Справа № 805/989/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року справа №805/989/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е. Г., суддів Васильєвої І. А., Жаботинської С. В., секретаря судового засідання Борисова А.А., за участю представника відповідача-1 ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 р. у справі № 805/989/16-а (головуючий І інстанції Голошивець І. О.) за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1), Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Донецькій області (далі - відповідач-2), в якому просив, стягнути з відповідача-2 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі, а саме з 23 вересня 2015 року по 19 жовтня 2015 року в сумі 1312,57 грн (а.с.4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Суд першої інстанції стягнув з Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі, а саме з 24 вересня 2015 року по 18 жовтня 2015 року в сумі 1235,36 грн, з урахуванням податків, зборів (обовязкових платежів). В решті позовних вимог відмовив (а.с.103-106).

Державна фіскальна служба України та Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, з постановою суду першої інстанції не погодились, подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с.117-119, 131-132).

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що Міністерством доходів і зборів України на виконання постанови суду від 23.09.2015 видано наказ від 15.10.2015 про поновлення позивача на посаді, який 16.10.2015 надійшов на електрону пошту відповідача-2, позивач з наказом ознайомлено засобами телефонного звязку. 19.10.2016 позивач став до роботи та до його трудової книжки внесено запис про поновлення на посаді та визнання недійсним запису про звільнення. 11 січня 2016 року на виконання постанови суду від 23.09.2015 Державною фіскальною службою України та Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області надано звіт № 12914/05-16-10-13 щодо виконання постанови в частині поновлення на роботі, нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. Міністерством доходів і зборів України на виконання постанови апеляційного суду від 03.02.2016 видано наказ від 21.03.2016, про що внесено запис до трудової книжки позивача та здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставі наказу Міністерства доходів і зборів України від 21.10.2015 позивача звільнено за угодою сторін, про що внесено відповідний запис до трудової книжки. На підставі викладеного, апелянти вважають свої дії законними та виконаними у повному обсязі. Крім того, відповідач-2 в апеляційній скарзі зазначає, що позивачем заявлено позовні вимоги до Державної фіскальної служби України та Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Донецькій області, проте, судом першої інстанції поза межами позовних вимог безпідставно визнано Красноармійську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області відповідачем по справі. Також, відповідачем-2 зазначено, що з 23.09.2015 до 19.10.2015 позивач з метою негайного виконання рішення суду до Красноармійської ОДПІ не зявлявся. Крім того, позивачем 23.09.2015 року було отримано виконавчий лист, проте, позивач до відділу примусового виконання рішень звернувся з письмовою заявою тільки 30.09.2015 року. Тобто, фактично позивач в цей період не працював. Також, відповідач-2 зазначає, що судом безпідставно зроблено висновок щодо вимушеного прогулу позивача посилаючись тільки на дату наказу Міністерства доходів і зборів України про поновлення його на посаді без врахування фактичних обставин справи, оскільки відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки виконання рішення суду, суд який розглядав трудовий спір про поновлення на посаді, виносить ухвалу про виплату середнього заробітку за час затримки, а не розглядає новий позов.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, вважає, що рішення суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Позивач та представник відповідача-2 у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача-1, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційних скарг відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_3 з 18 жовтня 2005 року працював на посаді начальника Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (а.с.10).

05 грудня 2011 року позивача було звільнено з посади згідно до наказу Державної податкової служби України від 05 грудня 2011 року № 492-о (а.с. 11).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року, проголошеною у відкритому судовому засіданні за участі представника відповідачів, позовні вимоги задоволені частково. Суд першої інстанції скасував наказ Державної податкової служби України від 05 грудня 2011 року № 492-о «Про припинення державної служби»; поновив ОСОБА_3 з 21 червня 2012 року на державній службі на посаді начальника Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області; зобовязав Красноармійську обєднану державну податкову службу Головного управління Міндоходів у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 липня 2015 року по 23 вересня 2015 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовив. Постанову в частині поновлення позивача на посаді, а також нарахування та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допустив до негайного виконання.

Донецьким окружним адміністративним судом 23 вересня 2015 року позивачу виданий виконавчий лист №805/3311/15-а щодо поновлення ОСОБА_3 з 21 червня 2012 року на державній службі на посаді начальника Красноармійської ОДПІ ГУ Міндоходів України в Донецькій області (а.с.83-84).

Як встановлено судом першої інстанції, 26 вересня 2015 року позивачем на адресу Державної фіскальної служби України направлено заяву щодо виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року в частині поновлення на державній службі на посаді начальника Красноармійської ОДПІ ГУ Міндоходів України в Донецькій області з 21 червня 2012 року, у відповідності до статті 256 КАС України, разом з копією постанови суду та виконавчого листа. У заяві позивачем зазначено, що 23.09.2015 року копія зазначеної постанови суду направлена на адресу ДФС України та Красноармійської ОДПІ в електронному вигляді, проте до теперішнього часу відповідного рішення прийнято не було (а.с.80). Отримання зазначених документів в електронному вигляді не заперечувалось відповідачами.

30 вересня 2015 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України позивачем направлено заяву про відкриття виконавчого провадження щодо негайного виконання судового рішення в частині поновлення на роботі, яке було отримане виконавчою службою 05 жовтня 2015 року (а.с.85-87).

13 жовтня 2015 року на підставі виконавчого листа від 23 вересня 2015 року №805/3311/15-а, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.10.2015 було відкрито виконавче провадження № 49029353 щодо поновлення позивача на державній службі на посаді начальника Красноармійської ОДПІ ГУ Міндоходів України в Донецькій області з 21 червня 2012 року (а.с. 89-90) 15 жовтня 2015 року постанова про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу позивача та Державної фіскальної служби України (а.с.88).

15 жовтня 2015 року Міністерством доходів і зборів України видано наказ від № 973-о «Про виконання судового рішення», яким на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі № 805/3311/15-а, скасовано наказ Державної податкової служби України від 05.12.2011 № 492-о «Про припинення державної служби», поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Красноармійської ОДПІ ГУ Міндоходів України в Донецькій області з 21 червня 2012 року (а.с.11). Зазначений наказ направлено до Красноармійської ОДПІ засобами електронного звязку та надійшов 16.10.2015 (а.с.30). 19 жовтня 2015 року позивача ознайомлено з наказом та внесено запис до трудової книжки (а.с.10-11).

19 жовтня 2015 року складено акт про виконання судового рішення, в якому зазначено, що позивача на виконання постанови суду від 23.09.2015 року та наказу Міністерства доходів і зборів України від 15.10.2015 року поновлено на посаді з 19.10.2015 року (а.с.23).

21 жовтня 2015 року Міністерством доходів і зборів України видано наказ від № 977-о «Про звільнення ОСОБА_3А.», яким, на підставі заяви ОСОБА_3, листа Головного управління ДФС у Донецькій області від 19.10.2015 № 9838/8/05-99-04-01, позивача було звільнено з займаної посади за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, про що до трудової книжки позивача внесено запис № 48 (а.с.10, 55).

У підтвердження нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць надано платіжне доручення від 29 жовтня 2015 року № 91 на суму 1895,00 грн. (а.с. 31-32).

Додатковою постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, задоволено заяву позивача та його представника про прийняття додаткової постанови по справі № 805/3311/15-а. Суд зобовязав Державну фіскальну службу України подати звіт про виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_3 з 21 червня 2012 року на державній службі на посаді начальника Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, яка допущена до негайного виконання, у десятиденний строк від дня отримання копії цієї додаткової постанови; зобовязав Красноармійську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Донецькій області подати звіт про виконання постанови в частині зобовязання Красноармійської обєднаної державної податкової служби Головного управління Міндоходів у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 липня 2015 року по 23 вересня 2015 року: у десятиденний строк від дня отримання копії цієї додаткової постанови в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць; у десятиденний строк від дня набрання законної сили судовим рішенням по справі - в частині нарахування та виплати середнього заробітку весь за час вимушеного прогулу з 11 липня 2015 року по 23 вересня 2015 року.

11 січня 2016 року на виконання постанови суду від 23.09.2015 Державною фіскальною службою України та Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області надано звіт № 12914/05-16-10-13 щодо виконання постанови в частині поновлення на роботі, нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі № 805/3311/15-а постанова Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року була скасована та прийнята нова постанова, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Суд зобовязав Державну фіскальну службу України визнати недійсним запис № 46 у трудовій книжці ОСОБА_3 про припинення державної служби за ч. 2 ст. 30 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII; поновив ОСОБА_3 з 05 грудня 2011 року на державній службі на посаді начальника Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області; стягнув з Красноармійської обєднаної державної податкової служби Головного управління Міндоходів у Донецькій області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 липня 2015 року по 23 вересня 2015 року у сумі 4014 (чотири тисячі чотирнадцять) гривень 92 копійки. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

21 березня 2016 року Міністерством доходів і зборів України видано наказ від № 23-о «Про внесення змін до наказу Міндоходів від 15.10.2015 № 973-о на виконання судового рішення», яким, на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі № 805/3311/15-а, пункт 2 наказу Міндоходів від 15.10.2015 № 973-о «Про виконання судового рішення» викладено у такій редакції: «2.Поновити ОСОБА_3 на посаді начальника Красноармійської ОДПІ ГУ Міндоходів України в Донецькій області з 05 грудня 2011 року» (а.с.12).

21 березня 2016 року Красноармійською ОДПІ було внесено до трудової книжки позивача відповідний запис № 49 про поновлення позивача на посаді з 05 грудня 2011 року (а.с. 10).

У підтвердження виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 2215,92 грн, надано платіжне доручення від 29 лютого 2016 року № 64 та розрахунковий лист за лютий 2016 року (а.с.39-40)

Суд першої інстанцій, задовольняючи позовні вимоги дійшов до висновку, що оскільки постанова суду від 23 вересня 2015 року в частині поновлення на посаді виконана лише шляхом прийняття наказу від 15 жовтня 2015 року, а позивача до роботи допущено лише 19 жовтня 2015 року, позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в період з 24 вересня 2015 року до 18 жовтня 2015 року.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 Кодексу, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Колегія суддів зазначає, що стаття не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі в разі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказує на його бажання бути поновленим на роботі.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов'язком. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Вищезазначене спростовує посилання відповдіча-2 на те, що позивач мав проявити ініціативу на поновлення його на посаді, з огляду на те, обов'язок відповідача негайно виконати рішення суду не пов'язаний з пред'явленням стороною виконавчого листа до виконання.

Крім того, Європейськиий суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, зокрема, у пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «ОСОБА_4 проти України» (заява № 40450/04) зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до матеріалів справи, вступна та резолютивна частина постанови Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року, якою позивача поновлено на посаді та в цій частині рішення допущено до негайного виконання, проголошена у відкритому судовому засіданні за участі представника відповідачів, тобто, відповідачі були обізнані про прийняте рішення та необхідність його негайного виконання.

Враховуючи те, що постанова Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року в частині поновлення позивача на державній службі виконана лише 15 жовтня 2015 року, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України викладеною у постанові від 23 червня 2015 року у справі № 21-63а15.

Посилання відповідача в обґрунтування апеляційної скарги на те, що затримка у поновленні позивача на посаді була допущена через прийняття Міністерством доходів і зборів України відповідного наказу лише 15.10.2015, не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки позивач хоч і призначався на посаду Міністерством доходів і зборів України, однак входить до штату саме відповідача-2, отримує заробітну плату за рахунок фонду оплати праці відповідача-2, а тому оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі повинна здійснюватись саме за рахунок коштів відповідача-2.

Стосовно посилання апелянта на приписи статті 236 КЗпП України, а саме те, що у разі затримки виконання рішення суду, суд який розглядав трудовий спір про поновлення на посаді, виносить ухвалу про виплату середнього заробітку за час затримки, а не розглядає новий позов, колегія суддів зазначає, що суд за приписами КАС України не наділений правом у разі затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі приймати рішення про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, у межах розгляду справи щодо поновлення. Тобто, позовна вимога публічних службовців про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі, фактично стосується іншого обставин та розглядається судом окремо за відповідним позовом.

Щодо посилання відповідача-2 на те, що судом першої інстанції безпідставно поза межами позовних вимог визнано Красноармійську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області відповідачем по справ, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем заявлено позовні вимоги до Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Донецькій області, проте, судом розглянуто та прийнято рішення щодо Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджувалось відповідачем-2, 24 лютого 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 7001157 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Донецькій області.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, правонаступником усіх прав та обовязків Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Донецькій області є Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Відповідно до статті 55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Тобто, ліквідація сторони у справі за наявністю правонаступника є підставою для процесуального правонаступництва з відповідною заміною сторони на її правонаступника.

Таким чином, оскільки Красноармійську ОДПІ ГУ Міндоходів України у Донецькій області ліквідовано, а правонаступником прав та обовязків є Красноармійська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, належним відповідачем у справі є саме Красноармійська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Колегія суддів зазначає, що не прийняття судом першої інстанції окремого процесуального документу з цього питання не може бути підставою для скасування правомірно рішення суду. Крім того, з огляду на матеріали справи, вказані дії не порушили права відлповідача-2 на участь в розгляді справи.

Таким чином, посилання відповідачів у скаргах на відсутність вини з невиконання судового рішення, відсутність ініціативи працівника у поновленні на посаді, що позбавляло можливості добровільного виконання судового рішення, а також відсутність наказу Міністерства доходів і зборів України про поновлення на посаді, є неправомірними.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для залишення апеляційних скарг без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 р. у справі № 805/989/16-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 р. у справі № 805/989/16-а залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі з дня складення в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано колегією суддів 14 липня 2016 року.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

ОСОБА_5