Справа № 808/3554/13-а
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа № 808/3554/13-а СН/808/41/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., при секретарі Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_3

про скасування податкових повідомлень-рішень,

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_4 (довіреність № 2777 від 24.11.2015),

ОСОБА_5 (довіреність № 2670 від 06.11.2015)

від відповідача - ОСОБА_6 (довіреність №133/Р/08-22-10 від 06.01.2016)

ОСОБА_7 (довіреність № 3014/А/08-22-10 від 02.02.2016)

від третьої особи - не прибув

ВСТАНОВИВ:

03.04.2013 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, у якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.03.2013 № 2 та № НОМЕР_1.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.10.2013 в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.10.2013 без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.05.2015 скасовано ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.10.2013 у справі №808/3554/13-а, а справу направлено на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції.

На підставі Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідно до ст. 15-1 КАС України, справу передано для розгляду судді Нечипуренко О.М.

Ухвалою суду від 06.07.2015 матеріали справи прийнято до провадження суддею Нечипуренко О.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні 22.07.2015. Провадження у справі зупинялось.

Ухвалою від 18.04.2016 здійснено процесуальну заміну неналежного відповідача ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на належного - ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області та провадження у справі зупинено на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України, для надання додаткових доказів до 27.04.2016. Ухвалою від 27.04.2016 провадження у справі зупинено на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України, для надання додаткових доказів до 15.06.2016.

Представники позивача підтримали позовні вимоги, і просили задовольнити їх у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що відповідачем за результатами позапланової виїзної документальної позапланової невиїзної перевірки з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_1 за період лютий, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2010 року, з 01.01.2011 по 30.09.2012 з податку на додану вартість, за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 з податку на доходи фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності, був складений акт перевірки № 21/1720/.За результатами перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення від 18.03.2013 № 2 на суму 536 603,00 грн. з податку на додану вартість та № НОМЕР_1 на суму 179 967,31 грн. з податку на доходи фізичних осіб, які позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню

Зазначали, що правочини, укладені позивачем із контрагентами, господарські відносини з якими були досліджені в ході перевірки, не мають ознак фіктивних правочинів, оскільки сторонами вони виконані в повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими документами: податковими та видатковими накладними, а також проведенням повного розрахунку між сторонами. Чинне законодавство України передбачає презумпцію правомірності правочину. Податковий кредит підприємства заснований на первісних документах та на податкових накладних, які відповідають вимогам чинного законодавства.

А, відтак, вказуючи на протиправність податкових повідомлень-рішень, просили їх скасувати.

У судовому засіданні представники відповідача заперечили проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову та додаткових поясненнях, зокрема зазначивши, що під час перевірки позивачем не надано книгу обліку доходів та витрат за перевіряємий період. До податкового кредиту не правомірно віднесено суми ПДВ не підтверджені податковими накладними та без підтвердження здійснення операцій які дають право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту протягом перевіряє мого періоду. Тому, вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними.

З огляду на викладене, просили у задоволенні позову відмовити позивачу у повному обсязі.

Представник третьої особи до суду не прибув. Направив на адресу суду письмові пояснення, згідно яких пояснив, що 31.12.2010 ним із позивачем проведено звірку розрахунків та залік взаємних вимог на суму 603367,45 грн. Загальна сума його господарських операцій з Позивачем у 2010 році склала 1658736,70 грн., загалом товару на користь Позивачі відвантажено на суму 898742,40 грн. та отримано передоплати 759994,00 грн., тож, у ФОП ОСОБА_3 виникли податкові зобов'язання із сплати ПДВ - 276455, 79 грн., які він задекларував і виконав перед бюджетом України згідно із діючим законодавством. Таким чином, усі дії ФОП ОСОБА_3 щодо обчислення та сплати ПДВ за наслідками господарських операцій з Позивачем у 2010 році та 2011 році відповідали діючому законодавству України.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Відповідно до ст.160 КАС України, в засіданні 15.06.2016 сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови і оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають, відповідно, частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Як свідчать матеріали справи, з 04.02.2013 по 13.02.2013 ОСОБА_2 ОДПІ Запорізької області проведено позапланову виїзну документальну перевірку з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (НОМЕР_2) за період лютий, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2010 року, з 01.01.2011 по 30.09.2012 з податку на додану вартість; за період 01.01.2011 по 31.12.2011 з податку на доходи фізичних осіб від впровадження підприємницької діяльності. Перевірку проведено з відома ФОП ОСОБА_1

За результатами перевірки, 19.02.2013 відповідачем був складений акт перевірки № 21/1720/НОМЕР_2, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог:

- ст. 177.10 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 № 1025, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2010 за № 1425/18720, а саме не ведення результатів підприємницької діяльності у книгах обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1;

- п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме занижено загальний оподатковуваний доход отриманий протягом 2011 року у грошовій формі на 394 599,94 грн., порушення п. 138.1 ст. 138, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України завищено витрати, безпосередньо пов'язані з отриманням доходу на 397 612,56 грн., за рахунок не правомірно віднесено до складу витрат - вказаним підприємцем було занижено чистий оподатковуваний доход протягом перевіряємого періоду на 792 212,50 грн., та податок з доходу за період - 2011 рік занижено на 143 973,85 грн. - у зв'язку з вищевказаним ФОП ОСОБА_1 включено до декларацій за 2011 рік перекручені дані;

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов'язання з ПДВ протягом перевіряємого періоду у сумі 189 279,00 грн. та як слідство занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті на 189 279,00 грн.,

у тому числі по періодам: у лютому 2010 року на 15 133,00 грн., у вересні 2011 року на 14 680,00 грн., у жовтні 2011 року на 17 516,00 грн., у лютому 2012 року на 1 436,00 грн., у квітні 2012 року на 23 872,00 грн., у червні 2012 року на 98 495,00 грн., у липні 2012 року на 6 048,00 грн., у вересні 2012 року на 12 099,00 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту не правомірно віднесено суми ПДВ не підтверджені податковими накладними та без підтвердження здійснення операцій, які дають право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту протягом перевіряємого періоду, у зв'язку з чим завищено податковий кредит на загальну суму 250 813,00 грн.,

у тому числі по періодам: у жовтні 2010 року на 69 289,00 грн., у грудні 2010 року на 10 394,00 грн., у лютому 2011 року на 22 189,00 грн., у березні 2011 року на 31 863,00 грн., у липні 2011 року на 11 010,00 грн., у серпні 2011 року на 32 457,00 грн., у листопаді 2011 року на 8 939,00 грн., у грудні 2011 року на 56 159,00 грн., у червні 2012 року на 6 600,00 грн., у серпні 2012 року на 1 913,00 грн.

На підставі Акту перевірки, 18.03.2013 ОСОБА_2 ОДПІ Запорізької області прийняті податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 179 967,31 грн., з яких 35 993,46 штрафні санкції та податкове повідомлення-рішення № 2, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 536 633,00 грн., з яких 96 511,00 грн. штрафні санкції.

Не погоджуючись з рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Актом перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 занижено валовий дохід за 2011 рік у сумі 394 599,94 грн.

Зазначені висновки обґрунтовані тим, що під час перевірки ФОП ОСОБА_1 не надала книгу обліку доходів та витрат за перевіряємий період.

При перевірці первинних документів, видаткових накладних, руху коштів по розрахунковим рахункам, відомостей з ЦБД ДРФО ДПА України про суми виплачених доходів встановлено, що валовий дохід за 2011 рік складає 2 074 686,90 грн., що не відповідає валовому доходу, вказаному в декларації про доходи за 2011 рік.

Як доказ надходження доходу у сумі 2 489 624,30 грн. (з ПДВ) у суду наявні виписки про рух коштів з банківських рахунків відкритих ФОП ОСОБА_1 у наступних банках: Банк "Фінанси та кредит" № рахунку 6801, ПАТ "ВТБ Банк" № рахунку 2312, ОСОБА_8 Банк № РАХУНКУ 0087, ПАТ "Приватбанк", № рахунку 5897.

Згідно даних декларації про майновий стан за 2011 рік № 91237 від 06.02.2012 валовий дохід за 2011 pік складає 1 680 086,96 грн.(без ПДВ).

Шляхом повного перерахунку даних банківських виписок про отримані надходження грошових коштів за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 встановлено, що фактичні надходження грошових коштів на розрахункові рахунки склали 2 074 686,90 грн. без ПДВ (2 489 624,30 грн. з ПДВ), за рахунок не вірного внесення сум виручки від реалізації товарів та послуг у грошовій формі до загального оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 занижено суму загального оподатковуваного доходу за 2011 рік на 394 599,94 грн.

Норми п.177.4 ст.177 ПК України неодноразово змінювалась впродовж 2011 року, що істотно впливало на порядок обчислення, зокрема - ПДФ, а до витрат Позивача - ФОП на загальній системі оподаткування у 2011 році відносились у різні проміжки часу:

з 01.01.2011 до 01.04.2011 - витрати, які були визначені Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств";

з 01.04.2011 до 05.08.2011 - витрати, зазначені у розділі III ПК України, а з 06.08.2011 року - витрати,що включаються до витрат операційної діяльності згідно із розділом III ПК України , (зміни до ПК внесені на підставі Законом України №3609-УІ від 07.07.2011 )

Однак, відповідач діяв без урахування цих обставин, в супереч принципу правової визначеності та норм щодо дії закону у часі.

Натомість, позивач під час обчислення, справляння податку з доходу та ПДВ, ведення свого бухгалтерського та податкового обліку діяв з урахуванням того закону, який мав юридичну силу на той час, коли відбувались ті чи інші правовідносини, господарські операції, виникали податкові зобов'язання чи пільги.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 ПК України в редакції, яка діяла у періоді, що перевірявся, об'єктом оподаткування фізичної особи-підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. П. 177.4. цієї статті встановлює, що переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат виробництва (обігу) згідно з розділом III Податкового Кодексу України, зокрема згідно з ст. 138 ПК України - "Склад витрат та порядок їх визнання".

П. 138.1. ст. 138 ПК України встановлює: " Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно пп.138.4,138.6-138.9,138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з п.п. 138.5,138.10-138.12 цієї статті, п.140.1 ст140 і ст. 141 цього кодексу; крім витрат, визначених у п.п.138,3 цієї статті та у ст. 139 цього Кодексу."

Згідно із п. 138.10.5. ст. 138 ПК України до складу "інших витрат" відносять фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою).

Статтею 806 Цивільного кодексу України визначено, що "Договір лізингу" - фінансова оренда, та встановлює, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Саме такі договори були укладені Позивачем з ТОВ "ВіЄйБі Лізинг" та ТОВ "Богдан-Лізинг.

Тож, з огляду на приписи п.138.10.5 ст. 138 ПК України, втрати за фінансовою орендою - лізингом Позивач правомірно відніс до документально підтверджених витрат, які відбулись у 2011 році та були пов'язані з господарською діяльністю Позивача.

При наймі, у період з 01.01.2011 до 06.08.2011 на користь ТОВ "Богдан-лізінг" Позивачем сплачено витрат по фінансовій оренді - 52197,77 грн., з яких відсотки склали 14302,71 гри., а на користь ТОВ "ВіЄйБі Лізнг" - 25285,67 грн. з яких відсотки склали 7060,67 грн.

Тому посилання Відповідача на те, що витрати за фінансовою орендою не є "операційними витратами" е вірним, але, відповідно до ст.138 ПК України, ці витрати враховуються при обчислені об'єкту оподаткування - чистого оподатковуваного доходу Позивача у 2011 році на підставі п.177.4 ст.177 та ст.138 ПК України. Сума витрат Позивача за лізингом у 2011 році склала 205517,19 гри., ці витрати в супереч ст. 177 та ст.138 ПК України Відповідачем, як витрати, необґрунтовано не враховані, а об'єкт оподаткування - неправомірно збільшено.

ВАС України в ухвалі від 19 травня 2015 року звернув увагу, що були проігноровані документи щодо амортизації та лізингу, які надавав Позивач.

Разом з тим, суд зауважує на тому, що Відповідач не заперечував факту здійснення цих витрат у 2011 році, а позивач надав відповідні докази до матеріалів справи.

Відповідач, в супереч ст. 177 та 138 ПК України, не відніс на витрати "операційні витрати" Позивача у 2011 році, а саме - кошти сплачені за придбаний з метою реалізації товар у сумі 91594,70 грн. без ПДВ (109913,60 з ПДВ) у відносинах із Фермерським господарством Сохань, представник якого був допитаний як свідок по справі, ФО-П ОСОБА_3, який у своїх "поясненнях третьої особи" підтвердив ці та інші витрати, ТОВ "Долінське", ТОВ "Донхімопторг", ТК "Урожай". Первинні документи на суму цих витрат були Позивачем надані суду.

Окрім цього, Відповідач не відніс до складу витрат витрати Позивача, які були фактично понесені у зв'язку із його господарською діяльністю, а саме: придбання палива - 147154,16 грн., мастила - 16800,85 грн., банківські послуги на суму 3734,28 грн., та інші витрати перелік, яких наведено у поясненнях позивача від 29.01.2016, а первинні документи на їх підтвердження надані суду.

Жодних заперечень щодо цих витрат позивача та наданих доказів відповідачем не наведено в ході розгляду справи.

Тому є непідтвердженим висновок відповідача про те, що позивач занизив валовий дохід за 2011 рік у сумі 394 599,94 грн. Виникнення цієї суми не обґрунтовано в Акті перевірки, та не доведена Відповідачем у суді належним чином.

До матеріалів справи додано позивачем офіційну відповідь Державної фіскальної служби України від 26.04.2011 №4392/10/08-22-08-32/2550 про доходи ФОП ОСОБА_1 помісячно у період з 01.012011 по 31.12.2015, згідно якої загальна сума доходу Позивача у 2011 році складає 1765174,35 грн. з ПДВ, а без ПДВ - 1470978,63 грн.

Оскільки дохід Позивача, який підлягає оподаткуванню ПДФО у 2011 році, не перевищував 10-ти неоподатковуваних мінімумів заробітної плати (9410,00 грн. - з 01.01.2011) та складав - 75603,91 грн., суд вважає розрахований Відповідачем ПДФО Позивача за ставкою 17% таким, що не відповідає ст.ст.164,167, 177,178 ПК України, є необґрунтованим, з огляду на податковий та бухгалтерський облік Позивача та первинні документи, які перевірялись Відповідачем суцільним порядком.

Відповідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами.

Згідно п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

На підставі п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 Кодексу якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальникам суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Згідно п. 192.3 ст. 192 Кодексу результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний Податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Тобто, за звітний податковий період у якому відбулося відповідне коригування.

Статтею 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Статтею 1 Закон України № 996-ХІV визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товару (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За період з 01.01.2011 по 30.092012, що перевіряв Відповідач, Позивачем задекларовано податкового кредиту по ПДВ у сумі 554943,00, ця обставина встановлена рішенням ВАС України №К/800/62825/14 від 19.05.2015.

Відповідачем в ході перевірки встановлено, що податковий кредит позивачем було завищено на суму 250813,00 грн., оскільки що усі господарські операції Позивача, за якими формувався податковий кредит, не спричиняли реальні зміни майнового стану Позивача, не мали реальні наслідки.

Натомість, на підтвердження суми податкового кредиту у сумі 1913,33 грн. у серпні 2012 року, позивач надав до суду первинні документи та податкову накладну, що були надані і під час перевірки та підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та ПМП Фірма "Роман", вказують на зв'язок між фактом придбання позивачем послуг з перевезення та понесення витрат за ці послуги, є підставами для проведення бухгалтерського і податкового обліку, формування податкового кредиту Позивача.

На адвокатський запит від 17 березня 2016 року № ЛУ-1-1 фірма "Роман" підтвердила цю господарську операцію у своєї відповіді № 3 від 25.03.2016, та вказала на особу, яка підписувала усі документи від імені ПМП Фірма "Роман".

Третя особа у справі ФОП ОСОБА_3 у своїх поясненнях підтвердив факт декларування податкових зобов'язань з ПДВ, що виникли у відносинах між ФОП ОСОБА_1А, на загальну суму 276456,12 грн. за 2010 рік, у тому числі і 101151,67 відповідно до податкових накладних №№ 110, 111,112, які не були прийняті до уваги Відповідачем під час перевірки. Позивач у цих відносинах задекларував податкового кредиту за 2010 рік 276456,12 грн. Ці обставини знайшли своє підтвердження також і у відповіді на адвокатський запит - листі ФОП ОСОБА_3І № 300316 від 30.03.2016 р., доведені документами, які надані суду третьою особою та Позивачем.

Також, на підтвердження своїх доводів щодо правомірного формування своїх зобов'язань з ПДВ позивач надав суду первинні документи з господарських операцій, що відбувались з ТОВ "Бізон-Імпорт".

Право робити коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту встановлено ст.192 ПК України, тому суд вважає, що позивач правомірно коригував данні свого обліку з ПДВ, що не заперечується і відповідачем.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень від 18.03.2013 № 2 та № НОМЕР_1.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Як зазначено у частині першій статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 18.03.2013 № 2 та № НОМЕР_1.

Судовий збір у розмірі 2294,00 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто чотири гривні) присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко