Справа № 127/28817/15-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/28817/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

07 липня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю: секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Романенко Юлії Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах недієздатного ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах недієздатного ОСОБА_4 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, третя особа прокуратура м.Вінниці про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

30 грудня 2015 року ОСОБА_2., який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (далі Департамент), третя особа прокуратура м.Вінниці про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засідання позивач підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги і просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи в судове засіданні не з'явився та надіслав заяву в якій вказав, що предмет спору по даній справі не стосується інтересів Вінницької місцевої прокуратури, а тому вважає, що підстави для його участі у справі відсутні.

Відповідно до статті 196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу та перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

12.06.2012 року ОСОБА_2 звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про призначення йому щомісячної грошової допомоги як особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує стороннього догляду, на догляд за своїм братом ОСОБА_4 До заяви, на вимогу відповідача ним також надано пакет документів.

Під час ознайомлення зі своєю персональною справою № 601724 ОСОБА_2 виявлено, що в ній знаходиться документи, які містять конфіденційну інформацію про нього та членів своєї сім'ї.

Вважаючи, що дані документи, отримані працівниками Департаменту незаконно, оскільки чинним законодавством, останнім не надано право вимагати в осіб, яким призначається соціальна допомога, конфіденційні відомості про них, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статтей 32 та 34 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, - інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі Закон № 2657-XII), інформація про фізичну особу (персональні дані)- відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Частиною 2 статті 21 Закону № 2657-XII, конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Таким чином, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що збирання та зберігання суб'єктами владних повноважень конфіденційної інформації про особу допускається тільки при наявності її згоди, або ж без згоди цієї особи у виняткових випадках визначених законом, якщо це необхідно для захисту її прав та інтересів.

В статті 2 Закону України "Про захист персональних даних" від 01 червня 2010 року № 2297-VI, дано визначення терміну згода суб'єкта персональних даних-добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III, держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за ним.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2000 року № 1192 затверджено Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (далі Порядок № 1192).

Згідно пункту 2 Порядку № 1192, призначення і виплата допомоги на догляд провадиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення (далі - орган соціального захисту населення).

Розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім'ї для призначення допомоги на догляд провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінсоцполітики, Мінфіну, Мінекономіки, Держкоммолодьспорттуризму, Держкомстату.

До складу сім'ї особи, яка звертається за призначенням допомоги на догляд, включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та підопічні діти цих осіб, а також діти до досягнення ними 23 років, які навчаються у вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах з денною формою навчання і не мають власних сімей, незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I чи II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей (Пункт 5 Порядку № 1192).

Відповідно до пункту 4 Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінсоцполітики, Мінфіну, Мінекономіки, Держкоммолодьспорттуризму, Держкомстату від 15.11.2001 року № 486/202/524/455/3370 (далі Методика), при визначенні сукупного доходу органи, що призначають допомогу, користуються усіма офіційнии джерелами, які містять інформацію про доходи громадян, у тому числі інформацією органів державних податкових адміністрацій.

Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, для призначення грошової допомоги на догляд подаються такі документи відповідним органам праці та соціального захисту населення: заява; документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї із зазначенням прізвищ, імен та по батькові, родинних зв'язків членів сім'ї; довідки про доходи кожного члена сім'ї; висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу; довідки про наявність і розміри земельних ділянок, виділених для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки, виділеної унаслідок розпаювання землі.

Пунктом 13 Порядку № 1192 встановлено, що на кожну особу, яка одержує допомогу на догляд, відповідним органом соціального захисту населення заводиться особова справа, в якій зберігаються матеріали, необхідні для призначення допомоги.

Як встановлено судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 є особою, яка проживає разом з інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_4, і яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує стороннього догляду.

12.06.2012 року ОСОБА_2 звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про призначення йому щомісячної грошової допомоги, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Також до заяви, на вимогу відповідача позивачем надано пакет документів, зокрема: копії угоди ОСОБА_2 з Піреус Банком МКБ, трудової угоди між ОСОБА_2 та Всеукраїнською громадською організацією інвалідів користувачів психіатричної допомоги "ЮЗЕР", ідентифікаційних кодів та паспортів на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, трудової книжки на ім'я ОСОБА_2, довідки з пенсійного фонду на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, індивідуальні відомості про застраховану особу Форми ОК-5 на ім'я ОСОБА_2, які на його думку містять конфіденційні відомості та вимагались відповідачем без законних на те підстав, оскільки не передбачені п.7 Порядку № 1192.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 надав згоду на збір інформації та обробку персональних даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних", вказаних ним у заяві та наданих разом із нею документах, а також на збір інформації про сім'ю, доходи, власність та майно, що відповідно до закону необхідна для надання державної соціальної допомоги, про що свідчить відмітка та підпис позивача на поданій заяві.

Також, як пояснила представник відповідача, під час розгляду справи в відкритому судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, документи, які запропоновано надати позивачу, були необхідні для з'ясування того чи має останній право на вищезазначену грошову допомогу та для визначення сукупного доходу сім'ї заявника для обчислення розміру грошової допомоги.

Отже, з вищезазначеного судом встановлено, що позивачем надано відповідачу дозвіл на збір інформації щодо нього і дана інформації необхідна для реалізації його права на отримання державної соціальної допомоги.

Апеляційний суд, вважає необгрунтованими доводи позивача, відносно того, що відповідачем незаконного зобов'язано його надати довідки з органів Пенсійного фонду про розмір його пенсії та довідки про стан банківських рахунків, оскільки відповідно до пункту 3 Методики, для обчислення суми доходів ураховуються доходи в грошовій та натуральній формі, а також в іноземній валюті за кордоном з будь-яких джерел як на території України, так і за її межами, а згідно підпункту 5.3 пунтку 5 Методики, пенсії включаються до сукупного доходу сімей (одержувачів).

Твердження позивача відносно того, що відповідач не мав права зобов'язувати його подавати копію трудової книжки, оскільки при призначенні грошової допомоги на шість місяців, такий документ не вимагається, спростовані поясненнями представника відповідача, яка показала, що копія трудової книжки надана ОСОБА_2 Департаменту ще в 2012 році при призначенні допомоги на догляд на 12 місяців і ця копія зберігається в матеріалах персональної справи.

З огляду на вищевикладене, суд апляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Департамент соціальної політики Вінницької міської ради при формуванні особової справи на позивача правомірно залучив подані заявником документи з метою прийняття обєктивного рішення про призначення йому соціальної допомоги та правильного визначення її розміру.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем особисто подано позивачу документи, які містять конфіденційну інформацію, а тому за таких обставин дії Департаменту щодо збирання, зберігання та використання такої інформації не можуть вважатись протиправними.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень позивача про те, що Департамент зобов'язаний самостійно збирати інформацію, необхідну для призначення соціальної грошової допомоги, та звертає його увагу на те, що відповідно до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, збір зазначених документів на отримання соціальної допомоги покладається на орган соціального захисту населення, тільки за наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин (догляд за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 18 років тощо) не може особисто зібрати необхідні документи, а як встановлено з матеріалів справи, позивач такої заяви не подавав.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах недієздатного ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 липня 2016 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.