Справа № 823/199/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/199/16 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Чорної Н.С.,

за участю:

представника позивача - Янчевського М.С.,

представника відповідача - Талибова Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар Петролеум», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Джет 1» про застосування заходів реагування, за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року,

У с т а н о в и в :

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернулося у суд із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар Петролеум», за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Джет 1», в якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи ТОВ «Сокар Петролеум» за адресою: вул. В. Кільцева, 11 у Солом'янському районі м. Києва шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощити та вхідні двері приміщень.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення - про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені в ході перевірки відповідача порушення пожежної безпеки не являються підставою для застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи в приміщеннях, що підлягали перевірці.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що Солом'янським районним управлінням ГУ ДСНС України у м. Києві в період з 04 по 17 лютого 2016 року проведено планову перевірку додержання ТОВ «Сокар Петролеум» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки в приміщеннях та на території АЗК 03/3 по вул. В. Кільцева, 11 в м. Києві, за підсумками якої складено акт від 17 лютого 2016 року №50 та виявлено п'ятнадцять порушень, що наведені на 4 і 5 сторінках акту.

За наслідками перевірки Солом'янським районним управлінням ГУ ДСНС України у м. Києві винесено припис №50 від 23 лютого 2016 року, яким зобов'язано відповідача усунути виявлені порушення у строк до 09 березня 2016 року.

03 березня 2016 року, з огляду на результати вищевказаної перевірки, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернулось у суд із даним позовом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що в період з 29 по 30 березня 2016 року, на підставі звернення ТОВ «Сокар Петролеум» з приводу виконання вимог вищевказаного припису, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві проведено позапланову перевірку вищезгаданого об'єкта, за підсумками якої складено акт №41.

Із даного акту вбачається, що Товариством усунуто більшість із виявлених раніше порушень. Однак, наступні порушення залишились:

1) електричні вимикачі складських приміщень не винесені назовні за межі вказаних приміщень (порушення п. 1.1, п. 1.15 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні від 30.12.2014 №1417);

2) приміщення операторської не відокремлені від приміщень сервісного обслуговування глухою протипожежною перегородкою 1-го типу (порушення п. 10.1 розділу VI Правил пожежної безпеки в Україні від 30.12.2014 №1417, п. 3.1.8 Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправочних станцій №376);

3) не облаштовано додаткову полосу накопичення транспортних засобів, шириною, яка дорівнює основній полосі руху, але не менше 3,0 м. довжиною 15 м. при виїзді з АЗС (порушення п. 7.55*, п. 7.63* ДБН 360-92*);

4) АЗС не забезпечений розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою (порушення п. 31 розділу 7 Правил пожежної безпеки для об'єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів від 24.12.2008 №658);

5) не надано підтверджуючі матеріали щодо обладнання та прийняття в експлуатацію системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі її виникнення (порушення ст. 53 Кодексу цивільного захисту України).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів виходить із наступного.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища (абз. 2 ст. 1 Закону).

Відповідно до частини п'ятої статті 4 цього Закону виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Згідно частини сьомої статті 7 цього Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюються Кодексом цивільного захисту України.

Цивільний захист - це функція держави, спрямована на захист населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій шляхом запобігання таким ситуаціям, ліквідації їх наслідків і надання допомоги постраждалим у мирний час та в особливий період (ст. 4 Кодексу).

Основними принципами цивільного захисту, відповідно до статті 7 цього Кодексу, зокрема, є: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров'я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров'я громадян.

Запобігання надзвичайним ситуаціям включає в себе забезпечення пожежної та техногенної безпеки.

Відповідно до частин другої, третьої статті 52, другої, третьої статті 55 цього Кодексу діяльність із забезпечення пожежної та техногенної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Забезпечення такої безпеки суб'єкта господарювання покладається на їх власників та керівників.

Згідно статті 67 цього Кодексу до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу (п. 1); складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень (п. 11); звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей (п.12).

Відповідно до частини другої статті 68 цього Кодексу у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 70 Кодексу підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Системний аналіз викладених норм свідчить на користь висновку, що достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів судом є встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків.

Застосування вказаних заходів є виключним способом відвернення очевидної загрози життю та здоров'ю людей, унаслідок якого суб'єкт господарювання тимчасово (до усунення відповідних порушень) позбавляється права використовувати певні приміщення, механізми, устаткування, транспортні засоби тощо, тобто вжиття таких заходів становить суттєві перешкоди як для реалізації права власності особи так і для можливості його здійснювати безпосередню господарську діяльність.

Відтак, перевірка обґрунтованості вжиття заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи господарського об'єкта повинна здійснюватись з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів підконтрольного суб'єкта і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.

Виходячи із наведеного, колегія суддів доходить висновку, що про настання реальної загрози життю та здоров'ю людей можуть свідчити такі порушення правил пожежної та техногенної безпеки, які пов'язані з обставинами, що можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Оцінюючи обґрунтованість вжиття заходів реагування до ТОВ «Сокар Петролеум», про які просить позивач, з огляду на виявлені під час планової перевірки порушення (з урахуванням їх часткового усунення відповідачем, що підтверджується актом позапланової перевірки), колегія суддів зазначає наступне.

Загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна визначені Правилами пожежної безпеки в Україні, що затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417 (далі - Правила).

Ці Правила є обов'язковими для виконання суб'єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Відповідно до підпунктів 1.1, 1.5 пункту 1 розділу IV «Загальні вимоги пожежної безпеки до інженерного обладнання» Правил експлуатація електроустановок повинна відповідати вимогам ПУЕ, Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Мінпаливенерго України від 25 липня 2006 року N 258 (далі - ПТЕ), Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09 січня 1998 року N 4.

Для загального відключення силових та освітлювальних мереж складських приміщень з вибухонебезпечними і пожежонебезпечними зонами будь-якого класу, архівів, книгосховищ та інших подібних приміщень необхідно передбачати встановлення апаратів відключення (вимикачів) поза межами (ззовні) вказаних приміщень на негорючих стінах (перегородках) або на окремих опорах. Спільні апарати відключення (вимикачі) слід розташовувати в ящиках з негорючих матеріалів або в нішах, які мають пристосування для пломбування та замикання на замок.

Так, під час перевірки АЗК 03/3 по вул. В. Кільцева, 11 в м. Києві контролюючим суб'єктом виявлено, що електричні вимикачі складських приміщень не винесені назовні за межі вказаних приміщень, що є порушенням вищенаведених норм.

Відповідно до підпункту 10.1 пункту 10 розділу VI Правил АЗС повинні відповідати вимогам Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06 грудня 2005 року N 376.

Підпунктом 3.1.8 пункту 3.1 розділу 3 вказаної Інструкції передбачено, що приміщення для персоналу АЗС, у тому числі приміщення операторської, дозволяється передбачати в будинках сервісного обслуговування водіїв, пасажирів та їх автотранспортних засобів за умов відокремлення приміщень для персоналу АЗС від приміщень сервісного обслуговування протипожежними перегородками 1-го типу (приміщення операторської - глухою протипожежною перегородкою 1-го типу) і перекриттям 3-го типу.

Під час перевірки контролюючим суб'єктом установлено, що приміщення операторської не відокремлені від приміщень сервісного обслуговування глухою протипожежною перегородкою 1-го типу, що є порушенням вищенаведених норм.

Відповідно до пунктів 7.55*, 7.63* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, АЗС за умови дотримання санітарно-гігієнічних, екологічних, протипожежних та інших нормативних вимог можуть проектуватися також як автозаправні комплекси (далі - АЗК) з приміщеннями і окремими об'єктами сервісного обслуговування водіїв і транспортних засобів: для роздрібної торгівлі, швидкого харчування, технічного обслуговування, миття і змащування автомобілів.

Наземні споруди АЗС слід розміщувати на відстані не менше 10 м від краю проїжджої частини. На дорогах з 1 - 2 смугами руху в кожному напрямку на під'їздах до АЗС необхідно улаштовувати додаткову смугу накопичення транспортних засобів завширшки, що дорівнює основній смузі руху, але не менше 3,0 м, впродовж 50 м до в'їзду на АЗС та 15 м від виїзду з неї. Допускається зменшення довжини смуги накопичення до 30 м для малих та 40 м для середніх АЗС за умови їх розташування на вулицях з інтенсивністю руху не більше 300 авт./год. на 1 смугу руху.

Під час перевірки контролюючим суб'єктом установлено, що на порушення приведених норм, відповідачем не облаштовано додаткову полосу накопичення транспортних засобів, шириною, яка дорівнює основній полосі руху, але не менше 3,0 м довжиною 15 м при виїзді з АЗС.

Відповідно до пункту 31 розділу VII Правил пожежної безпеки для об'єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 24 грудня 2008 року № 658, АЗС (крім пересувних АЗС, АГЗС і АГЗП) забезпечуються розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою.

Під час перевірки контролюючим суб'єктом установлено, що на порушення наведеної норми, АЗС, яка використовується відповідачем, не забезпечена розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою.

Відповідно до частини першої статті 53 Кодексу цивільного захисту України на об'єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення (далі - автоматизовані системи).

Під час перевірки контролюючим суб'єктом установлено, що усупереч приведеній нормі відповідачем не надано підтверджуючі матеріали щодо обладнання та прийняття в експлуатацію системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі її виникнення.

Обговорюючи достатність підстав для зупинення роботи АЗК 03/3 по вул. В. Кільцева, 11 в м. Києві на підставі виявлених порушень, колегія суддів зазначає, що наявність у складських приміщеннях даного об'єкта вимикачів, не винесених назовні, відсутність глухої протипожежної перегородки 1-го типу між приміщеннями операторської та приміщенням сервісного обслуговування, додаткової полоси накопичення транспортних засобів установленого п. 7.63* ДБН 360-92* розміру, розрахункової кількості плівкоутворювального піноутворювача, а також системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі її виникнення не являються обставинами, що можуть призвести до займання та розповсюдження вогню, вибуху чи інших подібних небезпечних явищ. Відтак, виявлені порушення не свідчать про існування реальної очевидної загрози життю та здоров'ю людей на АЗК 03/3 по вул. В. Кільцева, 11 в м. Києві. А тому, виявлення вказаних порушень не може бути достатньою підставою для застосування до відповідача заходів реагування, про які просить позивач.

Окрім того, колегія суддів враховує, що АЗС «Сокар Петролеум» по вул. Велика Кільцева, 11 в м. Києві не належить до об'єктів підвищеної небезпеки та вилучена з Державного реєстру таких об'єктів, про що свідчить лист Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві від 30.05.2015 №04-10/5608.

Відповідно до частини четвертої статті 53 Кодексу цивільного захисту України вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування визначаються правилами, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

На виконання приведеної норми визначені у ній правила уповноваженим органом не затверджені і не набули чинності.

Перелік об'єктів , які підлягають обладнанню системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій, на час спірних правовідносин наведено у додатку до наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 травня 2006 року № 288 «Про затвердження Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення», і АЗС до вказаного переліку не входить.

Отже, чинним законодавством відповідач не зобов'язаний влаштовувати на зазначеному об'єкті систему раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення.

Зазначене, серед іншого, відповідає позиції Київської обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яка протокольним рішенням від 30 березня 2016 року №04 рекомендувала ГУ ДСНС України у Київській області не вимагати облаштування АЗС автоматизованими системами раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення до прийняття відповідних нормативно-правових актів.

На вищевказаній АЗС введена в експлуатацію і діє система пожежної автоматики, що підтверджується актом прийняття її в експлуатацію; наявні справні протипожежні вододжерела, що підтверджується актом перевірки їх стану; проектна документація АЗС, як архітектурного об'єкта 5 категорії складності, пройшла державну експертизу, і цей об'єкт в установленому порядку введений в експлуатацію та відповідає проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, що підтверджується сертифікатом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, копія якого наявна в матеріалах справи; схема організації дорожнього руху на АЗС погоджена Управлінням ДАІ ГУ в м. Києві.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову та зупинення роботи вищевказаної АЗС.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення цим судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін на підставі пункту 1 статті 198 та статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складений 14 липня 2016 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.