Справа № 826/20326/13-а
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 липня 2016 року 12:28 № 826/20326/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Любчик Ю.О.,

представника відповідача - Пугач С.В.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Служби безпеки України, в якому просить: скасувати накази Голови Служби безпеки України від 22.10.2013 р. №1249-ОС та від 27.12.2013 р. №1565-ОС в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення його з військової служби; скасувати наказ начальника Управління СБ України у Вінницькій області від 30.12.2013р. №233-ОС про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2014 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи дану справу до суду першої інстанції на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України зазначив про необхідність перевірки чи пов'язані викладені у висновку службового розслідування обставини порушення позивачем військової дисципліни і неналежного виконання службових обов'язків з діянням, щодо якого відносно ОСОБА_1 здійснювалось кримінальне провадження, та чи не становили ті самі дії позивача об'єктивну сторону складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_1 було повідомлено про підозру, пред'явлено обвинувачення.

Крім того, зазначено, що однією із позовних вимог є вимога про скасування наказу начальника Управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 30.12.2013 р. № 233-ОС, однак судами першої та апеляційної інстанції при розгляді даної справи не залучено вказаного суб'єкта владних повноважень як співвідповідача до участі у справі.

Ухвалою суду від 08.02.2016 року справу №826/20326/13-а прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні, призначеному на 02.03.2016 року, суд протокольно залучив Управління Служби безпеки України у Вінницькій області до участі у справі в якості співвідповідача.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що наказом від 22.10.2013 р. №1249-ОС позивача фактично притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дії, які станом на момент прийняття такого наказу були предметом кримінального провадження №0000123 та розглядались Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області (справа № 149/745/14-к), тобто, позивач стверджує, що притягнення відповідачем до ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за дії з ознаками кримінального правопорушення суперечать вимогам ст. 45 Дисциплінарного статуту ЗС України, якою визначено, що у разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Під час нового розгляду даної справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представники відповідачів заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав того, що ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю за порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 18, 50 - 52 Інструкції з несекретного діловодства в системі Служби безпеки України, затвердженої наказом СБ України від 03.07.1999р. № 140/ДСК, ст. 3 Закону України "Про Службу безпеки України", а не у зв'язку з наявністю кримінального провадження за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 268 КК України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (НОМЕР_1) з 23.07.2013 року перебував в розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України у Вінницькій області на посаді заступника начальника міжрайонного відділу.

На підставі повідомлення начальника Управління СБУ у Вінницькій області керівництва СБУ про затримання 21.07.2013 р. слідчим Генеральної прокуратури України майора ОСОБА_1 під час отримання хабара Центральним управлінням Служби безпеки України видано наказ від 02.08.2013 р. №319 щодо призначення службового розслідування з метою встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

За результатами службового розслідування складено відповідний висновок, що затверджений першим заступником Голови СБУ, яким комісія пропонує за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст.ст. 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 18, 50-52 Інструкції з несекретного діловодства в системі Служби безпеки України, затвердженої наказом СБУ від 03.07.1999 року №140/ДСК, ст. 3 Закону України «Про Службу безпеки України», відповідно до ст.ст. 45, 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України майор ОСОБА_5 заслуговує притягнення до дисциплінарної відповідальності з урахуванням вимог ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до витягу з наказу Служби безпеки України №1249-ОС від 11.10.2013 року за результатами проведення службового розслідування та на підставі складеного за наслідками його проведення розслідування висновку №3/4-3361 від 02.10.2013 року, вирішено звільнити з військової служби за службовою невідповідністю ОСОБА_1 (НОМЕР_1).

27.12.2013 року Службою безпеки України прийнято наказ №1565-ОС, згідно якого відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України ОСОБА_1 звільнено з військової служби по Управлінню Служби безпеки України у Вінницькій області за підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом «е» пункту 63 (через службову невідповідність) у запас Збройних Сил України.

Управлінням Служби безпеки України у Вінницькій області прийнято наказ №233-ос від 30.12.2013 року, згідно якого ОСОБА_1 виключено із списків особового складу відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

Позивач, вважаючи зазначені накази протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами врегульовані, зокрема, Конституцією України, Законом України "Про Службу безпеки України" (надалі - Закон 2229-XII), Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII), Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27.12.2007 р. №1262/2007, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженою наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 р. № 772, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (наділі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Службі безпеки України, затвердженої наказом СБУ від 16.07.2008р. № 547, Інструкцією з несекретного діловодства в системі Служби безпеки України, затвердженої наказом СБ України від 03.07.1999р. № 140/ДСК (надалі - Інструкція), та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України закріплене право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов'язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №2229-XII Служба безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Статтею 19 зазначеного закону визначено, що кадри Служби безпеки України складають, зокрема, співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2229-XII умови і порядок виконання своїх обов'язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, рядового, сержантського і старшинського складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов'язку в запасі та особливості проходження військової служби у воєнний час визначає Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України. Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв'язку з проходженням у Службі безпеки України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно із ст. 16 Статуту внутрішньої служби України кожний військовослужбовець зобов'язаний виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції "Про порядок проведення службового розслідування у Службі безпеки України", затвердженої наказом СБУ від 16.07.2008 р. №547, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.08.2008 р. за №709/15400, (далі - Інструкція №547) службове розслідування може проводитися з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини службових осіб.

Матеріалами справи підтверджується, що з урахуванням норм чинного на момент виникнення правовідносин законодавства та повідомлення начальника Управління СБУ у Вінницькій області генерал-майора ОСОБА_6 керівництва СБУ про затримання 21.07.2013 р. слідчим Генеральної прокуратури України майора ОСОБА_1 під час отримання хабара, наказом Центрального управління Служби безпеки України від 02.08.2013 р. №319 призначено службове розслідування.

Відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту та п. 4.1 Інструкції № 547 термін проведення службового розслідування продовжено до 02.10.2013 р.

19.09.2013 р. ОСОБА_1 ознайомлено з наказом Центрального управління Служби безпеки України від 02.08.2013 р. № 319 про призначення службового розслідування, водночас встановлено, що скарг на неправомірність даного наказу у встановленому законом порядку позивач не подавав.

За наслідками проведення службового розслідування складено висновок від 01.10.2013 р. №3/4-3361.

В ході службового розслідування виявлено факти порушень позивачем під час проходження ним військової служби вимог чинного законодавства та відомчих нормативно-правових актів, неналежне виконання службових обов'язків, зокрема Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України "Про Службу безпеки України", Інструкції з несекретного діловодства в системі Служби безпеки, затвердженої наказом СБ України від 03.07.1999 р. №140/ДСК.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами аналізу документальних матеріалів та пояснень службових осіб комісія службового розслідування дійшла висновку, що майор ОСОБА_1, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС З сектору ВКЗЕ УСБУ у Вінницькій області, під час роботи по оперативно-розшуковій справі не зареєстрував та не долучив до матеріалів цієї справи постанову апеляційного суду Вінницької області від 23.07.2012 р. №0-149 та листи від 09.10.2012 р. і від 11.10.2012 р. за підписом директора ТОВ "Агросоюз-Поділля" ОСОБА_7 на ім'я начальника УСБУ генерал-майора ОСОБА_6 із доданими до них документами, чим порушив вимоги п.п. 18, 50-52 Інструкції з несекретного діловодства в системі Служби безпеки України, затвердженої наказом СБ України від 03.07.1999 р. № 140/ДСК, в частині необхідності реєстрації вхідних документів одразу після їх надходження та долучення до справи.

В подальшому, майор ОСОБА_1 09.10.2012 р., будучи призначеним на посаду заступника начальника Гайсинського МРВ УСБУ у Вінницькій області, під час передачі матеріалів оперативно - розшукової справи іншому співробітнику не виконав вказівку начальника ВКЗЕ полковника ОСОБА_8 про повернення витребуваних документів до ТОВ "Агросоюз-Поділля" та фактично продовжив роботу по справі без дозволу керівництва Управління. Зокрема, 17.10.2012р. він провів зустріч з представником зазначеного товариства, у лютому 2013 року надав документи справи для правової оцінки слідчому та після цього тримав їх у себе, чим вийшов за рамки наданих йому службових повноважень.

За наслідками службового розслідування, комісія прийшла до висновку, що вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 3 ЗУ "Про Службу безпеки України" в частині діяльності співробітників СБУ на засадах законності та ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України в частині зобов'язання кожного військовослужбовця беззастережно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим, виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Комісія у вказаному висновку також звернула увагу нате, що на час службового розслідування майору ОСОБА_1 оголошено про підозру у вчиненні службового корупційного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що він вчинив ці правопорушення, використовуючи своє службове становище співробітника правоохоронного органу, ігноруючи вимоги присяги військовослужбовця, чим завдав шкоди авторитету СБ України.

Також, з матеріалів службового розслідування вбачається, що документи, які витребувано з ТОВ «Агросоюз-Поділля» згідно з постановою апеляційного суду Вінницької області від 23.07.2012 року №0-419 своєчасно, як зазначено у постанові суду - до 19.01.2013, не повернуто товариству, а використано майором ОСОБА_1 з метою отримання за них незаконної винагороди від директора вказаного ТОВ. Таким чином, у діях службових осіб Управління СБУ України, які не забезпечили належного виконання вимог відомчих нормативно-правових актів, що призвело до невиконання рішення суду та протиправних дій майора ОСОБА_1, можуть вбачатись окремі ознаки злочину, передбаченого ст. 382 КК України (невиконання судового рішення), у зв'язку з чим матеріали службового розслідування у цій частині підлягають направленню до Головного управління нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ГПУ для розгляду та прийняття відповідного рішення.

Згідно із ст. 16 Статуту внутрішньої служби України кожний військовослужбовець зобов'язаний виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до п.п. 18, 50-52 Інструкції з несекретного діловодства в системі Служби безпеки України, затвердженої наказом СБ України від 03.07.1999 р. №140/ДСК, особи, які працюють з документами, зобов'язані одразу реєструвати вхідні документи у відповідних облікових формах, в установлений термін розглядати їх та забезпечувати надійне зберігання.

Як встановлено пунктом 8.2 Інструкції №547 висновок за результатами проведеного службового розслідування є лише підставою для прийняття рішення особою, яка призначила службове розслідування.

Зокрема, у випадку незгоди службової особи, яка призначила службове розслідування, з висновками і пропозиціями комісії (не підтверджуються відповідними документами, у процесі розслідування мали місце порушення, що дають підстави брати під сумнів об'єктивність його результатів, та інше) вона доручає голові комісії вжити додаткових заходів у межах терміну, установленого для проведення службового розслідування, або призначає нове, здійснення якого доручає іншій (іншим) службовій (службовим) особам. Таке розслідування проводиться у порядку, визначеному цією Інструкцією (положення пункту 8.2 Інструкції № 547).

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, службова особа, яка призначила службове розслідування, приймає рішення про його притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, а також особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, здійснюється у порядку і в спосіб, що визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України керівникам центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, надано право користуватися щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою Міністра оборони України.

Згідно з пунктом "є" статті 68 вищезазначеного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, як "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю".

Відтак, вищевикладені фактичні обставини справи свідчать, що саме за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 18, 50-52 Інструкції з несекретного діловодства в системі Служби безпеки України, затвердженої наказом СБ України від 03.07.1999 № 140/ДСК, ст.3 Закону України "Про Службу безпеки України", відповідно до пункту "є" статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на майора ОСОБА_1 наказом СБ України від 22.10.2013 р. №1249-ос накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, а наказом Голови СБУ від 27.12.2013 р. №1565 його звільнено з військової служби в запас Збройних сил України та наказом т.в.о. начальника УСБУ у Вінницькій області від 30.12.2013р. № 233-ос, виключено із списків особового складу.

Крім того, наведене в сукупності свідчить про відсутність необхідності з'ясування існування зв'язку викладених у висновку службового розслідування обставин порушення позивачем військової дисципліни і неналежного виконання службових обов'язків з діянням, щодо якого відносно ОСОБА_1 здійснювалось кримінальне провадження, оскільки встановлення об'єктивного складу сторони кримінального правопорушення не відноситься до повноважень адміністративного суду.

Таким чином доводи позивача, які слугували основою його правового обґрунтування неправомірності оскаржуваного наказу, зокрема, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дії, які є предметом кримінального провадження, що недопустимо в силу закону, спростовані матеріалами справи, оскільки судом встановлено, що позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності та звільнений з військової служби за службовою невідповідністю за порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Інструкції з несекретного діловодства в системі Служби безпеки України, Закону України "Про Службу безпеки України", а не за вчинення злочину.

Разом з тим, суд приймає до уваги той факт, що позивачем ні у позовній заяві не наведено доводів, ні в ході судового розгляду справи не надано доказів, які б свідчить про відсутність у діях позивача під час проходження ним військової служби порушень вимог чинного законодавства та відомчих нормативно-правових актів, належного виконання ним службових обов'язків, зокрема Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України "Про Службу безпеки України", Інструкції з несекретного діловодства в системі Служби безпеки, затвердженої наказом СБ України від 03.07.1999р. № 140/ДСК.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами як суб'єктами владних повноважень доведено правомірність видачі оскаржуваних наказів.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 69-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений 14.07.2016 року.

Суддя Є.В. Аблов