Справа № 464/4550/16-а
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/4550/16-а
пр.№ 2-а/464/208/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Бойко О.М., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Галицькому району м. Львова про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду із позовом, звільнивши вимоги якого просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Галицькому району м. Львова стосовно відмови їй у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідок прокуратури Львівської області від 12.05.2016 р № 18/943 вих.-16 та 09.06.2016 № 18/1029 про заробітну плату з розрахунку 90 % із середнього заробітку; зобовязати управління пенсійного фонду України у Галицькому району м. Львова провести перерахунок її пенсії за вислугу згідно довідки прокуратури Львівської області від 09.06.2016 р № 18/1029 про заробітну плату відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90 % із середнього заробітку з 01.12.2015 року без обмежень граничного розміру пенсії та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. В обгрунтування позову покликається на те, що з 06.05.2010 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова , як отримувач пенсії за вислугу років довічно у розмірі 90 % від середнього заробітку з посади старшого помічника прокурора Львівської області. В подальшому продовжувала роботу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах по 27.02.2015 року. 27.02.2015 року її звільнено з органів прокуратури Львівської області у звязку із виходом на пенсію за вислугою років та за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. В травні 2016 року вона звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру її пенсії у звязку із підвищенням посадових окладів працівників прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості і проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та надала довідку прокуратури Львівської області № 18/943 вих.-16 від 12.05.2016 року про підвищення посадового окладу. Але листом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова від 25.05.2016 року за № 11/18 їй відмовлено у перерахунку пенсії посилаючись на те, що, законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема згідно з Законом України «Про прокуратуру». Відтак, з 01.06.2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, а призначені не перераховуються». У звязку з цим просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку розміру пенсії за вислугою років та зобовязати управління пенсійного фонду України у Галицькому району м. Львова провести перерахунок її пенсії за вислугу згідно довідки прокуратури Львівської області від 09.06.2016 р № 18/1029 про заробітну плату відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90 % із середнього заробітку з 01.12.2015 року без обмежень граничного розміру пенсії. Просить позов задоволити

Представник відповідача подав суду письмове заперечення, в якому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, зазначивши, що, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова як отримувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З 01.06.2015 року згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо пенсійного забезпечення» у звязку із неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб,яким пенсії призначаютиьтся, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Відтак, з 01.06.2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, а призначені не перераховуються. У звязку із чим вважають позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова як непрацюючий пенсіонер, одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів та організацій, за рахунок виплат, повязаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищено з 1 грудня 2015 року на 25 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», що згідно зі ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

У зв'язку з підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури, 16.05.2016 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії на підставі виданої прокуратурою Львівської області довідки про заробітну плату № 18/943вих.16 від 12.05.2016 року. Листом від 25.05.2016 р. повідомлено ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії. 09.06.2016 року прокуратурою Львівської області позивачу видано уточнену довідку №18/1029 про заробітну плату.

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком пенсії.

За таких обставин, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. Перерахунок пенсії провадиться на підставі розрахованої органами прокуратури України довідки про розмір місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

Не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії те, що Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» держава взяла на себе обовязок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що з 01.06.2015 року норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури, що призначалися на підставі Закону України "Про прокуратуру", втратили чинність у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення усіх видів пенсій, у тому числі і спеціальних, на загальних умовах, внаслідок чого позивач на підставі чинного законодавства не має права на перерахунок пенсії, оскільки, таке право було надане йому раніше на підставі діючого законодавства.

За вказаних обставин, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку проведення перерахунків призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд не приймає до уваги доводів відповідача, викладених у запереченні на позовну заяву, оскільки відповідачем було застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до їх прийняття та суттєво звужують право на пенсійне забезпечення, що суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р., який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року, гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Статтею 86 цього Закону передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Окрім того, вирішуючи питання про застосування Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначав, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод особи, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики. Пенсійне забезпечення громадян, які виконують або виконували державні функції на посадах зі спеціальним статусом є важливим елементом державних гарантій матеріального і соціального захисту відповідних осіб з метою належного виконання ними особливих професійних обовязків. Тому право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню або обмеженню згідно з вимогами статей 22 та 64 Конституції України. Для зазначених категорій осіб передбачено особливий порядок пенсійного забезпечення з урахуванням їх правового статусу, професійних обовязків, підвищених вимог до дисципліни, обмежень та інших особливостей, повязаних з ризиком для життя та здоровя, що й зумовило встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

За таких обставин, зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст 19, 22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»та керуючись ст.ст. 158, 160-163, 183-2 КАС України, суд ,-

п о с т а н о в и в:

позов задоволити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Галицькому району м. Львова стосовно відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідок прокуратури Львівської області від 12.05.2016 р. № 18/943 вих.-16 та 09.06.2016 р. № 18/1029 про заробітну плату з розрахунку 90 % із середнього заробітку.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м.Львова провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно довідки прокуратури Львівської області від 09.06.2016 р № 18/1029 про заробітну плату відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90 % із середнього заробітку з 01.12.2015 року без обмежень граничного розміру пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у Галицькому району м. Львова на користь ОСОБА_1 1 108 грн. 42 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом 10 днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова.

Головуюча: