Справа № 810/1349/16
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1349/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року № 810/1349/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеропт-Люкс" до Київської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності та зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеропт-Люкс» з позовом, в кому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС щодо підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу суми надмірно зарахованих митних платежів та його подачі до належного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, зобов’язати відповідача підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ «Інтеропт-Люкс» суми надміру сплачених митних платежів за скасованими в судовому порядку рішеннями митного органу № 125110008/2015/010056/2 від 20.05.2015, № 125110008/2015/010061/2 від 27.05.2015 в розмірі 124 462,23 грн. (сто двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят дві гривні) грн. 23 коп., у тому числі: мито – 56 573,74 грн., ПДВ – 67 888,49 грн., та подати його для виконання до Головного управління державної казначейської служби України у Київській області.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Київською міською митницею ДФС були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 20.05.2015 №125110008/2015/010056/2 та від 27.05.2015 №125110008/2015/010061/2, відповідно до яких митна вартість товару була скоригована у бік її збільшення.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 у справі

№ 810/4194/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, скасовані рішення про коригування митної вартості товарів від 20.05.2015 № 125110008/2015/010056/2 та від 27.05.2015 № 125110008/2015/010061/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у зв'язку з чим у позивача виникла сума надмірно сплачених митних платежів на загальну суму 124 462,23 грн., з яких мито – 56 573,74 грн. та ПДВ – 67 888,49 грн.

З метою повернення вказаної суми надміру сплачених платежів позивач звернувся до Київської митниці Державної фіскальної служби України із заявою (вих. № 18/2-16 від 03.02.2016) згідно Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу, як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 (далі – Порядок № 618).

У даній заяві позивач просив на виконання зазначеного рішення суду здійснити дії по скасуванню рішень Київської митниці ДФС про коригування вартості товару, а також надати висновок про повернення з Державного бюджету України надміру зарахованих митних платежів, які виникнуть після такого скасування. Однак, за наслідками розгляду заяви, відповідач відмовив у поверненні надміру сплачених коштів.

Так, у відповідь на вказаний лист-заяву, відповідач спочатку надіслав Акт №950 про звірення залишків сум коштів передоплати на відповідному рахунку митного органу за станом на 01.10.2015, а потім, наступним листом № 1772/2/10-70-60-01-47 від 24.02.2016 відмовив у поверненні надміру сплачених коштів.

Позивач стверджує, що така відмова суперечить нормам законодавства, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано протиправними рішення митниці, якими збільшено розмір митних платежів.

До судового засідання представники сторін не прибули.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким підтримав позовні вимоги та просить розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, у яких просить відмовити у його задоволенні. Також просить розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Позивачем у рамках здійснення зовнішньоекономічної діяльності у травні 2015 року здійснено поставку товару за контрактом № W-5-2015 від 01.02.2015, укладеного з резидентом Німеччини компанією WIESENHOF InternationalGmbH.

З метою митного оформлення партії товару до митниці вантажні подано митні декларації, в яких заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту).

Згодом митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №125110008/2015/010061/2 від 27.05.2015 та № 125110008/2015/010056/2 від 20.05.2015, оформлені Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

У зв’язку із прийняттям вказаних рішень про коригування митної вартості позивач подав нові митні декларації, відповідно до яких розмір сплачених митних платежів збільшився на 124 462,23 грн. (графа 47 ВДМ) та у повному обсязі сплатив митні платежі, у зв’язку із чим здійснено оформлення товару, який потім випущено у вільний обіг.

Водночас, не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач оскаржив їх до Київського окружного адміністративного суду (справа №810/4194/15).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №125110008/2015/010061/2 від 27.05.2015 та №125110008/2015/010056/2 від 20.05.2015, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Листом №18/2-16 від 03.02.2016 ТОВ «Інтеропт-Люкс» звернулось до Київської митниці ДФС із заявою, в якій, із посиланням на положення Порядку № 618 просило здійснити дії по скасуванню рішень про коригування вартості товару, а також надати висновок про повернення з Державного бюджету України надміру зарахованих митних платежів, які виникнуть після такого скасування, як надміру сплачені до бюджету грошові кошти у сумі 124 462,23 грн. До вказаної заяви були додані відповідні документи, згідно переліку, наведеному у ній (а.с.28 – 29).

Листом №1772/2/10-70-60-01-47 від 24.02.2016 митниця надала відповідь про відсутність підстав для повернення надмірно сплачених платежів (а.с. 22).

Частиною ч. 1 ст. 301 Митного кодексу України (далі – МК) визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 МК у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. А згідно з ч. 3 цієї статті, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України як надміру сплачені грошові зобов’язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов’язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Як зазначено вище, ТОВ «Інтеропт-Люкс» подано до митниці ВМД, в яких заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту).

Судом встановлено, що позивач у повному обсязі сплатив митні платежі, у зв’язку із чим оформлення товару було здійснено й товар був випущений у вільний обіг. Тобто, різниця між заявленою декларантом митною вартістю і, відповідно, митними платежами за нею та визначеною митним органом становить 124 462,23 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 у справі №810/4194/15 визнано протиправними та скасовані вказані рішення митного органу та картки відмови. При цьому в рішенні суду зазначено про те, що декларантом під час митного оформлення товару були подані всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити митну вартість товару за основним методом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що здійснена декларантом сплата митних платежів у розмірі 124 462,23 грн. на підставі рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, яке в подальшому було скасовано у судовому порядку, є переплатою митних платежів.

Положення п. 43.1. ст.43 ПК України передбачають, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов’язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 ст. 43 ПК України визначено, що обов’язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов’язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до п. 2 Порядку № 618 цей Порядок на виконання вимог ст. 43 Податкового кодексу України визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно з абзацами 1, 2, 12 п. 1, пп. 2-4 Розділу ІІІ Порядку № 618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб’єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків – юридичної особи та напрям перерахування коштів.

Відповідно до п.п. 2 - 5, 6 Розділу ІІІ вказаного Порядку визначений наступний порядок розгляду заяви платника: заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником або заступником керівника митного органу разом з пакетом документів передається до відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Згідно з п. 7 Розділу ІІІ цього ж Порядку висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п’ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Пункт 11 Розділу ІІІ Порядку № 618 передбачає, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

З викладено слідує, що повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів, є обов'язком цих митних органів, встановленим вищезазначеними нормами Податкового й Митного кодексів, Порядку № 618.

Положеннями Порядку № 618 передбачено, що підставою для відмови митним органом заявнику у поверненні надмірно сплаченого податку може бути або невідповідність поданих документів вимогам цього порядку, або відсутність переплати. Між тим, митниця ані в запереченнях, ані під час судового засідання не зазначила конкретних підстав для такої відмови.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач, дотримуючись зазначених вимог, обґрунтовано звернувся до митного органу із заявою про повернення надмірно сплачених коштів на загальну суму 124 462,23 грн., до якої додав необхідний перелік документів, визначений Порядком № 618.

За таких умов, відповідно до п. 43.5 ст. 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п’ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви повинен був підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові Державного казначейства України.

На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом п’яти робочих днів мав здійснити повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України. Однак, митницею висновок не підготовлено, а надано відповідь про відмову в поверненні коштів у зв'язку із відсутністю підстав для повернення коштів з Державного бюджету України, внаслідок чого не відбулося повернення позивачу надмірно сплачених коштів. Зазначена відповідь, на думку суду, є необґрунтованою, оскільки в ній не конкретизовані підстави для неповернення коштів й ненадання висновку, а тому її не можна вважати законною. Більш того, у судовому засіданні представник митниці взагалі не зміг перелічити підстави, які слугували обґрунтуванням відмови в наданні ГУДКСУ висновку.

Представник митниці зазначив, що на переконання контролюючого органу надміру сплачена сума платежів з’являється тільки після того, як митний орган прийме рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, проте, таке рішення митницею не приймалося. При цьому, процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів залишається незавершеною.

Однак, суд не може погодитися з такими твердженнями митниці, адже після завершення процедури митного оформлення випуску чи пропуску товарів прийняття відповідних рішень за ВМД є неможливим.

Крім того, як встановлено частиною 7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Отже, правильність визначення митної вартості декларантом презюмується, якщо протилежне не доведено митним органом у встановленому законом порядку.

Таким чином, за наявності рішення суду, яким визнано протиправними та скасовано рішення митниці про коригування митної вартості товарів та заяви позивача, поданої до митниці у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що митниця не виконала процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеними вище нормами, тому така бездіяльність митного органу є протиправною.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Київської митниці ДФС щодо підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу суми надмірно зарахованих митних платежів та його подачі до належного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, є обґрунтованими.

Щодо вимог про зобов’язання відповідача прийняти висновок про повернення ТОВ «Інтеропт-Люкс» суми надміру сплачених митних платежів, а саме – ввізного мита та ПДВ у розмірі 124 462,23 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 27 МК визначено, що якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов’язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №826/4418/14, митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів.

Ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення, на підставі його заяви та у визначений термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Визначений вказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

При цьому повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

За таких обставин вимога позивача про стягнення надмірно сплачених митних платежів не є правильним способом захисту прав платника митних платежів.

Відповідно до п. 43.5 ст. 43 ПК та Розділу ІІІ Порядку № 618, положення яких узгоджуються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Тому у цьому випадку вимога позивача про зобов'язання митного органу прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, може бути вказівкою на спосіб відновлення порушеного права.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення».

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Частиною 5 ст. 255 МК передбачено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

У даному випадку після винесення рішення про коригування митної вартості товару та оформлення декларантом нової ВМД за ціною, скоригованою митним органом, проставлянням митним органом відповідних відміток митне оформлення є завершеним. Тому винесення митним органом в рамках вказаного митного оформлення будь-яких рішень вже є неможливим та законодавчо не врегульовано.

З урахуванням викладеного суд вважає, що саме судовим рішенням у справі №810/4194/15 встановлено правомірність визначення декларантом митної вартості товару за ціною контракту, оскільки митна вартість товару може бути визначена двома способами – або у митній декларації, або рішенням митниці. Рішення митниці вказаними судовими рішеннями були скасовані, відповідно, залишається митна вартість, встановлена декларантом в первинній митній декларації.

Вказане судове рішення у справі №810/4194/15 набрало законної сили, а тому, згідно закону є обов’язковим до виконання на всій території України.

Оскільки митний органу протиправно ухиляється від надання висновку казначейству для повернення надміру сплачених позивачем платежів, суд вважає, що єдиним вірним способом захисту прав позивача в даному випадку є зобов’язання відповідача прийняти висновок про повернення ТОВ «Інтеропт-Люкс» надмірно сплачених платежів з державного бюджету.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ІммобільяреСаффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Отже, скасування рішення митного органу про визначення митної вартості товару, без відшкодування декларанту матеріальної шкоди, завданої таким рішенням, не відновлює порушених прав позивача. Крім того, суд зазначає, що кошти, які позивач просить повернути, фактично є власністю позивача, а не коштами, які позивач повинен отримати від держави в якості дотації, допомоги чи іншої виплати, та лише у зв’язку з відсутністю відповідного механізму у законодавстві позивач не може реалізувати своє право на повернення цих коштів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України відповідачем як суб’єктом владних повноважень не доведено правомірності неповернення позивачу переплати ввізного мита за вищевказаними ВМД.

Відповідно до ст. 97 КАС України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач з клопотанням про відшкодування судових витрат до суду не звертався, дане питання при прийнятті рішення у справі судом не розглядається.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС щодо підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно зарахованих митних платежів та його подачі на виконання до належного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зобов'язати Київську митницю ДФС України підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтеропт-Люкс» суму надміру сплачених митних платежів за скасованими в судовому порядку рішеннями митного органу № 125110008/2015/010056/2 від 20.05.2015 №125110008/2015/010061/2 від 27.05.2015 у розмірі 124 462 (сто двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 23 коп., у тому числі: мито – 56 573,74 грн., ПДВ – 67 888,49 грн., та подати його для виконання до Головного управління державної казначейської служби України у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.