Справа № 2а-18284/09/0370
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2016 р. м. Київ К/800/13373/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Голубєвої Г.К., Рибченка А.О.

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника відповідача Ярошика Т.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 у справі №2а-18284/09/0370 (№876/6870/15) за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 13.05.2016 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 18.05.2016 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпунктів 9.6.2, 9.6.7 пункту 9.6 статті 9, статті 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», частини п'ятої статей 32, 116, 147 Цивільного кодексу України, статті 167 Господарського кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої ОСОБА_5.

Батько малолітньої - ОСОБА_4 помер, залишивши після себе майно, яке успадкувала ОСОБА_5 як спадкоємець за законом.

За результатами перевірки правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджетів обов'язкових платежів Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією було прийнято податкове повідомлення 16.04.2007 №/0, згідно якого неповнолітній ОСОБА_5 визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у розмірі 514681,59грн.

Підставою для визначення податкового зобов'язання слугував висновок податкового органу про те, що ОСОБА_3 в декларації про доходи дочки за 2006 рік зазначила не всі види спадкового майна, з якого одержано дохід.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, проведено податковою інспекцією правильно.

Так, за висновками судів попередніх інстанцій Луцькою об'єднаною державною податковою правомірно нараховано податок з доходів фізичних осіб за депозитними вкладами в установах банку, частками в статутних фондах товариства, що підпадає під визначення комерційної власності та отриманий інвестиційний прибуток від їх відчуження повинен оподатковуватися.

Суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» об'єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування на:

а) об'єкт нерухомого майна;

б) об'єкт рухомого майна, зокрема: предмет антикваріату або витвір мистецтва; природне дорогоцінне каміння чи дорогоцінний метал, прикраса з використанням дорогоцінних металів та/або природного дорогоцінного каміння; будь-який транспортний засіб та приладдя до нього; інші види рухомого майна;

в) об'єкт комерційної власності, а саме - цінний папір (крім депозитного (ощадного), іпотечного сертифіката), корпоративне право, власність на об'єкт бізнесу як такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна (промислова) власність або право на отримання доходу за нею;

г) суми страхового відшкодування (страхових виплат) за страховими договорами, укладеними спадкодавцем, а також суми, що зберігаються на пенсійному рахунку спадкодавця згідно з договором недержавного пенсійного забезпечення, пенсійного вкладу;

д) кошти, а саме готівкові кошти або кошти, що зберігаються на рахунках спадкодавця, відкритих у банках та небанківських фінансових установах, у тому числі депозитні (ощадні), іпотечні сертифікати, сертифікати фонду операцій з нерухомістю.

Згідно з підпунктом 13.2.1 пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» при отриманні спадщини спадкоємцями, що є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, об'єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою податку до будь-якого об'єкта спадщини.

Відповідно до підпункту 1.20.4 пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки та батьки її чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що у випадку успадкування дитиною від батька майна уся спадкова маса незалежно від виду об'єкта спадщини оподатковується за нульовою ставкою податку.

Таким чином, усе майно, що успадковане ОСОБА_5 від ОСОБА_4, в тому числі кошти на депозитних вкладах в установах банку та частки в статутних фондах товариств, оподатковується за нульовою ставкою податку та до зазначених правовідносин судами помилково застосовано положення пункту 13.6 статті 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

За таких обставин, судам необхідно правильно визначити норми матеріально права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин щодо оподаткування об'єктів спадщини, отриманих ОСОБА_5 від батька.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що після успадкування ОСОБА_5 часток у статутних фондах товариств, зазначені частки були відчужені, в результаті чого було отримано дохід.

Згідно з підпунктом 4.2.13 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального річного оподатковуваного доходу включається інвестиційний прибуток від здійснення платником податку операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 статті 4.

Порядок оподаткування інвестиційного прибутку визначається пунктом 9.6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до підпункту 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» продаж інвестиційного активу є операцією з інвестиційними активами.

Підпунктом «а» підпункту 9.6.7 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначено, що для цілей цього пункту під терміном «інвестиційний актив» розуміється пакет цінних паперів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом, а також банківські метали, придбані у банку, незалежно від місця їх подальшого продажу.

Відповідно до підпункту 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту.

Згідно з підпунктом 9.6.3 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» якщо у результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими підпунктом 9.6.2 цього пункту, виникає від'ємне значення, то воно вважається інвестиційним збитком.

Пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено загальну ставку податку в розмірі 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Відповідно до пункту 22.3 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» починаючи з 1 січня 2004 року та до 31 грудня 2006 року, ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, встановлюється на рівні 13 відсотків від об'єкта оподаткування.

Таким чином, у разі здійснення операцій з відчуження інвестиційних активів, отримане за результатами таких операцій позитивне значення фінансового результату (інвестиційний прибуток) включається до складу загального річного оподатковуваного доходу та підлягає оподаткуванню в період з 01.01.2004 та до 31.12.2006 за ставкою 13%.

У свою чергу, інвестиційний прибуток дорівнює різниці між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу.

Таким чином, для розрахунку фінансового результату ОСОБА_5 від таких операцій необхідно встановити: суму доходу, отриманого від продажу інвестиційних активів (кошти, отримані за відмову від часток у статутному фонді товариств; суму витрат, понесених у зв'язку з придбанням таких активів.

При вирішенні питання щодо витрат ОСОБА_5 у зв'язку з придбанням інвестиційних активів, що враховуються при розрахунку інвестиційного прибутку, судам слід виходити з такого.

Згідно з абзацом сьомим підпункту 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за нульовою вартістю.

Таким чином, у цілях оподаткування вважається, що інвестиційні активи придбані ОСОБА_5 за нульовою вартістю, а відтак - витрати з придбання інвестиційних активів складають нуль гривень.

Враховуючи наведене, для правильного вирішення справи судам необхідно з'ясувати розмір отриманого ОСОБА_5 від відчуження часток товариств інвестиційного прибутку, який підлягав включенню до складу загального річного оподатковуваного доходу та з якого позивач мала сплатити до бюджету податок за ставкою в розмірі 13%, витребувати у податкового органу розрахунок визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням податкового зобов'язання та виокремити відповідну суму із загального розміру донарахування.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки встановлення нових обставин вимагає дослідження доказів, що знаходиться поза межами касаційного розгляду справи, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції із скасуванням ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій як таких, що не відповідають статті 159 цього Кодексу.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 у справі №2а-18284/09/0370 (№876/6870/15) скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Г.К. Голубєва

__________________ А.О. Рибченко