Справа № 2а-2680/09/0543
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2010-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року справа №2а-2680/09/0543

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий: Сіваченко І.В.

судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача від відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 С.П. не з'явився не з'явився
розглянувши апеляційну скаргуУправління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області
на постанову Селидівського міського суду Донецької області
від 11 грудня 2009 р.
по адміністративній справі№2а-2680/09/0543 (суддя Ясинський О.В. )
за позовомУправління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області
до треті особи Відділ державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області
провизнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови відділу ДВС від 09.10.2009 р.

В С Т А Н О В И Л А :

Управління пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області звернулося до суду з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецькій області про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови відділу ДВС від 09.10.2009 року про зупинення виконавчого провадження.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 11.12.2009 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, Управління пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області подало апеляційну скаргу, якою просить скасувати постанову Селидівського міського суду Донецької області від 11.12.2009 року і постановити нове рішення, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що зупинення виконавчого провадження залежить від того, розповсюджується дія Закону «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» на заборгованість, яка стягується за цим виконавчим провадженням, чи ні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відділ Державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області проти задоволення позову заперечував на тих підставах, що ДП «Селидіввугілля» внесене до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". Це є підставою для зупинення виконавчого провадження згідно з п. 15 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, відповідач вважає, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є державним цільовим фондом. Тому він вважається учасником розрахунків, що проводяться відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". Заборгованість перед ПФУ відповідач вважає податковим зобов'язанням, яке може бути погашене за процедурами, встановленими зазначеним Законом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області в порядку ст. 106 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» направило до відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції Донецької області вимогу про сплату боргу № Ю-327у від 02.09.2009 р. на суму 44440,29 грн. для примусового стягнення заборгованості з ДП «Селидіввугілля» ВП «Стандарт».

Постановою від 02.10.2009 року державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області відкрив виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа.

09.10.2009 р. державний виконавець зупинив зазначене виконавче провадження, про що прийняв відповідну постанову. Підставою для зупинення за змістом цієї постанови визначений п. 15 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: внесення боржника до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Суд першої інстанції вважав, що доводи позивача ґрунтуються на хибному розумінні приписів законодавства та є помилковими виходячи з наступного.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Він є спеціальним законом, який визначає підстави та спосіб виконання рішень судів (ст. 1 Закону).

Статтею 34 цього Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадку (п. 15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Ця норма не містить вказівок на характер заборгованості, на стягнення якої виданий виконавчий лист, за яким відкрите виконавче провадження. Згідно з нею єдиною підставою для виникнення обов'язку із зупинення виконавчого провадження є внесення підприємства до Реєстру.

Аналогічно, ч.б п. 3.7 ст. З Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" передбачено, що на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Отже, для зупинення виконавчого провадження відповідно до п. 15 ст. 34 Закону «Про виконавче провадження» достатнім є внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру. Інших вимог цей закон для зупинення виконавчого провадження не встановлює.

Основним напрямком діяльності ДП «Селидіввугілля» є підземне видобування кам'яного вугілля. Тому воно відповідає визначенню підприємства паливно-енергетичного комплексу, яке наведене у п. 1.1 ст. 1 Закону "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

П. 3.2.6 ст. З Закону "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" встановлює, що підприємство паливно-енергетичного комплексу вважається таким, що бере участь у процедурі погашення заборгованості, з дня видання наказу Міністерством палива та енергетики України про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості. Документом, що підтверджує участь підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості, є виписка з Реєстру.

Таким чином, ДП «Селидіввугілля» є підприємством паливно-енергетичного комплексу, яке внесене до Реєстру, у зв'язку з чим відповідач мав зупинити виконавче провадження стосовно стягнення з нього заборгованості, у тому числі на користь позивача.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на те, що Закон "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не розповсюджується на заборгованість перед ним, оскільки характер заборгованості, що передбачений п. 1.4 ст. 1 Закону в силу ст. 2, 7 Закону має значення лише для провадження розрахунків за встановленими цим Законом та ПКМУ №192 від 22.11.2006р. процедурами.

Однак, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія.

При відмові в задоволенні позовних вимог Селидівський міський суд Донецької області навів як підставу внесення ДП Селидіввугілля до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, яке бере участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Дана позиція суду є помилковою і не відповідає наведеному Закону, зокрема, його сфері діяльності.

Відповідач має заборгованість по несплаті страхових внесках, вказаних у вимогах позивача, що сторонами не заперечується.

Відповідно до Закону України від 09.07.03р. №1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності з 01.01.2004 р., кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування є страховими внесками, які не відносяться до податків і страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду, а гірничі підприємства зобовязані сплачувати страхові внески не пізніше як через 28 календарних днів з дня закінчення цього періоду.

Згідно ст.2 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» дія цього Закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Пункт 1.3. ст.1 вказаного Закону до учасників розрахунків відносяться підприємства паливно-енергетичного комплексу, суб'єкти господарської діяльності, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, державні цільові фонди, Державний комітет України з державного матеріального резерву, правонаступники ліквідованих фондів, що були передбачені законодавством, розпорядник цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України, які мають дебіторську або кредиторську заборгованість та здійснюють заходи щодо її погашення на умовах, визначених цим Законом.

Згідно п. 1.4. ст.1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» до заборгованості відноситься сума коштів, підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату, яка: 1) підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; 2) є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованих; 3) підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України; 4) передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб'єктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; 5) підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів. Наведеною нормою встановлений вичерпний перелік сум коштів, що підпадають під визначення заборгованості при застосуванні Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», на які поширюється п.15 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обовязкового зупинення виконавчого провадження.

Аналізуючи вищенаведені норми Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», дія цього Закону поширюється на паливно-енергетичні підприємства та субєкти господарської діяльності, перераховані в 1.3. ст.1 наведеного Закону щодо заборгованості, що виникла внаслідок несплати або неповних розрахунків за енергоносії. Згідно наведених норм Закону позивач не відноситься до учасників розрахунків, борг відповідача не відноситься до боргу у сфері енергопостачання (енергоспоживання) чи за несплату електроенергії або податкового боргу, спірний борг виник внаслідок несплати обовязкових страхових внесків, на які не поширюється податкове законодавство та Закон України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страхові внески не включаються до податків та інших обовязкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство. Виключно вказаним Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечать цьому Закону.

Виходячи з наведеного, спірні правовідносини щодо стягнення страхових внесків не поширюються на вимоги ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», тому дії державного виконавця та оскаржувана постанова відповідача про зупинення виконавчого провадження, прийнята з підстав внесення ДП Селидіввугілля до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, яке бере участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», є незаконною та підлягає скасуванню.

При встановленні наведених фактів судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття рішення, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Колегія суддів прийшла до висновку, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд попередньої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, яке необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову Управління пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.09.2009 року в аналогічній за суттю справі № 09/148 за позовом Управління пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області до Державної виконавчої служби в м. Димитрові про визнання неправомірними дій державного виконавця.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 202 ч.2 п.4, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області - задовольнити повністю.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 11.12.2009 року в справі №2а-2680/09 - скасувати.

Позов Управління пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області до Державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області «про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови відділу ДВС від 09.10.2009 року» - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області щодо зупинення виконавчого провадження.

Скасувати постанову державного виконавця Державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області від 09.10.2009 р. про зупинення виконавчого провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді С.П.Дяченко

ОСОБА_3