Справа № 166/410/16-а,2-а/166/5/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Справа № 876/3628/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Бадівській О.О.,

за участі представників позивача ОСОБА_1,

та відповідача ОСОБА_2,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 29 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Волинської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до Волинської митниці ДФС (далі - Митниця) у якому просила скасувати постанову в.о. начальника Митниці ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил від 30.03.2016 №0569/20508/2016, (далі Постанова-1) про притягнення її до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що постанова винесена відповідачем без повного та належного дослідження всіх обставин справи та наданих нею доказів, а тому є незаконною та підлягає скасуванню. Більше того, вказує, що за станом здоровя вона не мала можливості звернутися до митного органу із письмовою заявою, про те, що транспортний засіб перебуває на станції технічного обслуговування (далі СТО) через технічні несправності, які унеможливили його пересування, адже перебуваючи у лікарні не мала доступу, зокрема до інформації про адресу та засоби звязку Митниці, можливості звернутися за такими, а також підтверджуючих документів про такі обставини, оскільки такі видаються лише після виписки особи.

Постановою Ратнівського районного суду Волинської області від 29 квітня 2016 року у справі №166/410/16-а позов задоволено. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил від 30.03.2016 №0568/20508/2016 (далі Постанова-2) винесену в.о. начальника Митниці ОСОБА_4 щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 481 Митного кодексу України (далі МК), та накладення адміністративного стягнення ОСОБА_3 штрафу в розмірі 17000грн.

Не погодившись із вищенаведеною постановою, її оскаржила Митниця, яка вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надав належної юридичної оцінки доказам, що подавалися відповідачем, неповно зясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що позивач до закінчення строку тимчасового ввезення не зверталася із письмовою заявою до митних органів про аварію або дії обставин непереборної сили та обставини події, місцезнаходження даного автомобіля. Документи, що підтверджують неможливість доставити автомобіль до органів доходів і зборів вона не надавала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити з таких міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем при прийнятті Постанови-2 були допущені порушення норм процесуального права, адже розгляд справи про порушення митних правил відбувся без участі ОСОБА_3, у звязку з чим вона була позбавлена можливості подати необхідні докази та надати пояснення по суті справи. Такими діями на думку суду, Митниця порушила право позивача на захист.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, 11.03.2016 інспектором Митниці було складено протокол про порушення митних правил №0569/20508/2016 щодо громадянки ОСОБА_5 Білорусія ОСОБА_3, у якому зафіксовано, що позивач слідувала в якості водія автомобіля по смузі руху «зелений коридор» за межі митної території України автомобілем марки «FIAT PUNTO», реєстраційний номер 6205ЕM-1 (країна реєстрація-Республіка Білорусія), VIN код ZFA4168.

Під час проходження митних формальностей за допомогою інформації бази даних ПІК «Інспектор-2006» та АСМО було встановлено, що 25.12.2014, о 00год. 21хв., громадянка ОСОБА_5 Білорусія вїжджаючи через митний пост «Доманове» (далі м/п «Доманове») Митниці ввезла по спрощеній смузі руху «зелений коридор» в режимі «під тимчасове ввезення до одного року» в Україну вказаний автомобіль. Також при здійсненні митного контролю було зясовано, що даний транспортний засіб ввезений для власного користування в режимі тимчасового ввезення до одного року на митну територію України, як особою нерезидентом.

Термін тимчасового ввезення даного транспортного засобу закінчився 25.12.2015.

Відтак, позивач перевищила строк тимчасового ввезення автомобіля більше ніж на один рік та десять діб, що було виявлено на м/п «Доманове».

На підставі вказаного протоколу, Митницею 30.05.2016 (а фактично 30.03.2016) було прийнято Постанову-1, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000грн (а.с.32-33).

Не погодившись із таким рішенням Митниці, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обовязковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частина 3 ст. 481 МК передбачає, що перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.360 МК закріплено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст. 469, ст. 470 ч. 3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Статтею 192 МК встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

При цьому перевізник зобовязаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Щодо порушення вимоги передбаченої ч.2 ст.192 МК, позивач звертає увагу на те, що за станом здоровя вона не могла вчинити таких дій та терміново повідомити митний орган про обставини події та місцезнаходження транспортного засобу.

Позивач не заперечує той факт, що дійсно даний автомобіль був ввезений нею на митну територію України 25.12.2014. Проте, вказує, що внаслідок несправності був транспортований для діагностики та ремонту на СТО у м.Рівне. В ході такої діагностики було встановлено несправність двигуна, проводки та іншого устаткування, що унеможливило рух автомобіля. На підтвердження цього ОСОБА_3 подала акт виконання робіт від 03.03.2016 (а.с.16).

Згідно «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 обставинами непереборної сили визнаються смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

«Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 (далі Порядок №657) до обставин непереборної сили віднесено надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Аварія ж це небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Порядок №657 передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п.7 розділу 5 «Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів» затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 №615, які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг, та поширюються на субєктів господарювання, які надають послуги з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів та їх складових частин, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб). Після виконання робіт виконавець повинен видати замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію тощо (окремо повязані з виконанням технічного обслуговування (крім гарантійного) та окремо повязані з виконанням ремонту); гарантійний талон (один примірник); додатки до експлуатаційної документації; довідку-рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ; довідку про колір (основний колір) КТЗ, якщо цей колір змінено під час ремонту; приймально-здавальний акт виконавця, який має право на випробування систем живлення КТЗ з газобалонного обладнання і виконав ці випробування.

В апеляційній скарзі відповідач, зазначає, що такий документ, як акт виконання робіт не є тим документом, який би підтверджував факт аварії чи обставини непереборної сили, при настанні яких, особа могла б звільнятися від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, крім того такий акт виконання робіт, що подала позивач, нічим не підтверджує те, що автомобіль зазнав аварії або несправність його була спричинена внаслідок дії обставин непереборної сили.

Крім того, додатково апеляційний суд, звертає увагу на те, що позивач у своєму позові посилається на порушення ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі КУпАП) в якій йдеться про те, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таке посилання зумовлено тим, що 11.03.2016 інспектором Митниці дійсно було складено два протоколи про порушення митних правил на підставі яких відповідно були винесені постанови в справі про порушення митних правил одна за №0568/20502/2016 (Постанова-2), яку було скасовано постановою Ратнівського районного суду Волинської області від 29 квітня 2016 року, інша №0569/20508/2016 (Постанова-1) про скасування якої позивач звернулася до суду (а.с.32-35).

Відповідно до цих постанов ОСОБА_3, порушила вимоги ч.3 ст.481 МК. Також слід зазначити і те, що у Постанові-1 та Постанові-2 митним органом допущено описку, адже як встановлено судом апеляційної інстанції розгляд справ про порушення митних правил був призначений на 30.03.2016, однак вказані Постанови датовані 30.05.2016.

Щодо факту порушення відповідачем ст.36 КУпАП, то суд апеляційної інстанції вважає такі покликання позивача безпідставними, оскільки ним вчинено два окремих правопорушення, щодо різних транспортних засобів та в різний час, а відтак виявлення їх у той самий день не може звільняти її від відповідальності.

Більше того, позивач просить скасувати лише одну Постанову-1, натомість в грубе порушення норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції скасовано неоскаржену Постанову-2.

Слід зазначити, що ні позивач, ні апелянт не звернули увагу на те, що суд приймаючи рішення фактично підмінив вимоги, що становили предмет даного позову.

Апеляційний суд звертає увагу, що надані позивачем документи про несправність автомобіля, стосуються іншого транспортного засобу, а саме «Citroen XSARA», а згідно довідки Ратнівської центральної районної лікарні від 21.03.2016 №309, на стаціонарному лікування вона перебувала лише з 09.02.2016 по 11.02.2016 та 28.01.2016 їй проводилось УЗД.

Тому, позивачем жодним чином не доведено, що з 25.12.2015 по 11.03.2016 вона дійсно була позбавлена можливості виконати вимоги МК та вчасно повідомити митний орган про обставини непереборної сили, які позбавляли її можливості вивезти транспортний засіб «FIAT PUNTO» за межі території України, а також підтвердити існування таких обставин.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 29 квітня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 15 липня 2016 року.