, передбаченого за посадою, на якій перебував позивач під час звільнення, за станом 12.09.2013 року (дата винесення постанови суду у справі № 815/7954/12), не приймаються судом, виходячи з норм абз. 5 підпункту 4 пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. №499, де визначено, що при обчисленні одноразової грошової допомоги грошове забезпечення визначається, зокрема, для звільнених з військової служби на день звільнення.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.
Як свідчать матеріалами справи, позивач проходив військову службу у Збройних Силах з 07.08.1972 по 31.01.1995, на підставі наказу командувача Військово-повітряними силами України від 12.12.1994 №0335 звільнений з військової служби за станом здоров`я, та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.1995 №19 з цієї ж дати (31.01.1995) виключений із списків особового складу.
Отже, підстави для скасування рішення Міністерства оборони від 07.05.2014 року відсутні.
З огляду на вищевикладене, наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.05.2014р. №152 про виплату грошової допомоги ОСОБА_1 є законним, оскільки виданий на виконання вищезазначеного правомірного рішення Міністра оборони України у відповідності до вимог чинного законодавства.
Що стосується вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то вони не підлягають задоволенню, як такі, що базуються на висновках щодо протиправності рішень відповідачів.
Таким чином, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року відповідає обставинам справи та винесена у відповідності до норм матеріального та процесуального права, що виключає підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 р. у справі № 320/247/15-а (ЗП/808/6/15)- залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.
Ухвала складена у повному обсязі 14.07.2016 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: В.Є. Чередниченко