Справа № 760/4546/16-а
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/478/16
Справа №760/4546/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення, посилаючись на наступне.

27.02.2016 інспектором УПП лейтенантом міліції Хуторним Андрієм Вікторовичем складено Постанову серії ПС2 № 819553 про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 у розмірі 425 грн. за порушення п. 9.2 правил дорожнього руху, а саме неподання сигналу світловими показчиками повороту відповідного напрямку перед пєрестроюванням та поворотом, та притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КпАПУ.

Позивач вважає дії інспектора ІПП щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення незаконним.

Просить оскаржувану ним постанову скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, надав письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів у відповідності до ст.128 ч.4 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.222 КпАПУ органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що 27.02.2016 інспектором УПП лейтенантом міліції Хуторним Андрієм Вікторовичем складено Постанову серії ПС2 № 819553 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КпАП України.

27 лютого 2016 року ОСОБА_1 рухався по вулиці Здолбунівська від Харківського шосе Дніпровського району м. Києва. На вказаній вулиці передбачений рух двома полосами в одному напрямку і однією у напрямку тільки ліворуч. У кінці вказаної вулиці, перед виїздом на вулицю Ревуцького, розташований світлофор, а також наказовий дорожній знак № 4.3 «Рух ліворуч», що означає можливість руху у даній смузі лише у вказаному напрямку. ОСОБА_1, керуючись дорожнім знаком, рухаючись у крайній лівій смузі зупинився на червоний сигнал світлофора, та після зеленого сигналу світлофора розпочав рух у напрямку, вказаному на дорожньому знаку - ліворуч, виїжджаючи на вул. Ревуцького з вулиці Здолбунівська.

Як пояснив позивач, після чого його зупинив патруль на службовому автомобілі та склав постанову про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 у розмірі 425 грн. за порушення п. 9.2 правил дорожнього руху, а саме неподання сигналу світловими показчиками повороту відповідного напрямку перед пєрестроюванням та поворотом, у зв'язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КпАПУП.

У судовому засіданні 02.06.2016 представник позивача посилався на те, що позивач не вчиняв згадуваних маневрів (перестроювання та поворот), він їхав у крайній лівій смузі і на зелений сигнал світлофора розпочав рух ліворуч - тобто у напрямку, вказаному на дорожньому знаку № 4.З., що не передбачає необхідності використання світлових показників напрямку руху, а навпаки забороняє такий сигнал (п.9.4).

Також зазначив, що працівники поліції, на вимогу позивача, відмовились залучити до розгляду матеріалів про адмінправопорушення свідків, а також позбавили змоги надати пояснення у письмовій формі.

Відповідно до ст. 280 КпАПУ орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАПУ адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КпАПУ постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Позивач звертаючись до суду з позовом вказує, що їхав у крайній лівій смузі і на зелений сигнал світлофора розпочав рух лівруч - тобто у напрямку, вказаному на дорожньому знаку № 4.З., що не передбачає необхідності використання світлових показників напрямку руху, а навпаки забороняє такий сигнал (п.9.4).

Частиною 2 ст. 122 КпАПУ України передбачена відповідальність, зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Положеннями КпАПУ визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, суд звертає увагу на те, що відповідно до Правил дорожнього руху України знак 4.3 "Рух ліворуч" дозволяє рух лише ліворуч. Знак дозволяє також розворот транспортних засобів.

Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед якими він встановлений.

Відповідно до п. 9.4. Правил дорожнього руху, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 - 100 м у населених пунктах і за 150 - 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб'єкт правопорушення, суб'єктивну сторону правопорушення, об'єкт правопорушення та об'єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не містить складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, об'єктивна сторона правопорушення не є встановленою.

Відповідно до ст.252 КпАПУ орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КпАПУ доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті» роз'яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАПУ. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КпАПУ, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення, а також спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, відтак будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Представник Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції, Любачевський В.В., надав до суду письмові заперечення на позов на підтвердження рішення, яке було прийняте інспектором Роти 2 Батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Хуторним А.В., проте на підтвердження правомірності його дій, жодних доказів надано не було.

Інших доказів, окрім постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні ст.251 КпАПУ, які свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, винність у його вчиненні, суду не надано.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення адміністративного правопорушення, в матеріалах справи такі підтвердження відсутні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.158, 159, 161, 163, 167 КАС України, на підставі ст.ст.122, 288-293 КпАПУ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 819553 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАПУ у вигляді накладення адміністративного стягнення.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою серії ПС 2 № 819553 притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАПУ, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 551 гривню 21 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І. А. Усатова