Справа № 699/103/16-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 699/103/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Свитка С.Л. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі про зобов'язання відновити нарахування та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.06.2015 по 31.12.2015 року та зобов'язання відновити нарахування та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.01.2016.

Постановою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно посвідчення серії АГ № 132265, виданого 03.06.2005 УПФУ в Корсунь-Шевченківському районі, ОСОБА_2 призначено пенсію за віком з 11.03.2005 довічно.

При цьому, в протоколі УПФУ в Корсунь-Шевченківському районі №10048 від 29.04.2005 зазначено, що ОСОБА_2 призначена пенсія за віком як державному службовцю і остання продовжує працювати.

Так, позивач на даний працює на посаді державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори.

З 01.04.2015 позивачу припинено виплату пенсії і на вимогу останньої відновити виплату пенсії УПФУ в Корсунь-Шевченківському районі відмовлено, що підтверджується листом від 05.02.2016 року №601/03, в зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, зокрема, на виконання приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24 грудня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується.

Аналогічні зміни внесено до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII цей Закон набирає чинності з 1 квітня 2015 року.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 (далі - Закон № 911-VIII) до абзаців 2 та 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Аналогічні зміни внесено до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII цей Закон набирає чинності з 01 січня 2016 року.

Враховуючи, що позивач працює на посаді, на яку розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», то, відповідно до наведених вище норм законодавства виплата пенсії позивачу не здійснюється.

Стосовно посилання апелянта на те, що державні нотаріуси не відносяться до державних службовців та працюють на посадах і на умовах передбачених Законом України «Про нотаріат», а не Законом України «Про державну службу», в зв'язку з чим відповідач повинен з 01.01.2016 нараховувати та виплачувати призначену позивачу пенсію, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України від 01.10.2008 № 614-VI «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» у пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень зазначено, що державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій. Стаж роботи державних нотаріусів у державних нотаріальних конторах зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, з моменту набрання чинності цим законом, державні нотаріуси в частині пенсійного забезпечення прирівнялись до державних службовців. Дана норма діяла як на момент виникнення спірних правовідносин, так і діє на момент розгляду справи судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.