Справа № 804/261/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2016 рокусправа № 804/261/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 р. у справі № 804/261/16

за позовом ОСОБА_2

до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (Жовтоводське відділення)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2016 ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (Жовтоводське відділення) №246-17 від 11.06.2015, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25 000 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Жовтоводського відділення Верхньодніпровської ОДПІ у вигляді не повідомлення позивача про податкове повідомлення-рішення № 246-17 від 11.06.2015;

- визнати протиправною бездіяльність Верхньодніпровської ОДПІ у вигляді не надання податкової консультації на усне звернення щодо визначення терміну експлуатації автомобіля, порядку нарахування транспортного податку та надання податкового повідомлення рішення №246-17 від 11.06.2015 про сплату транспортного податку;

- визнати протиправною бездіяльність Жовтоводського відділення Верхньодніпровської ОДПІ у вигляді відмови від проставлення на письмовій заяві ОСОБА_2 від 31.10.2015 вхідного номеру реєстрації документу;

- стягнути з Державного бюджету України кошти в сумі 25 250 грн. (25 000 грн. транспортного податку, 250 грн. послуга банку) на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням Жовтоводського відділення Верхньодніпровської ОДПІ.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо стягнення транспортного податку, оскільки стягнення податку, який введено в дію менш ніж за півроку до початку нового бюджетного періоду суперечить принципам стабільності податкового законодавства. Крім того, позивач вказує, що у разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортного засобу, датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення, в даному випадку - 2010 рік випуску, отже у 2015 році транспортний засіб позивача вже не є об'єктом оподаткування.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 р. у справі № 804/261/16 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від проставлення на письмовій заяві ОСОБА_2 від 31.10.2015 вхідного номеру реєстрації документу;

- в задоволенні решти вимог відмовлено.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу, який є об'єктом оподаткування згідно до ст.267 Податкового кодексу України. В червні 2015 року відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення за платежем-транспортний податок та направлено позивачу.

На підставі аналізу норм податкового законодавства суд дійшов висновку, що автомобіль позивача є об'єктом оподаткування, оскільки автомобіль зареєстровано у 2011 році, а отже в межах 5 річного строку використання, що визначений податковим законодавством. Судом досліджено процедуру нарахування, прийняття та надіслання платнику податків податкового повідомлення рішення й зроблено висновок про те, що неотримання позивачем рекомендованого поштового відправлення не свідчить про недотримання контролюючим органом приписів податкового законодавства в частині надіслання винесеного податкового повідомлення-рішення платнику податків. В судовому засіданні допитано свідків, та встановлено факт надання податкової усної консультації позивачу щодо порядку нарахування та обліку транспортного податку, а отже вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання консультації, визнано судом необґрунтованими. Наведене в сукупності обумовило відмову в задоволенні більшої частини позовних вимог.

Часткове задоволення позову в частині визнання протиправною відмови проставлення реєстраційного номеру на вхідній заяві, обумовлено порушенням відповідачем законодавчо встановленої процедури реєстрації вхідної кореспонденції, зокрема звернень громадян.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржниця просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 р. у справі № 804/261/16 та постановити нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог. Позивач вважає, що суд першої інстанції надав невірну оцінку нормам податкового законодавства, що регулюють спірне питання, оскільки правила визначення податкового зобов'язання стосовно транспортного податку в розмірі 25000 грн. за легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см, встановлені ст.267 ПК України (з урахуванням приписів п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 та п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 цього Кодексу), не можуть застосовуватись раніше 2016 року.

Крім того, скаржниця вважає, що, виходячи з положень Постанови КМУ № 1371 від 23.12.2009, автомобіль позивача вперше зареєстровано Жовтоводським ВРЕО УДАІГУМВС України в Дніпропетровській області 02.06.2011, а таке поняття, яке застосував суд першої інстанції: «тимчасова первинна реєстрація» вказаною Постановою КМУ, не передбачено.

При цьому заявник апеляційної скарги звертає увагу, що суд першої інстанції в постанові встановив дату реєстрації у Жовтоводському ВРЕО УДАІГУМВС України в Дніпропетровській області 02.09.2011, а до зазначеної дати транспортний засіб позивача відношення взагалі не має.

Крім того зазначає, що наданий тимчасовий реєстраційний талон № 969426 від 02.06.2011 підтверджує, що відповідно до п.п.14.1.163 п.14.1 ст.14 ПК України відбулась перша реєстрація транспортного засобу, а потім, після отримання підрозділами Державтоінспекції інформації про митне оформлення транспортного засобу, було видано вдруге свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1, а тимчасовий реєстраційний талон знешкоджено. При цьому суд першої інстанції, як вважає скаржниця, не надав оцінки доводам позивача про те, що у разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах. І цьому суд правової оцінки не надав.

Також скаржниця вважає, що сума податку повинна бути меншою з огляду на те, що рішення про встановлення транспортного податку Жовтоводська міська рада прийняла 28.01.2015, тому відповідачем невірно розраховано суму транспортного податку, без надання порядку обчислення суми транспортного податку.

Також позивачем висувалась вимога про визнання протиправною бездіяльності Верхньодніпровської ОДПІ у вигляді ненадання податкової консультації на усне звернення щодо визначення терміну експлуатації автомобіля, порядку нарахування транспортного податку та надання податкового повідомлення-рішення № 246-17 від 11.06.2015, яке суд не розглядав. Позивач їздила на прийом в м.Верхньодніпровськ, для того щоб їй видали оригінал податкового повідомлення-рішення рішення по сплаті транспортного податку та щоб отримати податкові консультації щодо нарахування транспортного податку і щодо перевірки фактів та відомостей першої реєстрації транспортного засобу, які могли свідчити на користь платника податків. Керівництво повідомило, що надасть відповіді, але відповіді надано не було, що є порушенням п.п.14.1.172 п.14.1 ст.14 ПК України.

Скаржниця також зауважує, що в позовній заяві заявлялось про визнання протиправною бездіяльності Верхньодніпровської ОДПІ у вигляді ненадання податкової консультації, а не Жовтоводського відділення Верхньодніпровської ОДПІ, на що суд першої інстанції не звернув жодної уваги.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін, не перешкоджає розгляду скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2011 р. на митну територію України ввезено автомобіль NISSAN TEANA Luxury, 2010 року випуску, з об'ємом двигуна 3498 куб. см (а. с.36-38), який за актом прийняття-передачі від 18.04.2011 передано від ТОВ «Ніссан мотор Україна» за дилерським договором - ТОВ «ВІДІ САНРАЙЗ МОТОРЗ» (митна декларація - а. с.35).

ТОВ «ВІДІ САНРАЙЗ МОТОРЗ» продало ОСОБА_2 вказаний автомобіль на підставі довідки-рахунка серії КІМ № 543910 від 27.05.2011 (а. с.32).

02.06.2011 Жовтоводським ВРЕР УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області здійснено тимчасову реєстрацію вказаного автомобіля за ОСОБА_2, про що видано Тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_2, який був дійсний до 02.09.2011 (а. с.33).

30.08.2011 Жовтоводським ВРЕР УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області здійснено реєстрацію вищевказаного автомобіля, про що видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (а. с.34).

11.06.2015 Жовтоводським відділенням Верхньодніпровської ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № 246-17, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік у сумі 25000 грн. (а. с.26).

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав:

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

З апеляційної скарги позивача вбачається, що доводи останнього стосуються фактично постанови суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Так, переглядаючи постанову суду першої інстанції у частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, колегією суддів зазначається:

З наведених вище обставин вбачається, що Жовтоводським відділенням Верхньодніпровської ОДПІ згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та на підставі п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України винесене податкове повідомлення-рішення № 246-17 від 11.06.2015 про визначення ОСОБА_2 суми податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб»у сумі 25 000 грн., яке позивач просить визнати протиправним та скасувати.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення цієї вимоги ОСОБА_2 з огляду на наступне:

Згідно п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

З 01.01.2015 набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо транспортного податку, внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII (далі - Закон № 71-VIII), яким, зокрема, викладено в новій редакції статтю 267 ПК України.

Так, за положеннями п.п.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідно до абз.1 п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку, та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.п.267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України).

Згідно п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

У п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування (п.267.4 ст.267 ПК України).

Тобто об'єктом оподаткування є автомобілі, що використовуються до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

При цьому ставка податку за легковий автомобіль встановлена у розмірі 25 000 грн. за податковий період, який дорівнює у даному випадку календарному року, що свідчить про хибність доводів скаржника про невірність обчислення транспортного податку Жовтоводським відділенням Верхньодніпровської ОДПІ, яке, на думку позивача, повинно було обчислити цей податок виходячи з розміру податку на кожний день (25 000 грн.:365 днів) та нараховувати його лише з дати прийняття Жовтоводською міськрадою рішення про встановлення транспортного податку, тобто з 28.01.2015.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України, транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.124 п.14.1 ст.14 ПК України новий транспортний засіб - транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію.

Також з положень п.189.3 ст.189 ПК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення) вбачається, що новим транспортним засобом вважається: наземний транспортний засіб - той, що вперше реєструється в Україні відповідно до законодавства та при цьому має загальний наземний пробіг до 6000 кілометрів.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.163 п.14.1 ст.14 ПК України перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Отже, використання транспортного засобу пов'язується з його реєстрацією.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 №3353-ХІІ (далі - Закон № 3353) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Постановою КМУ від 07.09.98 № 1388 затверджений Порядок проведення державної реєстрації транспортних засобів врегульований Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок №1388).

Так, у п.6 Порядку № 1388 (в редакції на квітень 2011 р.) передбачено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції).

За приписами абз.1, 2 п.7 Порядку № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

З положень пункту 8 Порядку № 1388 вбачається, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, серед яких, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Також, в абз.1 п.28 Порядку № 1388 визначено, що ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і вантажних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції.

Згідно п.29 Порядку № 1388 у разі коли транспортні засоби перебували в експлуатації за межами України і були зареєстровані у відповідних органах іншої держави, обов'язковим є подання до підрозділів Державтоінспекції реєстраційних або прирівняних до них документів такої держави з відміткою про зняття їх з обліку.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що ввозяться на митну територію України тимчасово, у разі переселення громадян на постійне місце проживання, як спадщина за законом, що відкрита за її межами на користь резидента, обов'язковим також є подання до підрозділів Державтоінспекції довідки з посольства (консульства) відповідної країни про проживання власників у цій країні та про дійсність реєстраційних або прирівняних до них документів країн вивезення транспортних засобів.

Відповідно до п.30 Порядку № 1388 на період до одержання підрозділами Державтоінспекції інформації про митне оформлення транспортних засобів власникові видаються номерні знаки і не більш як на три місяці тимчасовий реєстраційний талон. До реєстраційних та облікових документів вносяться відомості про заборону відчуження і передачі права користування і (або) розпорядження транспортними засобами, дату їх зворотного вивезення та інші обмеження, які встановлюються митними органами.

Після закінчення строку дії тимчасового реєстраційного талона експлуатація транспортних засобів не допускається.

Тобто власники транспортних засобів у випадку придбання або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України мають транспортний засіб зареєструвати, і без здійснення такої реєстрації експлуатація транспортних засобів заборонена.

З наведених вище обставин вбачається і не спростовується сторонами, що ввезений на митну територію України легковий автомобіль 2010 року випуску, був новим, оскільки відсутні докази наявності актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію.

Крім того, даний автомобіль зареєстровано за власником ОСОБА_2 органами Державтоінпекції вперше в Україні 02.06.2011 з видачею тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_2 (до одержання підрозділами Державтоінспекції інформації про митне оформлення даного автомобіля), що дозволяло позивачу експлуатувати даний транспортний засіб, і 30.08.2011 - проведена реєстрація даного автомобіля за власником ОСОБА_2 з видачею відповідного свідоцтва НОМЕР_1.

Аналіз норм Порядку № 1388 свідчить, що даний Порядок не визначає яку реєстрацію транспортного засобу слід вважати першою: реєстрацію автомобіля при видачі тимчасового реєстраційного талону чи реєстрацію автомобіля, яка здійснюється після одержання підрозділами Державтоінспекції інформації про митне оформлення транспортних засобів.

Разом з тим для цілей оподаткування слід брати до уваги спеціальний законодавчий акт - Податковий кодекс України, за п.п.14.1.163 п.14.1 ст.14 якого перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

З наведеного виходить, що вперше в Україні реєстрація автомобіля за власником ОСОБА_2 здійснена 02.06.2011.

Поряд з цим згідно листа, наданого Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговуванням м.Жовті Води та Пятихатського району, підпорядкований УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, від 31.01.2015 № 83/17-7/ЦНП, автомобіль NISSAN TEANA зареєстрований за позивачем - 30.08.2011 (а. с.74 на зв., 76).

Однак, як вірно вказано судом першої інстанції, визначення датою першої реєстрації транспортного засобу саме реєстрацію, яка здійснена 30.08.2011, або тимчасової реєстрації, яка здійснена 02.06.2011, не впливає у даному випадку на обчислення суми податку, оскільки періодом оподаткування транспортним податком за ставкою 25 000 грн. є календарний рік.

Таким чином, на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення з визначенням суми транспортного податку за 2015 рік автомобіль є NISSAN TEANA Luxury 2010 року випуску, з об'ємом двигуна 3498 куб. см, тобто з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 куб. см, як новий використовувався до 5 років (з моменту першої реєстрації в Україні у 2011 році за позивачем), а тому даний автомобіль є об'єктом оподаткування у розумінні п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України.

При цьому доводи позивача про те, що суд першої інстанції в постанові встановив дату реєстрації у Жовтоводському ВРЕО УДАІГУМВС України в Дніпропетровській області 02.09.2011, до якої транспортний засіб позивача відношення взагалі не має, колегія суддів вважає такими, що не впливають на вищевказаний висновок, а можуть свідчити лише про допущення судом першої інстанції описки.

Стосовно посилань позивача на те, що транспортний податок не підлягає сплаті протягом 2015 року у зв'язку з відсутністю станом на 15.07.2014 рішення Жовтоводської міської ради про його встановлення, яке прийнято лише 28.01.2015, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно п.п.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належать: податок на майно.

Стаття 265 ПК України визначає склад податку на майно.

Так, пунктом 265.1 даної статті встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

За приписами п.4.3 ст.4 ПК України податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

У п.4.4. ст.4 ПК України визначено, що установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України (п.6.3 ст.6 ПК України).

Відповідно до п.п.7.1.1-7.1.8 п.7.1 ст.7 ПК України під час встановлення податку обов'язково визначаються такі елементи: платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

У п.7.3 ст.7 ПК України передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Законом № 71-VIII введено новий вид податку - «транспортний податок» шляхом внесення змін до статті 267 ПК України, яка, починаючи з 01.01.2015 фактично встановлює нові елементи даного податку: об'єкт оподаткування, платників цього транспортного податку, розмір ставки, податковий період, за який підлягає обчисленню та сплаті, його адміністрування податковим органом.

Введення такого нового виду податку - «транспортного податку» на підставі Закону № 71-VIII та встановлення чітких правил його сплати, узгоджується з приписами п.п.4.3, 4.4. ст.4 ПК України з огляду на його визначення Верховною Радою України, яка має відповідні повноваження, не зважаючи на те, що він відноситься до місцевого податку і його справляння та зарахування здійснюється до місцевої ради.

При цьому Закон № 71-VIII неконституційним визнано не було, тобто вказана норма є чинною, а відтак обов'язковою до виконання платниками даного транспортного податку.

Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо прийняття рішень про встановлення місцевих податків та зборів передбачені у п.12.3 ст.12 ПК України.

Так, згідно п.п.12.3.2 п.12.3 ст.12 ПК України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідності до п.п.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Отже, податкові зобов'язання по місцевому податку можуть визначатись податковим органом лише в разі, якщо міська рада своїм рішенням встановила цей місцевий податок.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин не може бути застосовано положення п.п.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України, оскільки до 31.12.2014 відповідний транспортний податок на справлявся і був встановлений як новий, Законом № 71-VIII шляхом внесення змін до Податкового кодексу, лише з 01.01.2015.

Враховуючи зазначене, транспортний податок, порядок сплати якого встановлено рішенням Жовтоводської міської ради від 28.01.2015, підлягає нарахуванню з 2015 року.

