Справа № 818/233/16
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р.Справа № 818/233/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ружинської К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.05.2016р. по справі № 818/233/16

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 третя особа Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

04.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати включити ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "Дельта банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 130000 грн.

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 12.05.2016 року відмовив у задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняту нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме ст.ст. 57, 58 Конституції України; ст.ст.2, 5, 8, 9, 11, 70, 71, 79, 86 КАС України; ст.ст. 203, 204, 215, 319,1058, 1060, 1062 ЦК України; ст.ст. 2, 26, 27, 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 12.07.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк" були укладені договори:

- від 24.02.2015 року №003-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая на ТП" у гривнях" за умовами якого розміщено 35000 грн. по 25.05.2015 року; процентна ставка на суму вкладу 13 процентів річних;

- від 24.02.2015 року №002-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая на ТП" у гривнях" за умовами якого розміщено 35000 грн. по 25.05.2015 року; процентна ставка на суму вкладу 13 процентів річних;

- від 24.02.2015 року №001-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая на ТП" у гривнях" за умовами якого розміщено 30000 грн. по 25.05.2015 року; процентна ставка на суму вкладу 13 процентів річних;

- від 26.02.2015 року №005-18111-260215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая на ТП" у гривнях" за умовами якого розміщено 30000 грн. по 27.05.2015 року; процентна ставка на суму вкладу 13 процентів річних.

Пунктом 1.8 Договору передбачено, що грошові кошти перераховуються із власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу банку в день укладання Сторонами цього Договору. В разі нездійснення перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, договір вважається таким, що не був укладений.

Також між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" були украдені додаткові угоди до вищевказаних договорів, в яких був змінений зміст п.1.8 Договору щодо перерахування коштів, зокрема, даний пункт викладається в новій редакції, а саме визначається право перерахування грошових коштів із власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу банку в день укладання Сторонами цього Договору, а також право перерахувати кошти із відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента. Також додатковими угодами сторони визначили, що умови п. 5.11 Правил до правовідносин, що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються.

В день підписання договорів суми вкладів були перераховані платіжними дорученнями від 24.02.2015 року №46377102, №46377265, №46377385, від 26.02.2016 року №46497698 в безготівковому порядку з рахунку іншої особи - ОСОБА_3, відкритого в ПАТ "Дельта Банк" (а.с.15, 19, 23, 26).

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.82-83).

ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 затверджено тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 (а.с.84).

ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року №71 тимчасову адміністрацію запроваджено строком до 02.09.2015 року (а.с.85).

Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №654 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "Дельта Банк" (а.с.87).

Згідно протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк" виявлено ряд правочинів з ознаками нікчемності. В протоколі зазначено, що нікчемні договори та інші правочини були вчинені в зв'язку з тим, що сума грошових коштів на рахунках окремих клієнтів ПАТ "Дельта Банк" перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом гарантування, а відповідно існували ризики для незадоволення вимог кредиторів в результаті ліквідації Банку та реалізації його майна. Вказаними фізичними особами було ініційовано процес зарахування коштів на депозитні рахунки інших осіб у розмірі, що не перевищує суму граничного розміру відшкодування коштів. При цьому вказані дії вчинялись в період дії постанови Національного Банку України про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних (а.с.100-101).

Наказом уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 від 16.09.2015 року № 58 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту) на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Листами від 23.09.2015 року №8821/863, №8821/862, №8821/864, №8821/868 тимчасова адміністрація АТ "Дельта Банк" повідомила ОСОБА_1 про нікчемність договорів банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая на ТП" у гривнях" від 24.02.2015року №003-18111-240215, №002-18111-240215, №001-18111-240215; від 26.02.2015 року №005-18111-260215, укладеного між АТ Дельта Банк та ОСОБА_1 (а.с.27-30).

Уповноваженою особою ФГВФО не було включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з підстав визнання договорів банківського вкладу від 24.02.2015року №003-18111-240215, №002-18111-240215, №001-18111-240215; від 26.02.2015 року №005-18111-260215 (в т.ч. і додаткові угоди, які є невідємними частинами до договорів) нікчемними.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що уповноваженою особою Фонду ПАТ "Дельта Банк" надано належні докази, які підтверджують вжиття ним всіх необхідних заходів щодо виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемності, як того вимагає ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до абз.1 ч.1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, уповноваженою особою ФГВФО не було включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з підстав визнання договорів банківського вкладу від 24.02.2015року №003-18111-240215, №002-18111-240215, №001-18111-240215; від 26.02.2015 року №005-18111-260215 (в т.ч. і додаткові угоди, які є невідємними частинами до договорів) нікчемними.

Частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Під час перевірки правочинів (договорів), укладених ПАТ "Дельта Банк" з вкладниками, встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок так званого "дроблення" рахунку іншого клієнта з метою отримання коштів не від Банку, а за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто за рахунок держави. Рахунок відкрито після прийняття постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних.

24.02.2015 року громадянином ОСОБА_3 трьома платіжними дорученнями в безготівковому порядку переведено грошові кошти на три різні рахунки позивача, а 26.02.2015року вказана особа знову в безготівковому порядку перерахувала грошові кошти на четвертий рахунок позивача.

При цьому, готівка в касу не вносилась, кошти зараховані електронним переказом.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що в таких діях позивача вбачається наявність ознак нікчемного правочину згідно ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України - порушення публічного порядку з метою незаконного заволодіння майном.

За приписами пункту 4 частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (частини 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк" зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.

Згідно з ч. 4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з урахуванням рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 р. Про початок процедури ліквідації АТ Дельта Банк та делегування повноважень ліквідатора банку уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Так, для певних фізичних ociб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкритих в AT "Дельта Банк", були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, i, відповідно, з огляду на незадовільний стан AT "Дельта Банк", для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації AT "Дельта Банк" та реалізації його майна, що було встановлено під час перевірки.

З огляду на це, фізичні особи - платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних ociб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом (не більше 200000,00 грн.) ініціатopy переказу та/або отримувачу переказу в безготівковому порядку.

Зазначені операції з перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних ociб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті в Банку, які були здійсненні в період дії Постанови Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних" (далі за текстом - "Постанова"). Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення АТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

При цьому, як зазначено в Рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол №174/15 від 27.07.2015 року), керівників структурних підрозділів Банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаної Постановою, 15.01.2015 року, а отже, факт надання переваги Банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно.

Пунктом 2 Постанови Правління НБУ від 30.10.2014 року №692/БТ була встановлена пряма заборона на проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено па оновлення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на укладання додаткових угод , якими вносились зміни до п. 1.8 договору щодо порядку зарахування коштів, та дозволялось всупереч п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк", зарахування вкладу на рахунок шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, та якими відмічалось, що для цілей даного договору сторони домовились не застосовувати умови п.5.11 вказаних вище Правил.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України вищезазначені договори, укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» є публічними.

Так, відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

За визначенням ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, статтею 633 ЦК України встановлена пряма заборона на надання переваги одному споживачеві перед іншими щодо укладення публічного договору, а також передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій статті 633 ЦК України та правилам, обовязковим для сторін при укладенні та виконанні публічного договору, є нікчемними (ч.6 ст.633 ЦК України).

Слід відмітити, що Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ Дельта Банк, затвердженими ОСОБА_4 директорів ПАТ Дельта Банк від 20.03.2013 року, які є публічними та однаковими для всіх споживачів банківських послуг, повний текст яких розміщений на офіційному сайті Банку, та які підлягають обовязковому застосуванню до спірних відносин, не передбачено виключень в частині надання права на здійснення зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум від третіх осіб.

Натомість, зарахування на вкладний (депозитний) рахунок коштів від третьої особи прямо заборонено пунктом 5.11 цих Правил.

Враховуючи викладене, додаткові угоди до вказаних вище договорів мають виключно індивідуальний характер, свідчать про надання позивачеві переваги банком при укладенні публічного договору перед іншими вкладниками-сторонами публічного договору та є нікчемною в силу закону.

Отже, укладення таких додаткових угод не є належною підставою вважати дійсними договори банківського вкладу (депозиту), укладені між ОСОБА_1 та ПАТ Дельта Банк.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що за визначенням ст.2 Закону № 4452-VІ, проблемний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії проблемних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність" і нормативно-правовими актами Національного банку України; неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність"; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з п.9 ч.3 ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб нікчемними є, зокрема, правочини у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014 р. № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних" та наказу ПАТ "Дельта Банк" від 03.11.2014 р. № 2650 "Щодо стабілізації банку", банку заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до 04.11.2014 р., умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Однак, незважаючи на заборону, ПАТ Дельта Банк були укладені договори банківського вкладу (депозиту) з позивачем, що є порушенням постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014р. № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних", яка є обовязковою для виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності.

Та обставина, що постановою Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 ПАТ Дельта Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних, підтверджує законність прийнятих обмежень відносно банку постановою від 30.10.2014 року.

Також колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що умови договору в частині нарахування відсотків за вищевказаними договорами були виконані, що, на думку позивача, свідчить про відповідність цих договорів вимогам Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

У відповідності до ч.ч.1, 4, 5 ст.215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Враховуючи викладене, з огляду на положення п.4 ч.2 ст.37, ч.4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" нікчемність правочину може бути виявлена уповноваженою особою незалежно від факту виконання сторонами умов договорів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що уповноваженою особою Фонду ПАТ "Дельта Банк" надано належні докази, які підтверджують вжиття ним всіх необхідних заходів щодо виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемності, як того вимагає ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і, як наслідок, відсутність підстав для їх задоволення.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.05.2016р. по справі № 818/233/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 15.07.2016 р.