Справа № 523/8616/15-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 р. Справа № 523/8616/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Виноградова Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Градовського Ю.М.,

за участю секретаря - Худика С.А.,

за участю представника апелянта - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - Кур`ян Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 (далі позивач), звернувся до суду з позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі відповідач, Суворовське ОУПФУ в м. Одесі), в якому просив скасувати рішення УПФ в Суворовському районі м. Одеси № 146 від 14.02.2011р. про утримання надміру виплачених сум пенсій в розмірі 87 036,09 грн. Також позивач просив повернути утримані суми пенсії та поновити пенсію у повному обсязі.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси та з 15 грудня 1993 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України ,Про пенсійне забезпечення ".

Згідно розрахунку, наданого відповідачем під час розгляду справи, пенсія була розрахована при страховому стажі 43 роки 20 днів та середній заробіток (довідка) з 01.01.1992 по 31.12.1992 роки склав 2.66701, з 01.01.1993 по 11.12.1993 роки - 46,80317. Після проведення перерахунку, розмір пенсії позивача встановлено у розмірі 3190 грн.

Також судом першої інстанції було встановлено, що у період з 24.01.2011 року по 21.02.2011 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було проведено комплексну ревізію в управлінні Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси.

В ході проведення ревізії ГУ ПФУ в Одеській області була перевірена пенсійна справа позивача, щодо достовірності відомостей стосовно розміру отриманого заробітку позивачем під час роботи на підприємствах МП „Гепард" період роботи з 1991 по 1994 роки та кооператив „Пресовщик" період роботи з 15.12.1991 по 5.07.1994 роки.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси № 146 від 14.02.2011 року було вирішено утримувати надміру виплачені суми пенсій за період з 01.01.2004р. по 28.02.2011р. у розмірі 87036.09 грн. в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.03.2011 року до повного погашення.

Приймаючи зазначене рішення управління виходило з того, що ОСОБА_3 були надані недостовірні відомості заробітку та стажу.

Вважаючи протиправним дії та рішення управління, ОСОБА_3 звернулася до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії та винесення рішення про утримання сум переплаченої пенсії були вчинені у спосіб та в межах повноважень визначених Конституцією та законами України, а тому оскаржуване рішення є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Разом з тим, необхідно зауважити на те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 зазначеного Закону України відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За приписами ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові, дозволяється лише у випадку зловживань з його боку (ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

З аналізу статей 101, 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вбачається, що пенсіонер несе відповідальність перед ПФУ у випадку зловживань з його боку встановлених у визначеному законом порядку, а у випадку надання недостовірної інформації страхувальником, таку відповідальність перед державою несе страхувальник.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України містить законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення.

Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 4) вина.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи з аналізу п.1 ч. 1 ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добросовісності виплати таких грошових сум юридичною особою; відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Стосовно обов'язку доведення пенсійним органом вини позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не було надано належних та допустимих доказів того, що позивачем вчинені зловживання або подані недостовірні дані, як цього вимагає ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», факту недобросовісної поведінки з боку позивача судом не встановлено, а тому висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що винесення управлінням Пенсійного фонду в Суворовському районі м. Одеси рішення № 146 від 14.02.2011 р. про утримання надміру виплачених сум пенсій, є незаконним та порушує права ОСОБА_3 на соціальний захист, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Суворовському районі м. Одеси № 146 «Про утримання надміру виплачених сум пенсій» від 14.02.2011 року.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повернути ОСОБА_3 кошти, стягнуті на підставі рішення управління Пенсійного фонду України у Суворовському районі м. Одеси №146 від 14.02.2011 року.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі поновити ОСОБА_3 пенсію у повному обсязі, яку вона отримувала до прийняття рішення управління Пенсійного фонду України у Суворовському районі м. Одеси № 146 «Про утримання надміру виплачених сум пенсій» від 14.02.2011 року.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: