Справа № 805/1222/16-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 р. Справа №805/1222/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 15 год. 50 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І. за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

позивача ОСОБА_1; ОСОБА_2;

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу у справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 50 380, 45 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 50 380, 45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач станом на 01.04.16 р. мав узгоджений податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 50 380,45 грн., який виник у звязку з несплатою самостійно визначених відповідачем податкових зобовязань на підставі податкових декларацій № НОМЕР_1 від 06.02.13 р., № НОМЕР_2 від 14.02.14 р., № НОМЕР_3 від 06.02.15 р. та № НОМЕР_4 від 05.02.16 р.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що спеціальною нормою, яка регулює оренду землі є Закону України «Про оренду землі», а ніяк не Податковий кодекс України (далі ПК України). Вказує, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 29.12.03 р. орендна плата вноситься щомісячно в сумі 406, 71 грн. Зазначає, що жодних змін до вказаного договору не вносилось, а відповідно до п. 288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Також вказав на те, що з врахуванням поданих 05.07.16 р. уточнених податкових декларацій з орендної плати за землю та Закону України Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі Закон № 1669) має переплату з вказаного податку на суму 2 441,77 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Фізична особа підприємець ОСОБА_3» (РНОКПП НОМЕР_5), зареєстрований як ФОП зареєстрований з 29.05.2000 року Виконавчим комітетом Дружківської міської ради Донецької області за № 2 000448 та перебуває на обліку, як платник податків у ДПІ у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області.

Як видно зі зворотнього боку облікової картки відповідача з орендної плати за землю та довідки про заборгованість, за відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати за землю в розмірі 50 380,45 грн. за період 30.07.13 р. 30.03.16 р.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за період 30.03.14 р. 30.03.16 р.

Пункт 14.1.72 ПК України встановлює, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу);

Згідно з пунктом 14.1.147 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п. 14.1.136 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата);

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 ПК України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України, а не Законом України «Про оренду землі».

У той же час, для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Стаття 6 вказаного закону встановлює - під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Стаття 7 Закону № 1669 встановлює - скасувати на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст.1 Закону № 1668 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з абз.2 ст. 1 Закону № 1669, територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1668 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275- р від 02 грудня 2015 року про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить м. Дружківка Донецької області.

Відповідно до матеріалів справи відповідач перебуває на обліку та здійснював діяльність на території проведення антитерористичної операції, що позивачем не заперечується.

Станом на момент розгляду даної справи Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України видано не було.

Згідно з довідкою про податковий борг відповідача (а.с. 9-10), позивачем заявлено до стягнення з відповідача податковий борг з орендної плати за землю за період 30.07.13 р. 30.03.16 р. - тобто частину боргу (29.04.14 р. 30.03.16 р.) нараховано за період, протягом якого проводилась антитерористична операція.

Враховуючи викладене, дія ст.ст. 6-7 Закону № 1669 розповсюджується на спірні правовідносини, в частині вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за період 29.04.14 р. 30.03.16 р., згідно з довідкою про податковий борг відповідача.

Суд зазначає, що з аналізу ст.ст. 6-7 Закону № 1669 видно, що вказані норми є безумовними та не передбачають виконання платником податку якихось додаткових дій для звільнення від плати за землю - подання заяв, уточнюючих декларацій, сертифікатів, тощо.

Для звільнення від плати за землю, подання окремих заяв, сертифікатів Торгово-промислової палати, тощо не потребується, оскільки таке звільнення відбувається в силу самої ст. 6 Закону № 1669 без додаткових умов.

Частина 3 ст. 11 Закону № 1669 встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

У той же час стаття 1 ПК України визначає, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 2 ПК України встановлює, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Таким чином, внаслідок недоліків законодавчої техніки, Податковий кодекс України та Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" по різному регулюють питання щодо плати за землю на території, на якій проводилась антитерористична операція, припускають неоднозначне трактування наявності чи відсутності обов'язку позивача зі сплати орендної плати за землю та суперечать один одному.

Вирішуючи питання щодо вказаної колізії правових норм суд виходить з того, що з двох нормативно - правових актів однакової юридичної сили (ПК України та Закон № 1669), прийнятих одним і тим самим органом (Верховна рада України) застосуванню підлягають норми Закону № 1669, як такого, що був прийнятий пізніше у часі.

Крім цього, зважаючи на мету прийняття Закону № 1669 та на те, що норми Податкового кодексу України регулюють, зокрема, загальні питання справляння плати за землю, а норми Закону № 1669 регулюють вказані питання з визначенням певної території, на яку розповсюджується дія норм цього закону (населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція), а також часу такого розповсюдження (між 14.04.14 р. та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України), норми Закону № 1669 щодо плати за землю є спеціальними відносно відповідних норм Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач, звільнений від орендної плати за користування земельною ділянкою починаючи (приймаючи до уваги особливості сплати орендної плати за землю щомісяця) з квітня місяця 2014 року до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Таким чином, позовні вимоги в частині вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за період 29.04.14 р. 30.03.16 р. є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за період 30.07.13 р. 30.03.14 р. суд зазначає про те, що положення ст.ст. 6-7 Закону № 1669 на вказану заборгованість не розповсюджуються, оскільки її нараховано за період до початку проведення АТО (14.04.14 р.).

Суд не приймає доводи відповідача про те, що він має переплату з орендної плати з огляду на наступне.

Відповідно до п. 54.2 ст. 54 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IVцього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Спірний борг утворився внаслідок несплати відповідачем самостійно узгоджених зобовязань, визначених відповідачем у відповідних деклараціях з орендної плати за землю № НОМЕР_1 від 06.02.13 р., № НОМЕР_2 від 14.02.14 р., № НОМЕР_3 від 06.02.15 р. та № НОМЕР_4 від 05.02.16 р.

Подання відповідачем уточнюючих декларацій 05.07.16 р. (тобто вже після звернення позивача з позовом до суду) на вказану заборгованість не впливає, оскільки станом на момент звернення позивача до суду з позовом (05.05.16 р.) чи на 01.04.16 р. жодних уточнень подано не було.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що згідно з договором оренди сума орендної плати встановлена в розмірі 4 880,47 грн. за рік та 406,71 грн. за місяць.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПК України, підставою нарахування орендної плати є договір оренди такої земельної ділянки.

Між відповідачем та Дружківською міською радою було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки за адресою: вул. Фрунзе, 8, м. Дружківка Донецької області, кадастровий № :00:004:0296, про що зроблено запис у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі № 259 від 14.01.04 р.

Щодо розбіжностей у даті договору оренди № 259, сторони не мають заперечень стосовного того, що це один і той же договір, а розбіжність у датах повязана з моментом його укладення/підписання/реєстрації.

Відповідно до пп. 288.5.1 п. 281.5 ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Судом встановлено, що згідно з додатковим погодженням до договору оренди землі № 259 від 14.01.04 р. орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься орендарем щомісячно у розмірі 4 відсотка від нормативної грошової оцінки землі, що складає 1 442, 26 грн. (17 307,18 грн. за рік).

Вказані суми повністю відповідають сумам орендної плати, визначеним відповідачем у відповідних деклараціях з орендної плати за землю № НОМЕР_1 від 06.02.13 р., № НОМЕР_2 від 14.02.14 р., № НОМЕР_3 від 06.02.15 р. та № НОМЕР_4 від 05.02.16 р.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

На адресу боржника надіслано першу податкову вимогу № 141-25 від 11.02.15 р., яку отримано відповідачем 20.02.15 р.

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Станом на момент звернення до суду з позовом податковий борг з орендної плати за період 30.07.13 р. 30.03.14 р., тобто до початку антитерористичної операції, у розмірі 9 234,21 грн. відповідачем не сплачено, а, отже, є податковим боргом, на який норми закону № 1669 не розповсюджуються.

Враховуючи викладене, позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача податкового боргу за період 30.07.13 р. 30.03.14 р. у 9 234,21 грн. є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись Податковим кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Законом України Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 50 380, 45 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5) 9 234 (дев'ять тисяч двісті тридцять чотири) гривні 21 (двадцять одну) копійку заборгованості з орендної плати з фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 06 липня 2016 року.

Постанова складена у повному обсязі 11 липня 2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.