Справа № 397/580/16-а (2-а/397/5/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2016 рокусправа № 397/580/16-а провадження №2-а/397/5/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2016 року по справі №397/580/16-а (провадження №2-а/397/5/16) за позовом ОСОБА_2 до Олександрівської селищної ради про скасування рішення,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати рішення Олександрівської селищної ради №852 від 18.10.2013р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки по вулиці Леніна в смт. Олександрівка».

В обгрунтуванні заявлених вимог посилалась на те, що 29.01.2008р. між нею та Олександрівською селищною радою укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивачу у строкове платне користування надано земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційної діяльності, яка розташована за адресою: 27300, Кіровоградська область, смт.Олексндрівка, вул. Леніна, 31. Згідно додатку до угоди про розподіл земельної ділянки від 03.10.2008р. вхід на земельну ділянку позивача знаходився зі сторони вулиці Леніна, що забезпечувало доступ позивача до використовуваної земельної ділянки та встановлення воріт з розміщенням рекламних засобів. 18.10.2013р. Олександрівською селищною радою прийнято рішення №852 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки по вулиці Леніна в смт. Олександрівка», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 терміном на 5 років для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі. Позивачка вказує на те, що з нею не були погоджені межі земельної ділянки, яка спірним рішенням відповідача була передана в користування ОСОБА_3, між тим позивач є землекористувачем суміжної ділянки. При цьому, згодом ОСОБА_3 був побудований та капітально встановлений торгівельний кіоск, що створило умови, які заважають безперешкодному доступу позивача до використовуваної земельної ділянки, оскільки земельна ділянка, якою користується ОСОБА_3, фактично слугує входом до земельної ділянки позивача.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2016 року відмовлено у відкритті провадження, у звязку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що виниклий між сторонами спір стосується реалізації владних управлінських функцій відповідача у сфері земельних відносин.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовну у справі є оскарження рішення Олександрівської селищної ради №852 від 18.10.2013р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки по вулиці Леніна в смт. Олександрівка», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 терміном на 5 років для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, вказана норма права передбачає два критерії для відмежування справ адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є: субєктний та предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції повинна містити в собі публічно-правовий спір.

При цьому, законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). У свою чергу, для зясування характеру спору слід враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Тобто, це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Як свідчать встановлені обставини справи, спірні правовідносини між сторонами не мають ознак публічно-правового спору, навпаки, характер цих правовідносин вказує про наявність приватноправового спору, який полягає у тому, що позивачка, яка є землекористувачем земельної ділянки, вважає, що рішенням сільської ради, яким передано в оренду земельну ділянку гр..ОСОБА_4, порушується її цивільне право право користування земельною ділянкою. Як зазначено вище, підставами позову визначено те, що при прийнятті рішення про передачу земельної ділянки в оренду гр..ОСОБА_4, з позивачкою не було погоджено межі земельної ділянки, яка передавалася в оренду. В подальшому гр..ОСОБА_4 був побудований та капітально встановлений торгівельний кіоск, що створило перешкоди для вільного доступу позивача до його земельної ділянки.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а випливає із захисту позивачем своїх прав як користувача земельної ділянки.

Крім цього, встановлені обставини справи свідчать про те, що на підставі рішення Олександрівської селищної ради №852 від 18.10.2013р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки по вулиці Леніна в смт. Олександрівка» між Олександрівською селищною радою та ОСОБА_4 укладений договір оренди землі від 14.02.2014р., яким ОСОБА_4 передано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,0045га для будівництва та обслуговування обєкту торгівлі (магазину) за адресою: вул..Леніна в смт. Олександрівка.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що у ОСОБА_4 виникло право оренди земельної ділянки, відносно якої відповідачем приймалося оскаржене рішення, і це право підтверджено правовстановлюючими документами.

Позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування (органу виконавчої влади) щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування (органу виконавчої влади) вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документів.

У разі прийняття органом місцевого самоврядування (органом виконавчої влади) ненормативного акту, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, в оренду), позов, предметом якого є спірне рішення такого органу, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

У такому випадку подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказаний спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, оскільки приписами пункту 1 частині 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлено правило про захист прав, зокрема, що виникають із земельних відносин, у порядку цивільного судочинства.

При цьому, згідно із п.10 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Отже, позивач не позбавлений можливості порушити питання про визнання протиправним рішення сільської ради, під час вирішення справи у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржена ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.159 КАС України, у звязку з чим підстав для її скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 199, ст..ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2016 року по справі №397/580/16-а (провадження №2-а/397/5/16) без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 13.07.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська