Справа № 813/6168/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Справа № 876/2396/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному Товаристві Дельта Банк ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному Товаристві Дельта Банк ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному Товаристві Дельта Банк ОСОБА_1, в якому просила (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного Товариства Дельта Банк ОСОБА_1 включити її до переліку вкладників ПАТ Дельта Банк стосовно здійснення останній виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) від 11 лютого 2015 року № 007-13531-110215 в національній валюті України в розмірі 195000,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року позов задоволено. Зобовязано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного Товариства Дельта Банк ОСОБА_1 включити ОСОБА_4 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, паспорт серії КВ 624050, виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області) до переліку вкладників ПАТ Дельта Банк стосовно здійснення останній виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) від 11 лютого 2015 року № 007-13531-110215 в національній валюті України в розмірі 195000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного Товариства Дельта Банк ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач не навела жодних правових підстав набуття нею цих грошових коштів, що надійшли від третьої особи із зазначенням у платіжному дорученні «переказ коштів». Такі грошові кошти не є вкладом у розумінні ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Апелянт звертає увагу на те, що шляхом укладення договору банківського вкладу позивачем та перерахування їй коштів, кредитор банку ОСОБА_5 зменшив дебіторську заборгованість перед АТ «Дельта Банк» і в силу положень ст.1212 ЦК України набув право вимоги до позивача щодо грошових коштів у сумі здійсненого переказу, яке коресподується з обов'язком позивача повернути ОСОБА_5 безпідставно набуте майно, а тому отримав право на одержання через третю особу (позивача) цих грошових коштів, всупереч положень чинного законодавства щодо розміру гарантованої суми відшкодування коштів Фондом. Такий договір банківського вкладу підпадає під ознаки нікчемного. Таким чином відсутні правові підстави для включення позивача до переліку владників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, тому з врахуванням вищенаведеного суд відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2015 року АТ Дельта Банк та ОСОБА_2 уклали договір № 007-13531-110215 банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у гривнях. Відповідно до пункту 1.2 договору сума вкладу складає 195000,00 (сто девяносто пять тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до п.1.3, 1.4 цього договору вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний у п.1.6 цього договору, та по 25 лютого 2015 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становить 13 процентних річних. Проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем внесення Вкладу на Рахунок, до дня, який передує його поверненню або списанню з Рахунку з інших підстав. Нарахування процентів на Вклад здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (14) в останній робочий день цього періоду.

Згідно з п.1.6 договору Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 3264; зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладення сторонами цього договору. У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору, Вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу, цей договір вважається таким, що не був укладений (пункт 1.8).

11 лютого 2015 року на вкладний рахунок № НОМЕР_1 (бенефіціар ОСОБА_2В.) переказано кошти у сумі 195000,00 грн. з рахунку 3509 від ОСОБА_5М,, що підтверджується копією платіжного доручення № 45749816 з відміткою АТ Дельта Банк від 11 лютого 2015 року.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року АТ Дельта Банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року розпочато процедуру виведення АТ Дельта Банк з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08 квітня 2015 року внесено зміни до рішення № 51 від 02 березня 2015 року щодо строків запровадження в АТ Дельта Банк тимчасової адміністрації та вирішено запровадити таку строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно (а.с.62).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03 серпня 2015 року продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації в АТ Дельта Банк по 02 жовтня 2015 року включно (а.с.63).

02 жовтня 2015 року правлінням Національного банку України винесено Постанову № 664 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ Дельта Банк.

На підставі цієї постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочала процедуру ліквідації АТ Дельта Банк та призначила уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Дельта Банк ОСОБА_1 на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Протоколом засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ Дельта Банк від 15 вересня 2015 року затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно з п.7 ч.3 ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, перелік яких міститься у Додатку № 1 до цього протоколу.

Відповідно до витягу з Реєстру договорів за порядковим № 1550 у Додатку № 1 включено також договір № 007-13531-110215 від 11 лютого 2015 року на суму 195000,00 грн. на ОСОБА_2

16 вересня 2015 року Тимчасовою адміністрацією АТ Дельта Банк видано наказ № 813 Щодо заходів, повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями.

23 вересня 2015 року представник АТ Дельта Банк ОСОБА_6 направила ОСОБА_2 повідомлення № 8821/1452 про нікчемність договору № 007-13531-110215 банківського вкладу (депозиту) від 11 лютого 2015 року на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та ст.216 Цивільного кодексу України, укладеного між АТ Дельта Банк та ОСОБА_2

У жовтні 2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила повідомити її про причини відсутності в реєстрах та включити до переліку (реєстру) вкладників АТ Дельта Банк, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом. Разом з тим, відповіді на вказану заяву позивач не отримала.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Дельта Банк ОСОБА_1 не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у частині третій статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, та не наведено, з яких підстав вбачається, що договір банківського вкладу, що укладений з позивачем, має ознаки нікчемного правочину. Таким чином в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ Дельта Банк ОСОБА_1 відсутні правові підстави для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Метою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Ст.27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Отже, з метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зокрема забезпечення гарантованого Законом України Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за вкладами, уповноважену особу Фонду наділено правом складати відповідний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі якого в подальшому Виконавчою дирекцією Фонду затверджується реєстр вкладників.

Відповідно до положень ч.1 ст.34 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системоутворюючих банків - шість місяців. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з вимогами ст.38 вказаного Закону уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (частини перша та друга).

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України Про банки і банківську діяльність; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (частина третя статті).

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (частина четверта).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для невключення позивача до переліку вкладників вказано те, що правочин щодо зарахування коштів у сумі 195000,00 грн. на рахунок позивача є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування наслідків, передбачених ст.228 ЦК України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Водночас, в контексті зазначеної статті, колегія суддів зазначає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими ОСОБА_5 пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

Отже, відповідачем не наведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемним правочину щодо зарахування коштів у сумі 195000,00 грн. на рахунок позивача; відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти на рахунок, відкритий на імя позивача, надходили внаслідок так званого дроблення великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутнього штучного зобовязання Фонду на відшкодування грошових коштів за рахунок держави, не представив, а в силу вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником в розумінні ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки на її імя відкрито банківський рахунок в АТ «Дельта Банк», на який 11 лютого 2015 року перераховано кошти в сумі 195000 грн., а тимчасову адміністрацію запроваджено з 03 березня 2015 року.

Крім того, 04 листопада 2015 року ОСОБА_2 були виплачено кошти в сумі 1005,55 грн., які є відсотками за Договором № 007-13531-110215 банківського вкладу (депозиту) від 11 лютого 2015 року, який згідно з повідомленням № 8821/1452 від 23 вересня 2015 року представника Банку попередньо було визнано нікчемним. Цей факт підтверджується заявою на видачу готівки № 17989 від 04 листопада 2015 року з відміткою банку про її виконання та призначенням платежу: виплата переказу, ініційованого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, отримувач: ОСОБА_2.

Такими діями відповідач фактично визнав, що Договір № 007-13531-110215 банківського вкладу (депозиту) від 11 лютого 2015 року не є нікчемним та має правові наслідки, зокрема, виконання частково своїх зобовязань зі сплати відсотків за таким договором.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Дельта Банк ОСОБА_1 включити ОСОБА_2 до переліку вкладників АТ Дельта Банк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є підставними та підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному Товаристві Дельта Банк ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі № 813/6168/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_7