Справа № 2а-7249/12/1370
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ К/800/1494/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія»

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014

та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2013

у справі № 2а-7249/12/1370

за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові

до Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Надія»

про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Львові звернулась до суду з позовом про стягнення з Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Надія» податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 3 815 392,80 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 роз'єднано у самостійні провадження позовні вимоги щодо стягнення 3 444 907 грн. самостійно задекларованих платником податків зобов'язань та стягнення 370 485,80 грн. суми штрафу згідно податкового повідомлення-рішення № /70 від 26.01.2012, що виділено в окреме провадження.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2013, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014, позов задоволено; стягнуто з рахунків Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Надія» на користь Державного бюджету України 3 444 907 грн. податкового боргу.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ДВАТ «Шахта Надія» зареєстроване та перебуває на обліку у СДПІ ВПП у м. Львові (код ДПІ - 1302).

Згідно довідки про розрахунок суми податкового боргу по податку на додану вартість загальна сума заборгованості ДВАТ «Шахта Надія» за період з 01.04 по 30.06.2012 (по узгоджених податкових зобов'язаннях) складає 3 815 392,80 грн.

Відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» прийнято рішення № 60 від 26.04.2006 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

В судовому порядку підтверджено знаходження майна відповідача у податковій заставі - витягами з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 24570573 від 03.09.2009, № 19649888 від 11.07.2008, № 30013893 від 18.01.2011, № 24234300 від 05.11.2009, № 35660896 від 12.04.2012, № 35660723 від 12.04.2012.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 203.1 та п. 203.2 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно податкової декларації з податку на додану вартість № , поданої відповідачем 12.04.2012 ДВАТ «Шахта Надія», зазначено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду в розмірі 2 524 172 грн.

07.06.2012 відповідачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № , згідно якого відповідачем визначено податкове зобов'язання в розмірі 4 243 грн. (позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) та в розмірі 212 грн. (сума штрафу, нарахована платником самостійно, у зв'язку з виправленням помилки).

Крім того, згідно податкової декларації з податку на додану вартість № , поданої відповідачем 19.06.2012, вказано суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду в розмірі 916 280 грн.

Відтак, ДВАТ «Шахта Надія» самостійно задеклароване податкове зобов'язання з податку на додану вартість згідно поданих декларацій за період з 01.04 по 30.06.2012 (по узгоджених податкових зобов'язаннях) на суму 3 444 907 грн.

Податковим органом відповідачу виставлено першу податкову вимогу від 23.10.2001 № 1/7 на суму 2 613,20 грн., яка була отримана головним бухгалтером підприємства 01.12.2001 та друга податкова вимога № 2/6 від 26.11.2001 на суму 2 569 831,22 грн., яка була отримана зам. головного бухгалтера підприємства 16.04.2002.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

За правилами п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, відповідно до п. 59.5 ст. 59 зазначеного Кодексу у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до вимог пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платникові податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. При цьому чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу. Податковий кодекс України не містить також і приписів, які б дозволяли дійти висновку про недійсність податкових вимог, надісланих до моменту набрання цим Кодексом законної сили в порядку пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Як встановлено судами попередніх інстанцій з підтвердженням матеріалів справи, відповідачем самостійно не було погашено податковий борг у розмірі 3 444 907 грн., а тому суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача даної суми коштів в судовому порядку.

Судами також вірно відхилені доводи відповідача щодо необхідності звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача в порядку, передбаченому ст. 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1833 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо: 1) зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків; 2) підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків; 3) стягнення коштів за податковим боргом; подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

У разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику подання та доданих до нього документів. Повернення подання не є перешкодою для повторного звернення з ним до суду після усунення його недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду (ч. 3 ст. 1833 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 зазначеного Кодексу органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктами 87.1 та 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, наведені положення Податкового кодексу України не містять імперативної умови звернення контролюючого органу в порядку ст. 1833 Кодексу адміністративного судочинства України як обов'язкової підстави для подання позову про стягнення податкового боргу для розгляду в загальному порядку позовного провадження.

Крім того, і подання і позовна заява є формами звернення до суду з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Подання відрізняється від позовної заяви спрощеною процедурою розгляду із певним обмеженням прав відповідача.

Розгляд справи у позовному провадженні зумовлює більші можливості для сторін довести правомірність вимог або заперечень.

Матеріалами справи встановлено існування податкового боргу, який відповідачем в добровільному порядку погашений не був, тому суди обох інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний