Справа № 464/4073/16-а
Суддя: Борейко С. В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/4073/16-а
пр.№ 2-а/464/192/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в особі судді Борейка С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити пені дії, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просить: визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, що діяла станом на жовтень 2004 року) на підставі довідки прокуратури Львівської області від 29.01.2016 №18/94 про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років згідно з довідки прокуратури Львівської області від 29.01.2016 №18/94 про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, що діяла станом на жовтень 2004 року) з розрахунку 90% із середнього заробітку з 01.01.2016 без обмежень граничного розміру пенсії; відшкодувати судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.02.2016 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі та відсотках відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці прокуратури Львівської області, однак отримала відмову. Вважає дії відповідача неправомірними, такими що грубо порушують її права на соціальний захист та пенсійне забезпечення. Просить позов задовольнити у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

У судове засідання позивач не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про місце та час розгляду справи; подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином викликались у судове засідання, причини неприбуття не повідомив. Надав письмові пояснення у яких заперечив проти позову, оскільки ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії позивач у належний спосіб не звертався, а тому рішення щодо відмови в такому перерахунку не приймалось. Попри те, на момент звернення до суду із позовом у ЗУ «Про прокуратуру» положення про перерахунок пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність, а тому підстав для перерахунку пенсії позивачу відсутні.

Згідно з вимогами ч.ч.2, 4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились, на підставі наявних в справі доказів.

На підставі ч.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, з'ясувавши її дійсні обставини, суддя приходить до наступного висновку, з огляду на таке.

Судом встановлено, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Стаж роботи, необхідний для призначення цього виду пенсії, позивач набув в період дії Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року, у редакції Закону України від 12.07.2001 року).

До вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону «Про прокуратуру» зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону та на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою.

Позивач проходила службу у прокуратурі Львівської області та була звільнена з посади старшого помічника прокурора області з питань правового забезпечення прокуратури Львівської області, а відтак такій призначено пенсію за вислугу років, як особі, якій надано право на пенсію у відповідності до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів та організацій, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищено з 01.12.2015 року на 25 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», що згідно зі ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

У зв'язку з підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури, 04.02.2016 позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії на підставі виданої прокуратурою Львівської області довідки про заробітну плату від 29.01.2016 №18/94.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону (в редакції від 05.11.1991 року, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року, у редакції Закону України від 12.07.2001 року), прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами І або ІІ групи, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, призначається пенсія по інвалідності. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч.13 ст. 50-1 Закону обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком пенсії.

За таких обставин, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером, в тому числі щодо тривалості вислуги років на прокурорських посадах та розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. Таким чином, перерахунок пенсії провадиться на підставі розрахованої органами прокуратури України довідки про розмір середньомісячного заробітку за відповідною посадою.

Не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії те, що Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Так, відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

При цьому, положення ст. 50-1 Закону про збільшення розміру пенсії на 2 відсотки за кожен повний рік роботи понад 10 років на посадах прокурорів та слідчих, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, за своїм змістом не передбачає призначення пенсії, як реалізацію права на пенсійне забезпечення, а охоплюється поняттям саме перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене, а саме той факт, що після набуття права на призначення пенсії, позивач набула права на отримання пенсії в розмірі 90 % від суми заробітної плати, як така, що пропрацювала на відповідних посадах, які зараховуються до вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», понад 15 років, а відтак дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 є неправомірними.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на те, що з 01.06.2015 року норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури, що призначалися на підставі Закону України «Про прокуратуру», втратили чинність у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення усіх видів пенсій, у тому числі і спеціальних, на загальних умовах, внаслідок чого позивач на підставі чинного законодавства не має права на перерахунок пенсії, оскільки, таке право було надане йому раніше на підставі діючого законодавства.

За вказаних обставин, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку проведення перерахунків призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд не приймає до уваги доводів відповідача, викладених у запереченні на позовну заяву, оскільки відповідачем було застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до їх прийняття та суттєво звужують право на пенсійне забезпечення, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який набрав чинності та вступив в дію з 15.07.2015 року, гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Окрім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначав, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.1, ч.1, 2 ст.8, ч.2 ст.19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод особи, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики. Пенсійне забезпечення громадян, які виконують або виконували державні функції на посадах зі спеціальним статусом є важливим елементом державних гарантій матеріального і соціального захисту відповідних осіб з метою належного виконання ними особливих професійних обов'язків. Тому право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню або обмеженню згідно з вимогами статей 22 та 64 Конституції України. Для зазначених категорій осіб передбачено особливий порядок пенсійного забезпечення з урахуванням їх правового статусу, професійних обов'язків, підвищених вимог до дисципліни, обмежень та інших особливостей, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, що й зумовило встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

За таких обставин, зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів правомірності свого рішення з приводу відмови позивачу в здійсненні перерахунку пенсії відповідач суду не надав.

Враховуючи вищенаведене, приходжу висновку, що відмова управління Пенсійного фонду України Галицькому районі м.Львова у здійсненні перерахунку пенсії позивачу, виходячи з розміру заробітної плати на даний час, є протиправною, а тому приходжу переконання, що УПФ України у Галицькому районі м.Львова необхідно зобов'язати здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» згідно довідки прокуратури Львівської області від 29.01.2016 №18/94, а позов в такій частині задовольнити.

Щодо позовної вимоги про проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016, приходжу наступного.

Відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про пенсійне забезпеченя», перерахунок призначеної пенсії провадиться з таких строків: при виникненні права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 04 лютого 2016 року. Відповідно, позовні вимоги про перерахунок пенсії підлягають задоволенню, починаючи з 01 лютого 2016 року, а таку вимогу задовольнити частково.

Попри те, у відповідності до ч.2ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить, зокрема зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, однак само по собі вимога перерахунку не зможе повністю захистити права позивача, про які вона просить, а тому у відповідності до ч.2 ст.11 КАС України виходжу за межі позовних вимог за зобов'язує управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова здійснити, окрім перерахунку і виплату такої пенсії з 01 лютого 2016 року.

Щодо частини позовної вимоги про проведення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років без обмежень граничного розміру пенсії, приходжу наступного.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015року, внесено зміни до частини 15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. (аналогічна норма міститься в ч.3 ст.27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Враховуючи наведене вище, вважаю, що оскільки, законодавством встановлено обмеження щодо максимального розміру пенсії у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, вимога позивача про здійснення перерахунку та виплати пенсії задоволено з 01.02.2016, тобто у період дії обмеження, а відтак частина вимоги про проведення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років без обмеження граничного розміру пенсії є безпідставною, а тому у такій необхідно відмовити.

Розподіляючи судові витрати суд виходить із такого. Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова на користь позивача необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору, що підтверджено квитанцією від 10.05.2016 №112.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», рішеннями Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, ст. 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 8, 9, 11, 14, 71, 72, 104, 160-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

позов - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, що діяла станом на жовтень 2004 року) на підставі довідки прокуратури Львівської області від 29.01.2016 №18/94 про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років згідно з довідки прокуратури Львівської області від 29.01.2016 №18/94 про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, що діяла станом на жовтень 2004 року) з розрахунку 90% із середнього заробітку, починаючи з 01 лютого 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у межах суми стягнення за один місяць.

Постанову може бути оскаржено згідно зі ст.186 КАС України протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий С.В.Борейко