Справа № 804/10588/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ К/800/63431/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014

та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2014

у справі № 804/10588/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт Групп»

до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Граніт Групп» звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 26.02.2014 № .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з мотивів протиправності його прийняття.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної камеральної перевірки податкової звітності ТОВ «Граніт Групп» з податку на додану вартість за грудень 2013 року, складено акт № 8/04-83-22-02/34752520 від 30.01.2014, в якому зафіксовано порушення: п. 200.4 ст. 200, п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України ТОВ «Граніт Групп», в результаті чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за грудень 2013 року на суму 1 586 011 грн.

26.02.2014 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року у загальній сумі 1 586 011 грн.

Фактичною підставою для зменшення розміру бюджетного відшкодування податку на додану вартість стали висновки контролюючого органу, викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 05.09.2012 № 95/222-34/34752520 про порушення ТОВ «Граніт Групп» вимог п. 102.5 ст. 102, абз. «б» 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

В акті документальної позапланової виїзної перевірки від 05.09.2012 № 95/222-34/34752520 контролюючий орган прийшов до висновку, що завищення залишку від'ємного значення у податковій декларації з ПДВ за червень 2012 року по від'ємним значенням, що сформовані у податкових деклараціях з ПДВ за травень-грудень 2008 року та січень-травень 2009 року, фактично є наслідком заниження суми бюджетного відшкодування за липень 2009 року, також податковий орган зазначив, що платник податку мав скористатися правом на отримання суми бюджетного відшкодування в момент виникнення на це такого права, тобто, у червні-грудні 2008 року та у січні-червні 2009 року.

Також, за висновками акту документальної позапланової виїзної перевірки від 05.09.2012 № 95/222-34/34752520 встановлено, що ТОВ «Граніт Групп» в порушення п. 200.4 ст. 200, п. 198.6 ст. 198, п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за червень 2012 року на суму 4 150 363 грн.

На підставі висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 05.09.2012 № 95/222-34/34752520 відповідачем 14.09.2012 прийнято податкове повідомлення-рішення № щодо зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість по податковій декларації за червень 2012 року на суму 4 150 363 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 14.09.2012 № , останнє було скасоване в частині зменшення TOB «Граніт Групп» розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2012 року на 199 094 грн., в іншій частині (на суму 3 948 169 грн.) вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Крім того, ТОВ «Граніт Групп» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2012 № в частині завищення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 948 169 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/2806/13-а від 16.05.2013, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 03.04.2014 залишено в силі вказане податкове повідомлення-рішення в оскаржуваній частині.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач при заповненні декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року, не міг врахувати результати документальної позапланової виїзної перевірки від 05.09.2012 № 95/222-34/34752520, проведеної органом державної податкової служби, оскільки на момент заповнення зазначеної декларації податкове повідомлення-рішення 14.09.2012 № , яке прийнято за наслідками перевірки було неузгодженим, тому що відбувалася процедура оскарження в судовому порядку.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 200.1, 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 зазначеного Кодексу рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Оскільки в судовому порядку встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 14.09.2013 № було оскаржено до адміністративного суду та на момент подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року, сума визначена у такому податковому повідомленні-рішенні не була узгодженою, тому позивачем правомірно відображено у рядку 24 декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, в сумі 1 586 011 грн.

Крім того, згідно з п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Тобто, застосування цієї норми (та встановленого в ній строку) можливе лише у тому випадку, коли платник має намір відшкодувати податок на додану вартість із бюджету, прийняв рішення про таке відшкодування та звернувся до податкового органу із заявою в установленому Кодексом порядку.

Проте, відображення позивачем у рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року залишку від'ємного значення після бюджетного відшкодування, яке включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, ще не означає прийняття платником податку рішення про реалізацію свого права на отримання бюджетного відшкодування.

Зважаючи на те, що позивач не заявляв свого наміру на відшкодування податку на додану вартість із бюджету, відповідного рішення не приймав та не звертався до відповідача із необхідною заявою, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем при проведенні перевірки безпідставно застосовані положення п. 102.5 ст. 102 ПК України, які визначають строки давності саме на подання заяви про бюджетне відшкодування цього податку, у зв'язку з чим суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що зменшення позивачу від'ємного значення сум податку на додану вартість через пропущення строків давності є помилковим.

Враховуючи вказані обставини, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний