Справа № 804/1813/16
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2016 рокусправа № 804/1813/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимовій Д.В.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 д-р від 01.12.2015

відповідача: - Москаленць Ю.В. дов від 30.05.2016,

Альохіна В.В. дов від 30.05.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року

у справі № 804/1813/16

за позовом ОСОБА_4

до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

встановила:

29.03.2016 ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 29.12.2015 № 135-к «Про оголошення догани ОСОБА_4».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалу суду мотивовано приписами ч.3 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено місячний строк для звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби. Суд першої інстанції встановив, що оскільки ОСОБА_4 під підпис ознайомлена з оскаржуваним розпорядженням 11.01.2016, звертаючись до суду 29.03.2016, позивач пропустила вказаний строк. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, не порушується питання щодо поновлення цього строку.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, не повне з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення питання, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги спеціальну норму ч.1 ст.233 КЗпП України, якою встановлений тримісячний строк звернення до суду, внаслідок чого дійшов невірного висновку про пропуск строку звернення до суду.

Представник позивача в судовому засідання підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає, що з положень ст.ст.232, 233 КЗпП України вбачається, що розгляд трудових спорів здійснюється саме в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах. Оскільки спір розглядається у порядку адміністративного провадження, то повинна застосовуватись ст.99 КАС України відносно строків для звернення до адміністративного суду, який ОСОБА_4 пропущений.

Крім того, відповідач звертає увагу, що позивачу було відомо про порушення свого права ще 11.01.2016, а позовна заява складена 18.04.2016, тобто позивач звернувся до суду після закінчення строку, передбаченою ч.1 ст.233 КЗпП України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, не спростовується сторонами, спір між сторонами виник з приводу правомірності винесення головою Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області розпорядження від 29.12.2015 № 135-к, яким позивачу ОСОБА_4 - головному спеціалісту по роботі з персоналом апарату райдержадміністрації оголошено догану. Означене розпорядження отримано позивачем 11.01.2016.

Згідно вхідному штампу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с.5) ОСОБА_4 звернулась до адміністративного суду з даним позовом 29.03.2016.

З огляду на фактичні обставини, норми чинного законодавства, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За визначенням, наведеним у п.15 ч.1 ст.3 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.99 № 586-XIV визначено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Згідно ст.48 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» посадові особи місцевих державних адміністрацій є державними службовцями, їх основні права, обов'язки, відповідальність, умови оплати праці і соціально-побутового забезпечення визначаються Законом України "Про державну службу".

Стаття 11 Законом України «Про державну службу» від 16.12.93 № 3723-XII передбачає, що державні службовці мають право захищати свої законні права та інтереси у вищестоящих державних органах та у судовому порядку.

Стаття 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлює, що розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.3 ст.99 КАС України).

Застосовуючи наведені норми Кодексу адміністративного судочинства України, а також вірно встановивши, що спір між сторонами виник щодо проходження позивачем публічної служби, суд першої інстанції, разом з тим, не врахував того, що перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого ст.43 Конституції України права та працю, отже на позивача як особи, що проходить державну службу в органах виконавчої влади, поширюються загальні норми законодавства про працю у разі відсутності таких норм в спеціальному законодавстві, що регулюють проходження ним служби.

У наведених вище спеціальних законодавчих актах, а саме: Законі України «Про державну службу», Законі України «Про місцеві державні адміністрації» відсутні норми, які регулюють порядок (у .т. ч. строки) оскарження рішень посадових осіб державної служби, прийнятих з приводу проходження публічної служби.

Разом з тим, частиною 1 статті 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання стосовно дотримання строку звернення до суду з позовом щодо проходження публічної служби слід застосовувати наведені вище норми Кодексу законів про працю України.

Отже, враховуючи, що днем, коли ОСОБА_4 дізналась про порушення свого права (винесення спірного розпорядження від 29.12.2015), є 11.01.2016, звернення до суду з адміністративним позовом 29.03.2016 відбулось у межах тримісячного строку, передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України, тому підстави для застосування правил ч.1 ст.100 КАС України відсутні.

Висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду зроблений при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст.204 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року у справі № 804/1813/16 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко