Справа № 2а-17948/09/0570
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2010-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 травня 2010 року справа №2а-17948/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий: Сіваченко І.В.

судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача від відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 С.П. ОСОБА_5 не з'явився не з'явився
розглянувши апеляційну скаргуОСОБА_6
на постановуДонецького окружного адміністративного суду
від 08 грудня 2009 р.
по адміністративній справі№2а-17948/09/0570 (суддя Папазова Г.П. )
за позовомОСОБА_7
до треті особи Голова Ленінського районного суду м. Донецька ОСОБА_8
проВизнання неправомірними дій

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2009 року позивач через представника звернувся до суду з позовом до Голови Ленінського районного суду м. Донецька ОСОБА_8 про визнання неправомірними дій.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 8 грудня 2009 року у справі № 2а-17948/09/0570 у задоволені позову було відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Відповідач до апеляційного суду не прибув, в письмових запереченнях на апеляційну скаргу заперечував проти її задоволення та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі, з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

05 жовтня 2009 року ОСОБА_7 звернувся до судді Ленінського районного суду Іванова І.П. з заявою про видачу копії постанови Ленінського районного суду про проведення обшуку у ОСОБА_7 в приміщені за адресою: м. Донецьк, бул. Шевченко, 99 кв. 1. Однак, йому було відмовлено в надані цієї копії постанови.

Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої

компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Компетенція адміністративних судів відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;про накладення адміністративних стягнень;

3) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Кримінально-процесуального кодексу України призначенням Кримінально-процесуального кодексу України є визначення порядку провадження у кримінальних справах, а завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

В рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 у справі № 1-17/2001 (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) Конституційний Суд України зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості і не належить до сфери управлінської. Положення статті 55 Конституції України щодо можливості громадянина звернутись за захистом своїх прав і свобод однаково стосується можливості судового оскарження актів, дій бездіяльності посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, оскільки ними можуть порушуватись його права і свободи. Недосконалість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб зазначених органів.

Така позиція підтримана Верховним Судом України, зокрема, у справі за позовом ОСОБА_9 до прокурора м. Харцизька Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії (справа № 21-2177 во 99).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що провадження в справі підлягає закриттю.

В повному обсязі ухвалу виготовлено 11.05.2010 року.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст.ст. 195-196, п.4 ч.1 ст. 198, ч.1 ст. 203, ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 8 грудня 2009 року у справі № 2а-17948/09/0570 за позовом ОСОБА_7 до Голови Ленінського районного суду ОСОБА_8 «про визнання неправомірними дії» скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: С.П.Дяченко

ОСОБА_3