Справа № П/811/629/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року справа № П/811/629/16

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Жук Р.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкової заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Новоукраїнська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі позивач) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення податкової заборгованості за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування та норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 47977,50 грн.

Відповідно до пункту 4 частини пятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 року про відкриття скороченого провадження отримано відповідачем 09.06.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції (а.с.42).

13.06.2016 року від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на адміністративний позов з додатками (а.с.31-40).

Відповідач не згоден з адміністративним позовом у звязку із тим, що для звернення до адміністративного суду з даним позовом Кодексом адміністративного судочинства встановлено шестимісячний строк. Вважає, що податковий орган пропустив такий строк, оскільки перебіг такого строку почався з моменту узгодження ФОП ОСОБА_1 податкової заборгованості за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування та норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 47977,50 грн., а саме 01.09.2015 року. У зв'язку із цим, відповідач наполягає на тому, що контролюючий орган пропустив строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд, розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Згідно статті 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим кодексом України визначено вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Зокрема, статтею 16 Податкового кодексу України визначені обовязки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1), сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

При цьому, підпунктами 54.3.1-54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового Кодексу України у разі коли сума грошового зобовязання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими Податковим Кодексом України (пункт 58.2 статті 58 Податкового кодексу України).

10.12.2004 року ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та з того часу взята на облік до Новомиргородського відділення Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції як платник податків (а.с.24-25).

Судом встановлено, що працівниками податкового органу на підставі наказу Головного управління Міністерства доходів у Кіровоградській області №71 та направлень №80, №81 від 20.06.2013 р. проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань регулювання обігу готівки, порядку проведення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, наявності торгових патентів, ліцензій, свідоцтв, оформлення трудових відносин з працівниками. За результатами перевірки складено акт від 21.06.2013 р. № 18/11/28/22/НОМЕР_1, яким встановлено неоприбуткування готівкових коштів у сумі 9945,50 грн., а саме: в порушення п. 2.6. Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, у книзі обліку розрахункових операцій відсутні записи за період з 08.04.2013 року по 20.06.2013 року на підставі фіскальних чеків (а.с.16-19).

На підставі виявлених згідно акту перевірки порушень, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2013 року про застосування, згідно абз. 3 п. 1 Указу Президента України Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки, штрафних (фінансових) санкцій у сумі 47977,5 грн. (а.с.20).

Водночас, суд наголошує, що відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до набрання судовим рішенням законної сили.

Як вбачається з інформаційної системи „Діловодство спеціалізованого суду, відповідач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення у судовому порядку.

Так, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.09.2013 року у справі №811/2477/13-а, в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.07.2013 року відмовлено (а.с.34-35).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014р. року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.09.2013р. року у справі № 811/2477/13-а залишено без змін (а.с.37).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Кіровоградського кружного адміністративного суду від 03.09.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 р. залишено без змін (а.с.39-40).

Відтак, з огляду на приписи частини третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, податкове зобовязання відповідача, визначене податковим повідомленням-рішенням № від 17.07.2013 року набуло статусу податкового боргу.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що податковий борг відповідача за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування та норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг тобто сума узгодженого грошового зобовязання платника податків, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, становить 47977,50 грн.

Підпунктами 20.1.18, 20.1.28 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; стягувати до бюджетів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 87.11. статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Твердження відповідача, щодо пропуску податковим органом строку встановленого для звернення до адміністративного суду з такого роду позовами, судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 114.1 ст.114 Податкового кодексу України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобовязань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобовязань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Отже, оскільки судом встановлено порушення відповідачем вищезазначених норм Податкового кодексу України, суд визнає, що податковий борг виник саме внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобовязання.

А тому зважаючи на вищезазначені норми Податкового кодексу України, суд не приймає твердження відповідача, та на підставі п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України, визнає позовні вимоги про стягнення податкового боргу за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування та норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 47977,50 грн. підтвердженими належними та допустимими доказами і такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що слід задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167, 183-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ін. код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України податковий борг за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування та норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 47977,50 грн. (сорок сім тисяч девятсот сімдесят сім гривень пятдесят копійок).

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Постанова суду, прийнята у порядку скороченого провадження виконується негайно.

Суддя Р.В. Жук