Крім того, безпідставним є посилання скаржника в обґрунтування необхідності сплати вказаного податку саме з 2016 року, на приписи п.п.4.1.9 п.4.4. ст.4 ПК України, за змістом якого одним із принципів податкового законодавства є стабільність, «…коли зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки» з огляду на те, що транспортний податок є елементом податку на майно.

Проте, аналіз вищенаведених норм чинного податкового законодавства свідчить, що введений Законом № 71-VIII транспортний податок - це новий податок, який являється різновидом (одним з видів) податку на майно, а не його елементом.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним визначення Жовтоводським відділенням Верхньодніпровської ОДПІ ОСОБА_2 суми податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2015 рік на суму 25000 грн. згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 246-17 від 11.06.2015, що свідчить про його законність останнього та про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання його протиправним та скасування.

Також колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Жовтоводського відділення Верхньодніпровської ОДПІ у вигляді не повідомлення позивача про податкове повідомлення-рішення № 246-17 від 11.06.2015 з огляду на наступне:

Так, відповідно до абз.1-3 п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

При цьому за приписами п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції Жовтоводським відділенням Верхньодніпровської ОДПІ направлено спірне податкове повідомлення-рішення від 11.06.2015 з повідомленням про вручення поштового відправлення № 635 за місцем реєстрації ОСОБА_2, але поштове відправлення через закінчення строку зберігання було повернуто об'єктом поштового зв'язку відправнику, про що проставлено штамп від 25.07.2015 (а. с.75).

Тобто відповідачем дотримано порядок направлення спірного податкового повідомлення-рішення позивачу з обранням одного з альтернативних способів вручення рішення податкового органу платнику податків - направлення засобами поштового зв'язку, передбаченого п.58.3 ст.58 ПК України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Верхньодніпровської ОДПІ у вигляді ненадання податкової консультації на усне звернення щодо визначення терміну експлуатації автомобіля, порядку нарахування транспортного податку та надання податкового повідомлення рішення № 246-17 від 11.06.2015 про сплату транспортного податку, то колегія суддів зазначає наступне:

За приписами ст.52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі.

Консультації надаються контролюючими органами.

Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Поряд з цим, за приписами ст.6 КАС України право на звернення до адміністративного суду з відповідним позовом виникає у особи у разі, якщо така особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, тобто коли таке порушення вже мало місце і створило для особи негативні правові наслідки.

Позивач зазначає про ненадання відповідачем податкової консультації на усний запит ОСОБА_2, проте не зазначає які саме негативні юридичні наслідки створили для останньої заявлена бездіяльність податкового органу, тобто не визначила в правові наслідки оскаржуваної бездіяльності відповідача щодо ненадання податкової консультації, а тому задоволення позовних вимог в цій частині не може призвести до відновлення порушених прав позивача.

При цьому посилання скаржника на ненадання позивачу під час усного звернення за податковою консультацією до відповідача спірного податкового повідомлення-рішення, не відкриття конверту тощо, колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що не стосуються безпосередніх дій Верхньодніпровської ОДПІ з надання податкової консультації, суть якої визначена законодавцем у ст.52 ПК України.

Також колегією суддів не приймається до уваги як такі, що являються самостійною обставиною для задоволення вищевказаної позовної вимоги, посилання скаржника на те, що в позовній заяві заявлялось про визнання протиправною бездіяльності Верхньодніпровської ОДПІ у вигляді ненадання податкової консультації, а не Жовтоводського відділення Верхньодніпровської ОДПІ, на що суд першої інстанції не звернув жодної уваги.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України коштів в сумі 25 250 грн. (25 000 грн. транспортного податку, 250 грн. послуга банку) на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням Жовтоводського відділення Верхньодніпровської ОДПІ, суд першої інстанції вірно зазначив, що за встановлених обставин справи відсутні будь-які складові для визначення матеріальної шкоди, тому законні підстави для задоволення даної позовної вимоги, як похідної від основної вимоги - про скасування податкового повідомлення-рішення - відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 р. у даній справі.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 р. у справі № 804/261/16 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 р. у справі № 804/261/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко