Справа № 826/4598/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2016 року № 826/4598/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС"
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
про визнання протиправною та скасування Постанови №68/13-15/13/5
Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач) та просить суд скасувати постанову №68/13-15/13/5 від 02.03.2016 про застосування штрафної санкції за порушення, вчинені на ринках фінансових послуг (далі - оскаржувана постанова).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №2776 від 17.11.2015 було виконано Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС", а тому, на думку останнього відсутні були підстав для прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні судом на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2015 на адресу Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" надійшла вимога Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг вих. №6762/13-в від 15.10.2015 щодо надання інформації та документів стосовно виконання позивачем зобов'язань за договором добровільного страхування наземного транспорту №006-0464071/01НТ від 18.09.2014.

Листом вих. №1762-11 від 23.10.2015 Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" надано відповідь Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, зокрема повідомлено відповідача, що після надання страхувальником документів, Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" повернеться до подальшого розгляду справи №56189.

Водночас, 02.11.2015 на адресу позивача надійшов акт Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" на ринку фінансових послуг №777/13-15/13-6 від 30.10.2015 (далі - акт).

На підставі вказаного акту, за результатами розгляду справи про правопорушення на ринку фінансових послуг відповідачем прийнято розпорядження №2776 від 17.11.2015 "Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОБІЗНЕС" (далі - розпорядження №2776).

Розпорядженням №2776 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг постановила зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 08.12.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №2067-11 від 07.12. 2015 позивач повідомив відповідача про виконання розпорядження №2776 шляхом прийняття рішення від 07.12.2015 вих. 2066-11 про відмову у виплаті страхового відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0464071/01НТ від 18.09.2014.

В подальшому, 14.01.2016 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийнято постанову №11/13-15/13/5 про застосування штрафної санкції за правопорушення вчинені на ринках фінансових послуг Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС", якою застосовано до позивача штрафну санкцію в розмірі 1 700, 00 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови було не виконання Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" розпорядження №2776, оскільки позивачем прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування громадянці ОСОБА_1 не у відповідності до договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0464071/01НТ від 18.09.2014.

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" вважає, що в повному обсязі виконало розпорядження №2776, адже прийнято відповідне рішення, про що зазначено в мотивувальній частині останнього. За таких обставин, позивач стверджує, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв не в порядок та спосіб, що визначений законом. Крім того, Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" вказує про обставини оскарження розпорядження №2776, які відповідачем взяті до уваги не були та не здійснено дій щодо зупинення провадження у справі.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг визначено Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" 12.07.2001 № 2664-III (далі - Закон № 2664-III).

Цей Закон регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг (ч. 1 ст. 2 Закону № 2664-III).

Відносини, що виникають у зв'язку з функціонуванням фінансових ринків та наданням фінансових послуг споживачам, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України з питань регулювання ринків фінансових послуг, а також прийнятими згідно з цими законами нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 Закону № 2664-III).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону № 2664-III державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом застосування уповноваженими державними органами заходів впливу.

Водночас, державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється, зокрема, щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Статтею 39 Закону № 2664-III врегульовано, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати, серед іншого, такі заходи впливу як зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення; накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону (п. 1, 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 2664-III).

Порядок та умови застосування заходів впливу, в контексті ч. 2 ст. 40 Закону № 2664-III встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Так, Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 №2319, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення №2319).

У відповідності до п.1.1. розділу I Положення №2319 останнє визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження.

Згідно п. 1.5. розділу I Положення №2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в зверненнях громадян.

Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу (п. 1.6. розділу I Положення №2319).

Рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим. Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення (п. 1.7. розділу I Положення №2319).

Нацкомфінпослуг, в контексті ч. 1, 3 п. 2.1. розділу II Положення №2319 може застосовувати такі заходи впливу зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення, накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Як слідує зі змісту розпорядження №2776 до Нацкомфінпослуг надійшло звернення Громадської організації "Всеукраїнське об'єднання споживачів страхових послуг "Страховий захист" в інтересах ОСОБА_1 щодо невиконання Товариством зобов'язань за договором добровільного страхування наземного транспорту №006-0464071/01НТ від 18.09.2014 та порушення Товариством вимог законодавства про фінансові послуги.

У зверненні вказаної Громадської організації порушувалося питання щодо неприйняття рішення стосовно виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування за договором.

На аркуші 3 розпорядження № 2776 зазначено, що станом на 23.10.2015 Товариство не прийняло рішення щодо виплати страхового відшкодування або відмови у виплаті страхового відшкодування.

За таких обставин, відповідач дійшов висновку, що позивачем порушено вимоги законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: ч. 2 ст. 20 Закону України "Про страхування" щодо не виконання Страховиком інших обов'язків, що передбачені договором страхування; п. 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 №40, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за №805/816 щодо не дотримання обов'язків Страховика, визначених статтею 20 Закону України "Про страхування".

Зі змісту оскаржуваної постанови (т. 1, а. с. 51) слідує, що Товариство листом від 07.12.2015 №2067-11 надано до Нацкомфінпослуг пакет документів на виконання розпорядження №2776, проте, викладене в них не підтверджує усунення порушень, а саме Товариством прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 не у відповідності до договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0464071/01НТ від 18.09.2014.

Суд оцінюючи підстави для винесення оскаржуваної постанови, з урахуванням письмових позицій викладених сторонами, вважає що адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОБІЗНЕС" задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, як було зазначено вище до відповідача надійшло звернення Громадської організації "Всеукраїнське об'єднання споживачів страхових послуг "Страховий захист" в інтересах ОСОБА_1 щодо невиконання Товариством зобов'язань за договором добровільного страхування наземного транспорту №006-0464071/01НТ від 18.09.2014 та порушення Товариством вимог законодавства про фінансові послуги.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №006-0464071НТ від 18.09.2014 від 18.09.2014, за яким застраховано автомобіль Audi A4 р.н. НОМЕР_1 (далі - договір).

11.08.2015 стався страховий випадок, що має ознаки страхового, внаслідок чого під керуванням автомобілем ОСОБА_3, пошкоджено застрахований автомобіль згідно договору.

Про вказані обставини, до позивача звернувся ОСОБА_4 із відповідним повідомленням.

16.09.2015 за вих. №1568-11 Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" отримано заяву щодо напрямку виплати страхового відшкодування за підписом ОСОБА_1, відповідно до якої страхове відшкодування має сплачуватися за рахунок ДП «АУДІ ЦЕНТР ПЛЮС» та копії рахунків - фактур від 31.08.2015 № та № на загальну суму 357 335, 76 грн.

Водночас, 16.09.2015 позивачем направлено запит ДП «АУДІ ЦЕНТР ПЛЮС» щодо надання інформації для проведення ідентифікації юридичної особи.

17.09.2015 Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" отримано довідку про дорожньо-транспортну пригоду №71812523, а 22.09.2015 отримано документи для проведення ідентифікації та верифікації ДП «АУДІ ЦЕНТР ПЛЮС».

Слід зауважити, що про наявність вказаних вище обставин позивач не заперечував.

В той же час, як стверджує позивач, ним неодноразово направлялися на адресу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6 листи з повідомленням про необхідність подання анкети-опитувальника та документів, необхідних для прийняття рішення страховиком виплати страхового відшкодування: №1575-11 від 29.09.2015, №1584-11 від 29.11.2015, №1698-11 від 13.10.20145, №1750-11 від 22.10.2015, №1759-11 від 22.10.2015, №2022-11 від 30.11.2015 та №2036-11 від 02.12.2015.

Необхідними документами, що необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, на думку Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" є паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (або ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром), реквізити банку, в якому відкрито рахунок і номер поточного рахунку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не було подані вищевказані документи позивач дійшов до висновку про неможливість гарантування останнім, як суб'єктом первинного фінансового моніторингу, що клієнт ОСОБА_1 не пов'язана з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення.

Захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також формування загальнодержавної багатоджерельної аналітичної бази даних для надання правоохоронним органам України та іноземних держав можливості виявляти, перевіряти і розслідувати злочини, пов'язані з відмиванням коштів та іншими незаконними фінансовими операціями здійснюється у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 № 1702-VII (далі - Закон № 1702-VII).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначено, що верифікація клієнта це встановлення (підтвердження) суб'єктом первинного фінансового моніторингу відповідності особи клієнта (представника клієнта) у його присутності отриманим від нього ідентифікаційним даним, а ідентифікація це отримання суб'єктом первинного фінансового моніторингу від клієнта (представника клієнта) ідентифікаційних даних (п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону № 1702-VII).

Ідентифікаційні дані для фізичної особи це відомості, зазначені у пунктах 1 частин дев'ятої і десятої, у частинах одинадцятій і дванадцятій статті 9 цього Закону (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 1702-VII).

Згідно п. 1 ч. 9 ст. 9 Закону № 1702-VII суб'єкти первинного фінансового моніторингу під час ідентифікації та верифікації резидентів встановлюють для фізичної особи - прізвище, ім'я та по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, реєстраційний номер облікової картки платника податків України (або ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів) або номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України чи номер паспорта із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України в електронному безконтактному носії.

При цьому, в контексті ч. 8 ст. 9 Закону № 1702-VII ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до/або під час встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), але до проведення фінансової операції, відкриття рахунка.

В свою чергу, ділові відносини це відносини між клієнтом та суб'єктом первинного фінансового моніторингу, що виникли на підставі договору (у тому числі публічного) про надання фінансових або інших послуг (п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону № 1702-VII).

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави стверджувати, що ідентифікація та верифікація здійснюється суб'єктом первинного фінансового моніторингу, зокрема при укладанні договору про надання фінансових або інших послуг.

Водночас, при укладанні відповідних договорів суб'єкт первинного фінансового моніторингу отримує необхідні документи для ідентифікації та верифікації встановлені п. 1 ч. 9 ст. 9 Закону № 1702-VII.

Таким чином, в розрізі зазначеного, суд дійшов висновку, що Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" при укладанні договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0464071НТ від 18.09.2014 від 18.09.2014 отримано всі необхідні документи для ідентифікації та верифікації ОСОБА_1, а відтак повторне їх запитування від останньої, на думку суду, є недоцільним.

В той же час, згідно п. 12.1.3 договору страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку, після подання страхувальником всіх належних чином оформлених документів, здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений Законом строк.

Страховик складає страховий акт впродовж 10 (десяти) робочих днів після отримання останнього з документів, що підтверджують факт настання страхового випадку, його обставини і розмір збитку у відповідності з розділами 14, 15 договору (п. 15.25 договору).

Виплата страхового відшкодування здійснюється впродовж 10 (десяти) робочих днів після складання страхового акту страховиком. У, разі коли документи, необхідні для здійснення страхової виплати відсутні, виплата здійснюється протягом 10 (десяти) робочих днів з дати надання таких документів (п. 15.26 договору).

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Водночас, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 85/96-ВР).

Отже, підсумовуючи наведене в сукупності, враховуючи те, що позивач мав всі необхідні документи для ідентифікації та верифікації ОСОБА_1 суд погоджується з доводами відповідача про порушення Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" ст. 20 Закону № 85/96-ВР та п. 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 №40, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за №805/8126 щодо недотримання обов'язків страховика, визначених ст. 20 Закону № 85/96-ВР.

Крім того, суд зазначає, що твердження позивача, зокрема щодо не зупинення провадження у справі про правопорушення, з огляду на оскарження розпорядження №2776 в рамках адміністративної справи №826/4598/16, в даному випадку містять другорядний характер, оскільки бездіяльність щодо не вчинення зазначених дій останнім не оскаржується.

Вказане, в свою чергу, обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в силу положень статті 71 КАС України спростував твердження позивача, у той час коли, позивачем в силу положень ч.1 ст.71 КАС України не доведено належними та допустимими доказами обставини на яких ґрунтуються його вимоги.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя В. І. Келеберда