Справа № 813/873/16
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року № 813/873/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань Булавко О.З.

з участю представників:

від позивача - Саляк М.Б.,

від відповідача - Сенюк В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність (надалі ТзОВ) «Ніка Друк» до Державної податкової інспекції (надалі ДПІ) у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Ніка Друк» звернулося в суд з позовом до ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.02.2016 року за №.

Підставами позовних вимог є те, що на виконання договору поставки ТзОВ «ВП «Колор Спектр» поставило ТзОВ «Ніка Друк» пластини фото полімерні, що використовуються в виробництві хімічної продукції. Розрахунки за фотополімерні пластини були проведені позивачем згідно платіжних доручень у відповідності до умов договору у березні 2015 року. А відтак, зазначає позивач, представлені до перевірки видаткові накладні за формою та змістом є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують факт здійснення поставки товару.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених міркувань, просить позов задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях зазначає, що контрагентом позивача ТзОВ «ВП «Колор Спектр» отримано від контрагента паперові носії за формою первинних документів в яких наведено відомості, що не відповідають фактичним (реальним) обставинам справи, оскільки вони складені на підставі недійсних господарських операцій та відповідно не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку. А тому, продовжує відповідач, податкове повідомлення - рішення прийняте у відповідності до чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Представник відповідача дала аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив таке.

За результатами позапланової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Ніка Друк» з питань правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТзОВ «ВП «Колор Спектр» за лютий 2015 року та їх подальший вплив на правильність формування податкових зобов'язань з податку на додану вартість за відповідні періоди, ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області складено акт від 15.02.2016 року за №22/10/13-07-14-00-10/39168974.

В акті перевірки зазначено, що позивачем в порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200 ПК України завищено податковий кредит по податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 136228 грн. 00 коп.

Як наслідок контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.02.2016 року за № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 136228 грн. 00 коп.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Висновки контролюючого органу з приводу завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 136228 грн. 00 коп. ґрунтуються на аналізі реальності господарських операцій між ТзОВ «Ніка Друк» та його контрагентом - ТзОВ «ВП «Колор Спектр». Так, в акті перевірки зазначається, що платником податків не надано товарно-транспортних накладних, які б засвідчували фактичну передачу товару та фактичне перевезення товарно-матеріальних цінностей, технічної документації, ПІБ відповідальної особи за отримання товарно-матеріальних цінностей із зазначення номера доручення на таке отримання, або інших документів щодо реальності та товарності проведених операцій, за яким можна було б установити, якою особою здійснювалося транспортування, місця відвантаження товару, осіб, які здійснювали приймання та відвантаження цього товару.

Як передбачено п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 цієї ж статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту, у відповідності до вимог абзац.1 п.198.6 ст.198 ПК України, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 185.1 статті 185 цього ж Кодексу передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Водночас, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, з наступними змінами та доповненнями визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було,

відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З врахуванням даної позиції судом досліджуються обставини правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях, які стосуються спірних правовідносин.

Між ТзОВ «ВП «Колор Спектр»» (постачальник) і ТзОВ «Ніка Друк» (покупець) 03.11.2014 року було укладено договір поставки за №11-2014/1 відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати на умовах, у строки та в порядку передбаченому даним договором витратні матеріали для поліграфії.

На підтвердження виконання даного договору позивачем надано видаткові та податкові накладні, платіжні доручення, довідку ПАТ «ПУМБ» від 11.03.2016 року за вих.№481.

Окрім того, позивачем надано докази оренди складських приміщень в яких транспортувався та зберігався товар, що підтверджується договором оренди від 02.06.2014 року за №02-06/14НД, актом приймання - передачі від 01.11.2014 року та змінами та доповненнями до договору оренди.

Згідно пояснень представника позивача, товар постачальника зберігався на тому ж складі, що орендував покупець, а передача товару здійснювалась з допомогою третьої особою згідно договору про надання послуг із завантаження та розвантаження від 01.09.2014 року за №002, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2015 року за №Я-28026.

В свою чергу, висновки контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій між позивачем та зазначеним контрагентом ґрунтуються на інформації, викладеній в акті перевірки ДПІ у Шевченківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області від 07.08.2015 року за №732/13-25-22-00/37612410.

Однак, суд не вбачає підстав брати до уваги зазначену інформацію в підтвердження нереальності господарських операцій, оскільки така містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагента позивача з його безпосереднім контрагентом, без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій.

Крім того, у відповідності до положень абзацу 5 п.86.7 ст.86 ПК України, контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Більше того, посилання контролюючого органу на відсутність документів (довіреностей, сертифікатів якості, пакувальних ярликів, специфікацій, тощо) не береться судом до уваги, оскільки обов'язковість складення таких не передбачена чинним законодавством.

Таким чином, суд не може покласти в основу судового рішення документи та обґрунтування контролюючого органу обставин нереальності господарських операцій, в силу наведених мотивів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що прямими доказами, в підтвердження реальності здійснення вищенаведених господарських операцій є надані позивачем первинні бухгалтерські документи, які не містять недоліків, а не докази, на які посилається контролюючий орган в акті перевірки.

Крім того, не можна залишити поза увагою і те, що як передбачено п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В матеріалах справи наявні копії податкових накладних, які не мають недоліків.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Також, матеріалами справи спростовується посилання відповідача на дефекти податкової правосуб'єктності контрагента як на обставину, що вказує на нереальність згаданих господарських операцій з врахуванням наступного.

В матеріалах справи наявні Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, виписка та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб з яких вбачається, що на час вчинення досліджуваних господарських операцій контрагент позивача був зареєстрований у встановленому законом порядку та являвся платником податку на додану вартість.

Наявність зазначених документів у позивача підтверджує його добросовісність та обачність, оскільки ним була зібрана оприлюднена інформація, яка б вказувала на добросовісність його контрагента.

У цьому контексті не можна залишити поза увагою і обставини за наявності яких рішення суб'єкта владних управлінських функцій вважається правомірним - таке має бути прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (п.8 ч.2 ст.2 КАС України).

При цьому, поняття справедливого балансу розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03).

Так, Європейський Суд з прав людини, вважає, що порушенням справедливого балансу, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності, буде коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою податку на додану вартість, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподаткованої податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов'язання за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази в підтвердження наведених обставин справедливого втручання контролюючого органу у право власності позивача, а тому рішення не відповідає наведеному критерію.

За таких обставин, суд вважає, що контролюючим органом не доведено протиправності формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій ТзОВ «Ніка Друк» із ТзОВ «ВП «Колор Спектр», а тому висновки про його завищення є необґрунтованими, і як наслідок протиправним є податкове повідомлення-рішення з приводу зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати, прийняте Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області, податкове повідомлення-рішення від 29.02.2016 року за №.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Ніка Друк» (), що знаходиться за адресою м.Львів, пр.В.Чорновола, 67 Г, 3421 (три тисячі чотириста двадцять один) грн. 43 коп. сплаченого судового збору.

4.Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5.Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 липня 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк