Справа № 817/643/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2016 р.Р і в н е 817/643/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивач: ОСОБА_1,

представник позивача: ОСОБА_2,

представники відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Рівненського міського центру зайнятості
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинення певних дій
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1В.) звернулася до суду з позовом до Рівненського міського центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу від 12.02.2016 року №НТ160212 в частині припинення виплати допомоги по безробіттю, наказу від 12.02.2016 року №НТ160212 в частині припинення реєстрації безробітної, наказу від 15.02.2016 року №НТ160215 та від 18.02.2016 року №10-СВ в частині повернення виплати; зобов'язання поновити статус безробітної та поновити виплату допомоги по безробіттю з моменту припинення такої виплати.

27.05.2016 року позивачем подано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, відповідно до якої просила визнати протиправним та скасувати наказ від 12.02.2016 року №НТ160212 в частині припинення виплати допомоги по безробіттю, наказу від 12.02.2016 року №НТ160212 в частині припинення реєстрації безробітної, наказу від 15.02.2016 року №НТ160215 та від 18.02.2016 року №10-СВ в частині повернення виплати; зобов'язати поновити статус безробітної з моменту припинення реєстрації та поновити виплату допомоги по безробіттю з моменту припинення такої виплати (а.с.86)

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивач перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу як безробітна. Пояснили, що позивач також як одинока мати отримувала надбавку на догляд за дитиною-інвалідом, про що було повідомлено ще під час реєстрації позивач як безробітної. У зв'язку з цим відповідачем було прийнято оскаржувані рішення про припинення реєстрації позивача як безробітної та припинення їй виплати допомоги. Вважає вказані рішення та накази про повернення виплати протиправними та безпідставними, а тому такими, що підлягають скасуванню. За таких обставин, просили позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву (а.с.57-60). В обґрунтування заперечень зазначили, що позивачем було повідомлено про надання їй надбавки на догляд за дитиною-інвалідом лише після надання їй статусу безробітної. Вказали, що в результаті розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, яке було проведено по безробітній ОСОБА_1, з'ясовано що остання окрім допомоги по безробіттю отримує надбавку на догляд за дитиною-інвалідом, а отже вона належить до зайнятого населення. Таким чином, вважають, що у позивача відсутні підстави для отримання допомоги по безробіттю, оскаржувані рішення прийняті правомірно і підстав для їх скасування немає. За таких обставин, просили в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін та дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що 11.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського центру зайнятості з заявою та пакетом документів про надання їй статусу безробітної (а.с.61).

З матеріалів справи слідує, що за результатами розгляду заяви позивача з 11.08.2015 року їй було надано статус безробітної та з 31.08.2015 року призначено виплату допомоги по безробіттю.

18.08.2015 року позивачем було долучено довідку Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому №2550 від 18.08.2015 року про те, що вона знаходиться на обліку в управлінні і отримує допомогу одинокої матері з 01.04.2009 року по даний час в розмірі 771,60 грн. на дітей та довідку №2549 від 18.08.2015 року про те, що вона отримує державну соціальну допомогу на дітей-інвалідів віком до 18 років , на дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.10.2013 року по 30.09.2015 року (а.с.62,63).

На запит Рівненського міського центру зайнятості виконавчим комітетом Управління праці та соціального захисту населення надано лист №09-2965 від 27.08.2015 року, яким підтверджено, що ОСОБА_1 отримує надбавку на догляд за дитиною інвалідом з 11.09.2009 року по даний час (а.с.14).

16.09.2015 року позивачем було подано до Рівненського міського центру зайнятості заяву, в якій пояснила, що є одинокою матірю, яка виховує двох дітей до 6 років, одна з яких дитина-інвалід, та у зв'язку з цим отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда до 18 років, не здійснюючи фактичного догляду за нею. А отже вона отримує надбавку на догляд за дитиною-інвалідом саме як одинока мати незалежно від факту роботи (а.с.41).

23.09.2015 року Рівненським міським центром зайнятості проведено засідання робочої групи з розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття», за результатами якої складено протокол №36 (а.с.65).

За результатами засідання вирішили: "начальнику юридичного відділу з метою розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення по гр.ОСОБА_1 забезпечити направлення запитів по даній особі до Управління праці та соціального захисту населення та до Рівненського обласного центру зайнятості; безробітній ОСОБА_1. повернути суми виплаченого матеріального забезпечення в порядку ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», у випадку встановлення факту належності її до зайнятого населення, за кінцевими результатами розслідування".

Згідно з листом Управління праці та соціального захисту населення від 08.10.2015 року №09-3469 ОСОБА_1 /Н.В. отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда разом з надбавкою на догляд на сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та допомогу на 2-х дітей одинокій матері сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 Державна соціальна допомога на дитину-інваліда разом з надбавкою на догляд призначена ОСОБА_1 згідно з Законом України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 30.04.2002 року за №226/293/169. При цьому, зазначено, що одиноким матеріям надбавка на догляд за дитиною-інвалідом до 18 років призначається незалежно від факту роботи, навчання та служби (а.с.66).

12.02.2016 року Рівненським міським центром зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №02-29, відповідно з висновками якого звіркою (перевіркою) достовірності даних, які є підставою для надання особі ОСОБА_1 статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою ОСОБА_1 до Рівненського міського центру зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної виявлено порушення : гр.ОСОБА_1 отримує надбавку на догляд за дитиноюінвалідом з 11.09.2009 року по даний час в період перебування на обліку в статусі безробітної. За період з моменту отримання статусу безробітної з 11.08.2015 року по даний час отримувала допомогу по безробіттю (а.с.17).

На підставі вказаних висновків 12.02.2016 року Рівненським міським центром зайнятості прийнято оскаржувані рішення: наказ №НС160212 про припинення виплати допомоги по безробіттю у зв'язку з припиненням реєстрації безробітного та №НТ160212 про припинення реєстрації безробітної ОСОБА_1 з 12.02.2012 року (а.с.9,10,79-81).

15.02.2016 року Рівненським міським центром зайнятості прийнято наказ №НТ160215 про повернення виплати з 31.08.2015 року по 11.02.2016 року на загальну суму 13730 грн.(а.с.9,82-85).

18.02.2016 року Рівненським міським центром зайнятості прийнято наказ №10-СВ про повернення коштів гр.ОСОБА_1, допомогу по безробіттю в розмірі 1247, 38 грн., отриману незаконно за період з 31.08.2015 року по 25.01.2016 року (а.с.11).

Не погодившись з правомірністю прийнятих рішень від 12.02.2016 року, 15.02.2016 року та 18.02.2016 року, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначені Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI (далі Закон №5067).

В силу вимог п.2 ч.1 ст.1 цього Закону безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Пунктом 7 цієї частини встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону №5067 статусу безробітного може набути:

1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам";

3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

При цьому, статтею четвертою Закону №5067 встановлено, хто належить до зайнятого населення.

Так, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

До зайнятого населення також належать:

непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства;

батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства;

особа, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за ним відповідно до законодавства.

Як свідчить зміст оскаржуваних наказів та встановлено в ході судового розгляду підставою для припинення реєстрації ОСОБА_1 як безробітної та припинення виплати їй допомоги по безробіттю є той факт, що вона отримує надбавку на догляд за дитиною-інвалідом, а отже є зайнятою особою.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» від 16.11.2000 року №2109-III (далі - Закон №2109) право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років.

В силу вимог частини п'ятої статті третьої даного Закону надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом. Надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років також призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати, у разі якщо дитина-інвалід потребує домашнього догляду, і вони фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом.

Одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на догляд за дитиною-інвалідом призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби.

Одночасно, п.3.2 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 30.04.2002 року за №226/293/169 (далі - Порядок), передбачено, що до державної соціальної допомоги дітям-інвалідам віком до 18 років призначається надбавка на догляд за ними.

Надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з непрацюючих батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які фактично здійснюють догляд за дитиною- інвалідом.

Одиноким матерям (одиноким батькам) надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається незалежно від факту роботи навчання та служби.

Відповідно до п.39 Порядку надбавка на догляд за дитиною призначається на строк призначення державної соціальної допомоги. Надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом. Одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на догляд за дитиною-інвалідом призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби.

Згідно з п.3.12 Порядку, у разі працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом (крім одиноких матерів та одиноких батьків), виплата надбавки на догляд припиняється з місяця, наступного за тим, в якому відбулося працевлаштування.

Якщо працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом (крім одиноких матерів та одиноких батьків), було короткотерміновим (менше календарного місяця), виплата надбавки на догляд не припиняється. Перерахунок державної соціальної допомоги без надбавки на догляд здійснюється на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення з дня працевлаштування по день звільнення одержувача.

Системний аналіз вказаних норм дають підстави для висновку, що привязка саме до фактичного догляду за дитиною та незайнятості батьків при виплаті надбавки на догляд за дитиною-інвалідом стосується загального правила призначення такої надбавки. Винятком з нього є одинокі матері (батьки), надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років яким призначається незалежно від факту роботи, навчання та служби, про що неодноразово наголошується як в Законі №2109 так і Порядку.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є одинокою матір'ю, що отримує надбавку на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років. При цьому, як встановлено, судом та підтверджується наявними в справі доказами (довідкою ЛКК Міської дитячої лікарні Поліклініки №1 від 10.02.2016 року за №0028, довідкою загальноосвітньої школи ІІІ ступенів №9 Рівненської міської ради №136 від 19.11.2015 року, актом обстеження сімї, у якій виховується дитина-інвалід від 23.09.2009 року та індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда від 11.09.2013 року (а.с.28,29, 68-69), син ОСОБА_1, який є дитиною-інвалідом з дитинства, не потребує постійного нагляду сторонньої особи.

Таким чином, ОСОБА_1 призначена надбавка на догляд за дитиною-інвалідом не у зв'язку зі здійсненням фактичного нагляду за нею, а як одинокій матері незалежно від факту роботи, навчання та служби, що також підтверджується листом Управління праці та соціального захисту населення від 11.04.2016 року за №09-1443 (а.с.20), а отже вона не є зайнятою особою в розумінні Закону №5067.

Встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності дають підстави для висновку, що отримання надбавки по догляду на дитину-інваліда як одинокою матір'ю не позбавляло позивача права на отримання статусу безробітної та допомоги по безробіттю чи інших соціальних послуг.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржувані накази від 12.02.2016 року №НТ160212 в частині припинення виплати допомоги по безробіттю, наказу від 12.02.2016 року №НТ160212 в частині припинення реєстрації безробітної, наказу від 15.02.2016 року №НТ160215 та від 18.02.2016 року №10-СВ в частині повернення виплати, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, що визначені чинним законодавством України, зазначені накази не відповідають вказаним критеріям правомірності, є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

За таких обставин, суд вважає, що для повного захисту та відновлення порушеного права позивача слід також зобовязати відповідача поновити статус безробітної ОСОБА_1 з моменту припинення реєстрації безробітної та поновити їй виплату допомоги по безробіттю з моменту припинення такої виплати

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

В силу вимог ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати наказ Рівненського міського центру зайнятості від 12.02.2016 №НТ160212 в частині припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1, наказ Рівненського міського центру зайнятості від 12.02.2016 №НТ160212 в частині припинення реєстрації безробітної ОСОБА_1, наказ Рівненського міського центру зайнятості від 15.02.2016 №160215 в частині повернення виплати ОСОБА_1 та наказ Рівненського міського центру зайнятості від 18.02.2016 №10-СВ про повернення виплати ОСОБА_1.

Зобов'язати Рівненський міський центр зайнятості поновити статус безробітної ОСОБА_1 з моменту припинення реєстрації безробітної та поновити їй виплату допомоги по безробіттю з моменту припинення такої виплати.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненського міського центру зайнятості судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.