Справа № 817/579/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2016 р.Р і в н е 817/579/16
15год. 25хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИСОКОВОЛЬТНИЙ СОЮЗ - РЗВА"

доДержавної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Високовольтний союз РЗВА» звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.11.2015 року за №.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що 16.11.2015 року ДПІ у м. Рівному було винесено податкове повідомлення-рішення за №, яким нараховано позивачу штрафну санкцію в розмірі 178 089,74 грн. за затримку сплати узгодженого грошового зобовязання з податку на додану вартість.

Зазначає, що за результатами адміністративного оскарження дане податкове повідомлення залишене без змін. Вказує також, що при поданні податкових декларацій з ПДВ за листопад 2013 та липень 2014 року товариством заявлялось до бюджетного відшкодування суми 957 934 грн. та 782 522 грн. відповідно. 20.03.2015 року було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року де в додатку 2 даної декларації в графі 55 «Залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01.02.2015 р.» позивач зазначені вище суми показав як непогашені, так як станом на дату подачі декларації дані суми не були відшкодовані товариству. 27.03.2015 року Товариство отримало на поточний рахунок відшкодування ПДВ з бюджету грошовими коштами за листопад в сумі 782 522 грн. та за липень 2014 року в сумі 957 934 грн. Зазначає, що сума податкового зобовязання, яку відповідач вважає узгодженою та яка сплачена позивачем, на думку відповідача із порушенням строків, насправді була сплачена позивачем 27.03.2015 року та 30.03.2015 року, а тому не було порушено приписів п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України. Окрім того, вказує також, що суму в розмірі 1 780 897,40 грн. щодо якої нараховано штрафні санкції позивач в податковій декларації таке зобовязання не узгоджував.

З наведених підстав, просить позов задовольнити, а оспорюване податкове повідомлення-рішення визнати протиправним і скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і надала суду пояснення аналогічні наведеним вище позовним вимогам. Просила адміністративний позов задовольнити.

Відповідач на адміністративний позов подав письмове заперечення в обґрунтування якого вказує, що оспорюване податкове повідомлення-рішення було винесено податковим органом у відповідності до вимог закону. Зазначає, що на момент проведення нарахувань по податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року № від 20.03.2015 року: додатку 2 № до податкової декларації на суму узгоджених податкових зобовязань 17 493 763,96 грн. з терміном сплати 20.03.2015 року, по картці особового рахунку позивача виникла недоїмка на суму 1 780 897,40 грн. Зазначена сума була сплачена позивачем 16.04.2015 року згідно платіжного доручення №2191. Тому, на підставі ст. 126 Податкового кодексу України до позивача застосовується штрафна санкція за порушення строків сплати податкового зобовязання в розмірі 178 089,74 грн.

У судовому засіданні представник податкового органу адміністративний позов заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за результатами перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобовязання до бюджету ТОВ «Високовольтний союз РЗВА» з податку на додану вартість, що оформлена актом №313/17-16-15-01/34704105 від 28.10.2015 року встановлено порушення граничного терміну сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість, що є порушенням гл.2, п.126.1 ст.126, п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України.

На підставі даного акта перевірки 16.11.2015 року ДПІ у м. Рівному прийнято податкове повідомлення-рішення за №, яким на підставі п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф у розмірі 178 089,74 грн., який на думку суду є правомірним виходячи з наступного.

Пунктом 14.1.156. ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями (далі Податковий кодекс України) передбачено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.46.1. статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації ( п. 203.2. ст. 203 Податкового кодексу України).

Стаття 19-1 Податкового кодексу України визначає функції контролюючих органів , до яких, зокрема, належить здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів, здійснюють інші функції, визначені законами України.

Як встановлено перевіркою та підтверджується матеріалами справи, 20.03.2015 року ТОВ «Високовольтний союз РЗВА» було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року де в додатку 2 даної декларації в графі 55 «Залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01.02.2015 р.» позивач зазначив суми 957 934 грн. та 782 522 грн., які заявляв до відшкодування за листопад 2013 та липень 2014 року як непогашені, так як станом на дату подачі декларації дані суми не були відшкодовані товариству.

На момент проведення нарахувань по податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року № від 20.03.2015 року: додатку 2 № до податкової декларації на суму узгоджених податкових зобовязань 17 493 763,96 грн. з терміном сплати 20.03.2015 року, по картці особового рахунку позивача виникла недоїмка на суму 1 780 897,40 грн. Зазначені обставини підтверджуються витягом з інтегрованої картки платника податку, наявної в матеріалах справи (а.с.58-76).

Як слідує з матеріалів справи, суму в розмірі 1 780 897,40 грн. позивач сплатив 16.04.2015 року згідно платіжного доручення №2191. Судом встановлено, що попередньо 14.04.2015 року ДПІ у м. Рівному було виставлено позивачу податкову вимогу №1062-23 на вказану суму недоїмки.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Норма пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України поширюється також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбулося в примусовому порядку, на підставі рішення суду, ухваленого згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного примусового, в повній сумі або частинами).

Оскільки, узгоджену суму податкового зобовязання в розмірі 1 780 897,40 грн. позивач сплатив із порушенням граничного строку сплати, передбаченого п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, то відповідач правомірно на підставі ст. 126, п. 126.1 Податкового кодексу України застосував до позивача штрафну санкцію в розмірі 10 % від суми сплаченого податкового зобовязання, а саме 178 089,74 грн.

В разі встановлення факту порушення платником податків обов'язків передбачених податковим законодавством України такий платник притягується до відповідальності, адже обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, встановлені Податкового кодексу України, визначається податковим обов'язком платника (п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України). Податковий обов'язок є безумовним та виникає у платника за кожним податком та збором (п.п. 36.2, 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України).

Підпунктом 36.5. ст. 36. Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.4.1.3. п.4.1. ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на принципах серед яких невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем не доведено протиправності податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному від 16.11.2015 року за №.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст.86 КАС України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи та зазначених норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами позовні вимоги, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИСОКОВОЛЬТНИЙ СОЮЗ - РЗВА" відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.