Справа № 2а-23526/09/0570
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2010-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року справа №2а-23526/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2010 року у справі № 2а-23526/09/0570 позов було задоволено у повному обсязі, а саме: визнано недійсним повідомлення Державної податкової інспекції у Тельманівському районі № НОМЕР_1, яким визначене податкове зобов'язання з прибуткового податку ОСОБА_2 у розмірі 8398 грн. 03 коп., та визнано недійсними першу податкову вимогу від 1 листопада 2006 року № 1/4 та другу податкову вимогу від 17 січня 2007 року № 2/8 Державної податкової інспекції у Тельманівському районі про визначення суми податкового боргу ОСОБА_3 у розмірі 8398 грн. 03 коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував позивач.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 грудня 2005 року отримала у складі спадкового майна право на земельну частку (пай) у землі в колективній власності КСП ім. Шевченко в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Земельна частка (пай) належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі сертифікату ДН № 00056999, виданого Тельманівською райдержадміністрацією 20 березня 1997 року за № 239.

Крім цього, позивачем також отримані у спадщину спадкове майно, яке складається з грошових внесків з відсотками, грошовими компенсаціями та індексаціями, що зберігаються в філії Тельманівського відділення Ощадбанку України № 5368/08 на рахунках № 1292, № 915510103, належних спадкодавцю на підставі ощадних книжок.

Загальна оцінка спадкового майна відповідно до свідоцтва про право на спадщину складає 64600 грн. 25 коп.

Судом встановлено, що спадкодавець перебувала на утриманні у позивача, що підтверджується рішенням Тельманівського районного суду Донецької області від 5 липня 2007 року.

29 березня 2006 року позивачем до податкового органу (відповідача у справі) подана декларація, якою визначена сума нарахованого доходу за отриманою спадщиною у розмірі 64600 грн. 25 коп. (спадщина - пай).

Відповідачем здійснений розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб та прийняте спірне податкове повідомлення № НОМЕР_1, яким визначена сума податкового зобов'язання за платежем: прибутковий податок у розмірі 8398 грн. 03 коп. Під час судового розгляду справи встановлено, що йдеться про податок з доходів фізичних осіб. Судом встановлено, що податковий орган обчислив податок на доходи від загальної вартості спадкового майна, визначеного у свідоцтві.

Згідно поштового повідомлення позивач отримала спірне податкове повідомлення 9 вересня 2009 року, однак під час судового розгляду справи позивач наполягала на тому, що його фактично не отримала. Суд зазначає, що визначити дату здійснення розрахунку та прийняття спірного повідомлення не було можливим, так само як і виготовлення відповідачем дублікату повідомлення, у зв'язку із чим суд приймає до розгляду у якості предмета спору корінець повідомлення № НОМЕР_1.

Оподаткування доходів, одержаних фізичними особами у вигляді об'єктів спадщини регулюється статтею 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 року № 889, згідно із якою порядок оподаткування спадщини та ставки її оподаткування залежать від об'єкта спадщини та ступеня споріднення спадкодавця та спадкоємця.

Відповідно до статті 13 Закону № 889 до об'єктів спадщини платника податку включено, зокрема, об'єкти комерційної власності, до яких належать майнові та немайнові права, корпоративні права тощо.

При вирішенні питання оподаткування спадщини, одержаної у вигляді земельного сертифіката, слід керуватися наступним.

Статтею 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 визначено, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельний пай засвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), який видається сільською, селищною або міською радою.

Відповідно до статті 17 розділу 10 Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Відповідно до Земельного кодексу України Сертифікат на право на земельну частку (пай) підлягає обміну на Державний акт про право власності на землю. Саме після одержання такого Державного акта вважається, що фізична особа одержала право власності на землю (нерухоме майно) в розумінні Закону № 889.

Отже, Сертифікат на право на земельну частку (пай) засвідчує не право власності на земельну ділянку (нерухомість), а лише право вимоги, тобто майнове право його власника (глави 12 та 13 Цивільного кодексу України).

Закон України № 889 не утримує в собі значення корпоративного права, відповідно до пункту 1.21 статті 1 даного Закону інші терміни використовуються у значеннях, визначених законами з питань оподаткування або іншими законами, що не суперечать таким законам та цьому Закону у частині визначення термінів.

Корпоративні права в розумінні пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначені як право власності на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай), включаючи права на управління, отримання відповідної частки прибутку такої юридичної особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно до чинного законодавства, незалежно від того, чи створена така юридична особа у формі господарського товариства, підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або фізичної особи, або в інших організаційно-правових формах.

Виходячи із вищенаведеного, право позивача на пай з точки зору оподаткованого доходу означає виключно дохід від використання даного права, а не означає право власності на землю, вартість якої визначена як об'єкт оподаткування.

Стосовно грошових внесків, які знаходяться в Ощадбанку і також успадковані позивачем суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту «д» пункту 13.1 статті 13 Закону України № 889 до об'єктів спадщини, які оподатковуються, відносяться, зокрема, кошти, а саме готівкові кошти або кошти, що зберігаються на рахунках спадкодавця, відкритих у банках та небанківських фінансових установах, у тому числі депозитні (ощадні), іпотечні сертифікати, сертифікати фонду операцій з нерухомістю.

Згідно з підпунктом 13.2.1 пункту 13.2 статті 13 зазначеного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при отриманні спадщини спадкоємцями, що є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою податку, визначеною пунктом 7.2 статті 7 цього Закону, до будь-якого об'єкта спадщини у розмірі 5 відсотків.

Як встановлено судом, рахунки, грошові внески на яких були успадковані позивачем, були відкриті до 2 січня 1992 року, погашення за цими рахунками не відбулося, у зв'язку з чим були відкриті компенсаційні рахунки. Дані факти підтверджується свідоцтвом про спадщину та не заперечується сторонами у справі.

В підпункті «д» пункту 13.1 статті 13 Закону України № 889 мова йде про кошти (готівкові кошти) як об'єкт оподаткування, компенсаційні рахунки даною нормою як об'єкт оподаткування не визначені.

Суд зазначає, що компенсаційні рахунки не є майном, належним особі, на ім'я якої вони відкриті. Зазначені кошти до прийняття рішення про їх виплату належать до державних коштів та не є майном фізичної особи, отже не підпадають під об'єкт оподаткування.

Така ж позиція висловлена в інших судових рішеннях, зокрема, в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.02.2006 року та ухвалі Європейського Суду з прав людини від 02.07.2002 року.

1 листопада 2006 року відповідачем прийнята перша податкова вимога № 1/4 та 17 січня 2007 року прийнята друга податкова вимога № 2/8, якими визначена сума податкового боргу у розмірі 8398 грн. 03 коп., тобто сума узгодженого податкового зобов'язання, визначеного спірним повідомленням.

З урахуванням вищенаведеного та визнанням судом недійсним повідомлення про визначення податкового зобов'язання позивачу у розмірі 8398 грн. 03 коп., як наслідок спірні податкові вимоги є також недійсними.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Тельманівському районі залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2010 року у справі № 2а-23526/09/0570 за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Тельманівському районі «про визнання недійсними податкового повідомлення та податкових вимог» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: С.П.Дяченко

ОСОБА_5