Справа № 805/1101/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/1101/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 р. Справа № 805/1101/16-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб’єва І.Г. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно – каналізаційного господарства до Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними дій та скасування вимоги про сплату боргу,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно – каналізаційного господарства (далі – Підприємство) до Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Інспекція) у якому просили визнати протиправними дії Інспекції та скасувати вимогу про сплату боргу з єдиного внеску від 05 січня 2016 року № Ю-784-25 у розмірі 1 479 154,03 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що знаходиться на території проведення антитерористичної операції, а тому, відповідно до приписів Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» є звільненим від виконання обов’язків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції. З урахуванням викладеного просили задовольнити позов.

Представник позивача до судового засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу в порядку письмового провадження за його відсутності.

Відповідач до судового засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заперечень на позовну заяву не надав.

За таких обставин, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного суду (далі - КАС) України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Отже, позивач та його структурний підрозділ зареєстровані та здійснюють власну господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції (далі - АТО), що підтверджено відповідним витягом з ЄДРПОУ.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспекцією 05 січня 2016 року винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ю – 784-25 у розмірі 1 479 154,03 гривень за період з вересня 2014 року по грудень 2015 року.

Не погодившись із зазначеною вимогою Підприємство в порядку адміністративного оскарження звернулось зі скаргою до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області та Державної фіскальної служби України та просили скасувати оскаржувану вимогу.

Листами від 10 лютого 2016 року № 687/10/05-99-10-01-12-1 та 01 квітня 2016 року № 7085/6/99-99-10-01-07-25 позивачу надійшли рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області та Державної фіскальної служби України про залишення скарг без розгляду.

Судом встановлено, що Підприємством до Інспекції подана заява від 05 листопада 2014 року № 3288 про звільнення Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно – каналізаційного господарства від виконання своїх обов’язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування”. Зазначена заява отримана Податковим органом 05 листопада 2014 року. Проте, Інспекція, листом від 07 листопада 2014 року відмовила позивачу у задоволенні вказаної заяви.

Крім того, в матеріалах справи наявні сертифікати Торгово-промислової палати України від 29 жовтня 2014 року № 1215 та 25 листопада 2014 року № 1735 про настання обставин непереборної сили.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову. При цьому виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ “Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування” (далі – Закон № 2464) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону № 2464 визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обов’язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 зазначеного вище Закону визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України” та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Згідно з підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” внесені зміни до Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування”, за загальними правилами яких на час проведення антитерористичної операції суб’єкти господарювання звільняються від обов’язків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”.

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Маріуполь є територією проведення антитерористичної операції.

Статтею 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов’язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Статтею 9-4 Розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 вказаного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Таким чином, законодавець визначив спосіб звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обов’язків, що передбачені статтею 6 Закону № 2464, зокрема, подання платником єдиного внеску заяви, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

З аналізу приписів абзацу першого статті 9-4 розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2464 вбачається, що звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обов’язків, передбачених статтею 6 Закону пов’язується лише з необхідністю подання до податкового органу відповідної заяви.

Суд звертає увагу, що така заява була подана позивачем у листопаді 2014 року.

Крім того, 29 жовтня 2014 року та 25 листопада 2014 року Підприємством отримано сертифікати № 1215 та № 1735 про настання обставин непереборної сили, видані Торгово-промисловою палатою України.

Як вбачається зі змісту вказаних сертифікатів, Торгово-промислова палата України засвідчила настання КП «Компанія «Вода Донбасу» обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні позивачем господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються оправлення та сплати податків та обов’язкових платежів.

Таким чином, позивачем вжиті всі вимоги Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування».

З урахуванням того, що недоїмка виникла в період з вересня 2014 року по грудень 2015 року, суд вважає позов обґрунтованим, а вимогу Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05 січня 2016 року № Ю – 784-25 у розмірі 1 479 154,03 гривень незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання протиправними дій Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області щодо винесення відносно Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно – каналізаційного господарства вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05 січня 2016 року № Ю-784-25. При цьому виходить з такого.

Відповідно до приписів статті 12 Закону № 2464 завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Згідно із статтею 13 вказаного Закону органи доходів і зборів мають право: проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а також від фізичних осіб - підприємців усунення виявлених порушень законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску; застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску;

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги ті обставини, що контроль за нарахуванням, сплатою платниками податків сум з єдиного внеску покладений законодавством на податкові органи суд вважає, що Інспекція діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів статті 94 КАС України судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно – каналізаційного господарства – задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати вимогу Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05 січня 2016 року № Ю-784-25 у розмірі 1 479 154,03 гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно – каналізаційного господарства (код ЄДРПОУ 00191678) суму судових витрат у розмірі 22 187,31 (двадцять дві тисячи сто вісімдесят сім) гривень 31 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.