Справа № 826/25483/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Глущенко Я.Б.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дніпро Пласт» до Національного банку України, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Дніпро Пласт», звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просило:

- визнати протиправними дії Національного банку України щодо непідтвердження можливості здійснення операції Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дніпро Пласт» по купівлі іноземної валюти у сумі 3 000 000 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракта №09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 р., митних декларацій № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року;

- скасувати рішення Національного банку України № 25-03001/85336 від 09 листопада 2015 року в частині непідтвердження можливості здійснення операції Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дніпро Пласт» по купівлі іноземної валюти (доларів США) у сумі 3 000 000 (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракта №09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 р., митних декларацій № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року;

- зобов'язати Національний банк України (01601, Київ, вул. Інститутська, 9) направити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) повідомлення про підтвердження операції Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дніпро Пласт» (49057, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 259) по купівлі іноземної валюти (доларів США) у сумі 3 000 000 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракта №09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 року, митних декларацій № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2016 року адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуально права, із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Дніпро Пласт» (Покупець), з однієї сторони та Закритим акціонерним товариством «РЕТАЛ Європа» (Литва) (Постачальник), з іншої сторони укладено контракт № 09-13/1 UA//Е147/13.

Згідно з п.1.1 Контракту, постачальник зобов'язується постачати та передавати у власність, а Покупець приймати та своєчасно сплачувати Поліетилентерефталат (ПЕТ сировину) на умовах контракту.

Відповідно до додаткової угоди №4 від 06 березня 2015 року змінено назву постачальника з ЗАТ «РЕТАЛ Європа» на ЗАТ «Ретал Литва».

На виконання умов контракту № 09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 року відповідно до рахунку-фактури KRU14 №116 від 25 листопада 2014 року ВМД № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року поставлено поліетилентерефталат у кількості 506 тон загальною вартістю 784 300,00 доларів США; відповідно до рахунку-фактури KRU14 №117 від 25 листопада 2014 року ВМД № 110070000/2014/315092 поставлено поліетилентерефталат у кількості 506 тон загальною вартістю 784 300,00 доларів США; відповідно до рахунку-фактури KRU14 №121 від 04 грудня 2014 року ВМД № 110070000/2014/315177 поставлено поліетилентерефталат у кількості 704 тони загальною вартістю 1 091 200,00 доларів США; відповідно до рахунку фактури KRU14 №122 від 04 грудня 2014 року ВМД № 110070000/2014/315256 поставлено поліетилентерефталат у кількості 1 008 тон загальною вартістю 1 562 400,00 доларів США.

04 грудня 2015 року позивач наддав ПАТ «КБ "Приватбанк» заяву № JBKLF11040PGE5 від 04 листопада 2015 року про купівлю іноземної валюти у сумі 3 000 000 доларів США для оплати за договором № 09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 року, ВМД № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 315256 від 18 грудня 2014 року за поставлений поліетилентерефталат.

ПАТ «КБ «Приватбанк» направило до Національного банку України реєстр операцій ТОВ «ТД Дніпро Пласт» з купівлі іноземної валюти в сумі 3 000 000 доларів США для перерахування на користь постачальника ЗАТ «Ретал Литва» (Литва) за контрактом № 09-13/1 UA/Е147/13 від 02 вересня 2013 року, ВМД № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року за поставлений товар поліетилентерефталат та копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення вказаних операцій.

Національним банком України направлено ПАТ «КБ «Приватбанк» повідомлення № 25-03001/85336 від 09 листопада 2015 року про не підтвердження заяви позивача з купівлі іноземної валюти в сумі 3 000 000 доларів США для перерахування на користь постачальника ЗАТ «Ретал Литва» (Литва) за контрактом № 09-13/1 UA/Е147/13 від 02 вересня 2013 року, ВМД № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року.

Рішення про непідтвердження операції позивча оформлено витягом з протоколу засідання Комісії з аналізу інформації, що вноситься уповноваженими банками до Реєстрів №24 від 06 листопада 2015 року.

09 листопада 2015 року ПАТ «КБ «Приватбанк» направило позивачу повідомлення про повернення заяви про купівлю іноземної валюти № JBKLF11040PGE5 від 04 листопада 2015 року на суму 3 000 000 доларів США у зв'язку із отриманням повідомлення Національного банку України БУ № 25-03001/85336 від 09 листопада року про не підтвердження можливості здійснення операції.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного контролю і валютного регулювання» від 19 лютого 1993 року № 15-93 у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу II Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 10 серпня 2015 року №281, клієнти-резиденти мають право купити, обміняти іноземну валюту з метою здійснення розрахунків з нерезидентами за торговельними операціями (крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї глави) на підставі таких документів: заяви про купівлю іноземної валюти; договору з нерезидентом, оформленого відповідно до вимог законодавства України; акта (здавання-приймання тощо) або іншого документа, який свідчить про надання послуг, виконання робіт, імпорт прав інтелектуальної власності, якщо оплачуються отримані послуги (права), виконані роботи; документів, що передбачені для документарної форми розрахунків (акредитив, інкасо), вексельної форми розрахунків (вексель, яким резидент-імпортер оформив заборгованість перед нерезидентом за договором), якщо договір передбачає такі форми розрахунків.

Купівля, обмін іноземної валюти з метою проведення розрахунків з нерезидентом за поставлені в Україну товари (які відповідно до законодавства підлягають митному оформленню) здійснюються суб'єктом ринку за наявності в реєстрах митних декларацій інформації про ввезення та випуск у вільний обіг на митній території України товарів за відповідним зовнішньоекономічним договором клієнта-резидента.

Відповідно до пп. 18 п. 6 Постанови Правління Національного банку України від 03 вересня 2015 року № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» з метою недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій уповноважені банки формують реєстр операцій за дорученнями клієнтів із купівлі іноземної валюти / перерахування за межі України іноземної валюти / перерахування коштів у гривнях на користь нерезидентів через кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях, відкриті в уповноважених банках / перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидентів через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав (далі - реєстр), та подають його до Національного банку України в день отримання від клієнта заяви про купівлю іноземної валюти / платіжного доручення.

Якщо сума заяви про купівлю іноземної валюти / платіжного доручення на перерахування за межі України іноземної валюти / платіжного доручення на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку-нерезидента/платіжного доручення на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у гривнях дорівнює або більше еквівалента 50000 доларів США на дату заяви / платіжного доручення, то уповноважений банк разом із реєстром подає копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення цих операцій. Інформація за заявами про купівлю іноземної валюти / платіжними дорученнями на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку-нерезидента в гривнях / платіжними дорученнями на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у яких сума менша, ніж зазначена, надається в реєстрі в узагальненому вигляді. Інформація за платіжними дорученнями в іноземній валюті на переказ коштів за межі України, у яких сума менша, ніж зазначена, до реєстру не надається.

Уповноваженим банкам забороняється проводити операцію клієнта в разі отримання від Національного банку України повідомлення про непідтвердження можливості її здійснення. Підтверджені операції можуть бути виконані не раніше четвертого операційного дня з дня подання уповноваженим банком інформації про ці операції в реєстрі.

З метою запобігання непродуктивному відпливу капіталу за кордон Національний банк України має право запитувати й отримувати від уповноваженого банку копії додаткових документів, необхідних для з'ясування обставин щодо конкретної операції, інформація про яку була подана у відповідному реєстрі. У цьому разі уповноважений банк не може здійснювати таку операцію до моменту отримання окремого підтвердження Національного банку України.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами постачання ЗАТ «Ретал Литва» (Литва) позивачу на територію України товару - поліетилентерефталату за контрактом № 09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 року згідно ВМД № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року на суму 784 300,00 доларів США; ВМД № 110070000/2014/315092 на суму 784 300,00 доларів США; ВМД № 110070000/2014/315177 на суму 1 091 200,00 доларів США; ВМД № 110070000/2014/315256 на суму 1 562 400,00 доларів США.

Позивач надав уповноваженому банку документи для формування ним реєстру операції з купівлі іноземної валюти у сумі 3 000 000 доларів США для перерахування на користь постачальника ЗАТ «Ретал Литва» (Литва) за контрактом № 09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 року, ВМД № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року.

Реєстр та копії документів, які є підставою для здійснення операції уповноважений банк передав до національного банку Укрїни.

Третьою особою підтверджено здійснення валютного контролю операції позивача з купівлі іноземної валюти у сумі 3 000 000 доларів США для перерахування на користь постачальника ЗАТ «Ретал Литва» (Литва) за контрактом № 09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 року, ВМД № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року та відповідність вказаної операції діючому законодавству України.

Колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні відповідача не зазначено обставин, які стали підставою для його прийняття.

Так, у повідомленні №25-03001/85336 від 09 листопада 2015 року зазначено, що на виконання вимог Правил функціонування Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України Національного банку України та перерахування (зарахування) коштів за окремим операціями з іноземною вадлютою і банківськми металлами, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 серпня 2005 року №281, п. 6 постанови Правління Національного банку України №581 від 03 вересня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», постанови Правління Національного банку України №124 від 23 лютого 2015 року «Про особливості здійснення деяких валютних операцій» та листа Національного банку України №25-03001/68257 від 22 версеня 2015 року, Національним банком україни не підтверджені заяви клієнтів на купівлю та перерахуання іноземної валюти/коштів у гривнях за імпортними операціями по реєстру «Інформація про намір купівлі та/або перерахування безготівкової валюти в розрізі суб'єктів» за 04 листопада 2015 року.

Листом №25-03001/89822 від 19 листопада 2015 року Національний банк України витребував у ПАТ «КБ Приватбанк» копії документів, пов'язаних з розрахунками ТОВ «ТД Дніпро Пласт» за контрактами №SC11-00600 від 01 липня 2011 року та № 09-13/1 UA/Е147/13 від 02 вересня 2013 року, укладеними з UAB NEO GROUP (Литва) та UAB Retal Lithuania (Литва).

27 листопада 2015 року на виконання зазначеного листа ПАТ «КБ Приватбанк» листом №Е.72.0.0.0/3-81143 БТ надало запитувані копії документів.

Сторонами не заперечується, що надалі Національний банк України підтверджував операції позивача з купівлі іноземної валюти для оплати за фактом поставки продуції за реєстрами за 16 грудня 2015 року. 22 грудня 2015 року, 23 грудня 2015 року, 25 грудня 2015 року, 28 грудня 2015 року, 30 грудня 2015 року за дорученням клієнта ПАТ «КБ Приватбанк» - ТОВ «ТД Дніпро Пласт» за контрактом та № 09-13/1 UA/Е147/13 від 02 вересня 2013 року.

Виходячи з змісту пп. 18 п. 6 постанови Правління Національного банку України №581, метою направлення до Національного банку України уповноваженими банками реєстрів та підтверджуючих документів з перерахування кошів є недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій.

Отже, рішення про не підтвердження можливості здійснення відповідної операції приймається Національним банком України лише внаслідок виявлення операцій, що містять ознаки недобросовісності.

Як вбачається з витягу протоколу засідання Комісії з аналізу інформації, що вноситься уповноваженими банками до Реєстрів №24 від 06 листопада 2015 року, підставою для не підтвердження операцій позивача було виявлення ознак фіктивності «удавана угода» тощо.

Проте, відповідачем не наведено обставин, які є підставами для наявності сумніву щодо добросовісності операцій, що здійснювались позивачем.

Крім того, спірне рішення відповідача прийняте до направлення до уповноваженого банку листа №25-03001/89822 від 19 листопада 2015 року Національний банк України витребував у ПАТ «КБ Приватбанк» копії документів, пов'язаних з розрахунками ТОВ «ТД Дніпро Пласт» за контрактами №SC11-00600 від 01 липня 2011 року та № 09-13/1 UA/Е147/13 від 02 вересня 2013 року, укладеними з UAB NEO GROUP (Литва) та UAB Retal Lithuania (Литва).

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до ч. 2 ст.. 19 Конституцій України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідачем не було доведено правомірність своїх дій та правомірність рішення № 25-03001/85336 від 09 листопада 2015 року щодо не підтвердження можливості здійснення операції позивача по купівлі іноземної валюти у сумі 3 000 000 доларів США для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракта № 09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 року, митних декларацій № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року.

На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій та рішення Національного банку України № 25-03001/85336 від 09 листопада 2015 року в частині не підтвердження можливості здійснення операції Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дніпро Пласт» по купівлі іноземної валюти (доларів США) у сумі 3 000 000 (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракта №09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 р., митних декларацій № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року, у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов'язання Національний банк України направити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» повідомлення про підтвердження операції Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дніпро Пласт» по купівлі іноземної валюти (доларів США) у сумі 3 000 000 доларів США для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракта №09-13/1 UA//Е147/13 від 02 вересня 2013 року, митних декларацій № 110070000/2014/315052 від 12 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315092 від 15 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315177 від 16 грудня 2014 року, № 110070000/2014/315256 від 18 грудня 2014 року з огляду на таке.

Відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій - прийняти рішення про погодження операцій. Підставою для непогодження операції можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - погодити або непогодити операцію, існує лише один правомірний варіант поведінки.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, витребувавши об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України ат судову практику, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дніпро Пласт» до Національного банку України, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 15.06.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

Я.Б. Глущенко

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Глущенко Я.Б.