Справа № 803/917/16
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року Справа № 803/917/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання Веремчуку В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_4" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_4" (ТзОВ "Вест ОСОБА_4") звернулось з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (Луцька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 лютого 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

За наслідками проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ "Вест ОСОБА_4" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, контролюючим органом складено акт від 04 січня 2016 року № 1/22.1/34524327.

Відповідно до висновків вказаного акта, контролюючим органом встановлено порушення відповідачем, зокрема, статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", статті 1 Указу Президента України від 16 листопада 1997 року № 1246/97 "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами".

На підставі акта від 04 січня 2016 року № 1/22.1/34524327 відповідачем було прийнято, податкові повідомлення-рішення від 12 лютого 2016 року № НОМЕР_1, якими нараховано суму грошового зобов'язання пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в сумі 41 508 689 грн. 67 коп.; № НОМЕР_2, яким нараховано суму грошового зобовязання пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язань в сумі 510 грн.

Податкові повідомлення-рішення позивач вважав протиправним і просив скасувати з наступних підстав.

28 березня 2011 року між ТзОВ "Вест ОСОБА_4" (Комісіонером) і нерезидентом "SPANTON INVESTMENT LIMITED" (Комітентом) укладено договір комісії. На виконання умов вказаного договору ТОВ "Вест ОСОБА_4" уклало договір купівлі-продажу № СFSIT084 від 04 квітня 2011 року з компанією "Cargill GmbH". Відповідно до акту приймання-передачі від 24 травня 2011 року та звіту комісіонера продукція, визначена умовами договору комісії, передана у власність "SPANTON INVESTMENT LIMITED". Між ТзОВ "Вест ОСОБА_4" та ВАТ "Державний ощадний банк України" (банк Емітент) було укладено договір від 18 травня 2011 року № 431/31/6 про відкриття непокритого безвідкличного документарного акредитиву на суму 29 932 319,14 дол. США на користь бенефіціара - фірми-нерезидента "Cargill GmbH".

В період 2011-2013 років згідно з договором комісії ТзОВ "Вест ОСОБА_4" отримано від "SPANTON INVESTMENT LIMITED" 5 756 202,75 дол. США. В свою чергу, ТзОВ "Вест ОСОБА_4", згідно з умовами контракту № CFSIT084 від 04 квітня 2011 року та Договору про відкриття непокритого безвідкличного документарного акредитиву від 18 травня 2011 року № 431/31/6, здійснено платежі у іноземній валюті на користь "Cargill GmbH" на загальну суму 5 756 202,75 дол. США.

27 травня 2014 року ВАТ "Державний ощадний банк України" здійснив платіж згідно з умовами акредитиву в сумі 24 176 103, 39 дол. США на користь "Cargill GmbH" згідно з контрактом № СFSIT084 від 04 квітня 2011 року. Згідно з платіжним дорученням № 426 від 27 травня 2014 року ТзОВ "Вест ОСОБА_4" перерахувало власні грошові кошти у національній валюті в сумі 284 097 065,70 гривень (еквівалент 24 176 103,39 дол. США у гривнях) з власного поточного рахунку для відшкодування витрат перед ВАТ "Державний ощадний банк України" за здійснений платіж згідно з умовами акредитиву.

Відповідно до умов договору комісії від 28 березня 2011 року, укладеного з фірмою "SPANTON INVESTMENT LIMITED", кошти перераховані комісіонером ТзОВ "Вест ОСОБА_4" по контракту № CFSIT084 від 04 квітня 2011 року на адресу фірми "Cargill GmbH" повинні бути відшкодовані комітентом "SPANTON INVESTMENT LIMITED" шляхом перерахування коштів у цій сумі на валютний рахунок комісіонера, згідно з графіком платежів, вказаний у звіті комісіонера.

Відповідно, по договору комісії від 18 березня 2011 року ТзОВ "Вест ОСОБА_4" надало послуги комісіонера на користь "SPANTON INVESTMENT LIMITED" зі сплатою комісійної винагороди в розмірі 149 661,60 доларів США, що підтверджується звітом комісіонера № 1 від 24 травня 2011 року, дану комісійну винагороду Товариство отримало в повному обсязі з дотриманням строків надходження валютної виручки.

Водночас, відповідно до договору про переведення боргу від 08 жовтня 2014 року компанія "SPANTON INVESTMENT LIMITED" перевела свої зобовязання за Договором комісії від 28 березня 2011 року в розмірі 24 176 103,39 дол. США на компанію "THORNBY TRADING LIMITED". Таким чином, станом на 09 жовтня 2014 року дебіторська заборгованість нерезидента - компанії "SPANTON INVESTMENT LIMITED" перед ТзОВ "Вест ОСОБА_4" була погашена в повному обсязі.

Зважаючи на наявність взаємної заборгованості між ТзОВ "Вест ОСОБА_4" та компанією "THORNBY TRADING LIMITED" був укладений договір від 27 жовтня 2014 року про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог в сумі 24 176 103,39 дол. США.

Чинне законодавство не передбачає неприпустимість заміни сторони за зобовязаннями в зовнішньоекономічному договорі, і не містять прямої заборони проведення операцій з переведення боргу за такими договорами.

Таким чином, твердження відповідача про наявність у позивача протермінованої дебіторської заборгованості є безпідставними. Контролюючим органом не враховано названі угоди щодо переведення боргу та зарахування зустрічних однорідних вимог.

Також позивач вказав, що санкції, передбачені Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами.

Керуючись наведеним позивач просив визнати протиправними і скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до письмових заперечень проти адміністративного позову від 22 червня 2016 року (а.с. 131-133) відповідач його вимог не визнав і просив в задоволенні позову відмовити з таких підстав.

В ході податкової перевірки контролюючим органом виявлено що станом на 01 січня 2014 року по розрахунках ТзОВ "Вест ОСОБА_4" з комітентом "SPANTON INVESTMENT LIMITED" по договору комісії від 28 березня 2011 року рахувалась дебіторська заборгованість в сумі 24 176 116, 39 дол. США, яка обліковується на рахунку бухгалтерського обліку № 6858 "Розрахунки з іншими кредиторами".

Станом на 01 січня 2014 року по розрахунках ТзОВ "Вест ОСОБА_4" з фірмою "Cargill GMBH" по контракту від 04 квітня 2011 року рахувалась кредиторська заборгованість на зазначену вище суму.

Так, між ТзОВ "Вест ОСОБА_4" та ВАТ "Державний ощадний банк України" відповідно до Договору про відкриття непокритого безвідкличного документарного акредитиву від 18 травня 2011 року була підписана додаткова угода № 18 від 27 травня 2014 року про надання ТзОВ "Вест ОСОБА_4" кредиту в сумі 24 176 103,39 дол. США. ПАТ "Державний ощадний банк України", відповідно до виписки від 27 травня 2014 року з рахунку для обліку кредиту було перераховано на мультивалютний рахунок ТзОВ "Вест ОСОБА_4" № 09 кредитні кошти. 27 травня 2014 року на підставі виписки ПАТ "Державний ощадний банк України" з мультивалютного рахунку ТзОВ "Вест ОСОБА_4" № 09 було списано кошти в сумі 24 176 103,39 дол. США, а саме погашено заборгованість по контракту від 04 квітня 2011 року з фірмою "Cargill GMBH". Станом на 31 грудня 2014 року по бухгалтерському обліку ТзОВ "Вест ОСОБА_4" по розрахунках з фірмою "Cargill GMBH" по контракту від 04 квітня 2011 року заборгованість відсутня. А за умовами договору комісії, кошти, перераховані комісіонером ТзОВ "Вест ОСОБА_4" на "Cargill GMBH", повинні бути відшкодовані комітентом "SPANTON INVESTMENT LIMITED" шляхом перерахування коштів на валютний рахунок комісіонера, згідно з графіком платежів. Отже, дана умова договору комісії не виконана.

Станом на 31 грудня 2014 року по розрахунках ТзОВ "Вест ОСОБА_4" з "SPANTON INVESTMENT LIMITED" по договору рахується дебіторська заборгованість в сумі 24 176 116,39 дол. США. Граничний термін погашення дебіторської заборгованості закінчився 23 листопада 2014 року. Так як умови договору комісії по розрахунках ТзОВ "Вест ОСОБА_4" з комітентом "SPANTON INVESTMENT LIMITED" не виконані, кошти 24 176 116,39 дол. США не відшкодовані комітентом, то імпортна операція по договору вважається незавершеною.

Стосовно порушення строків декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і перебувають за її межами, а саме в декларації про валютні цінності та доходи та майно, що належать резиденту України і перебувають за її межами, за період 2014 року, яку подано до Луцької ОДПІ 10 лютого 2015 року, декларантом не відображена прострочена дебіторська заборгованість, що виникла станом на 31 грудня 2014 року по розрахунках ТзОВ "Вест ОСОБА_4" з комітентом "SPANTON INVESTMENT LIMITED", чим порушено пункт статті 9 Декрету Кабінету Міністрів "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

З наведених підстав відповідач вважав прийняте за результатами перевірки оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що відповідає вимогам закону у звязку із чим просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнають з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом податкові повідомлення-рішення від 12 лютого 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, прийняті відповідачем як субєктом владних повноважень, перевірялись на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень від 12 лютого 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, а тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ "Вест ОСОБА_4" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, результати якої викладено в аті від 04 січня 2016 року № 1/22.1/34524327 (а.с. 12-102).

Відповідно до висновків вказаного акта виявлено порушення позивачем, зокрема, статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", статті 1 Указу Президента України від 16 листопада 1997 року № 1246/97 "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами" (пункти 6, 7 частини четвертої акта).

На підставі акта від 04 січня 2016 року № 1/22.1/34524327 Луцькою ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення форми "У" від 12 лютого 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, якими визначено суму грошового зобов'язання за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в сумі 41 508 689 грн. 67 коп., та 510 грн. (а.с. 10, 11).

За результатом адміністративного оскарження рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 15 березня 2016 року № 1262/10/03-20-10-03-06 вказані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга без задоволення; рішенням ДФС України від 27 травня 2016 року № 11579/6/99-99-11-01-01-25 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, керувався наступним.

Як вбачається зі змісту акта від 04 січня 2016 року № 1/22.1/34524327 і податкових повідомлень-рішень від 12 лютого 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, підставою для нарахування грошових зобов'язань позивачу став висновок податкового органу щодо порушення позивачем статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", статті 1 Указу Президента України від 16 листопада 1997 року № 1246/97 "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами" - порушення порядку розрахунків у іноземній валюті, порушення порядку декларування валютних цінностей, що незаконно знаходяться за межами України.

З огляду на встановлене порушення зазначених вимог відповідачем накладено штраф у розмірі 41 508 689 грн. 67 коп. і 510 грн. на підставі статті 16 зазначеного Декрету Кабінету Міністрів від 19 лютого 1993 року № 15-93.

Законом України "Про тимчасове делегування Кабінету Міністрів України повноважень видавати декрети в сфері законодавчого регулювання" від 18 листопада 1992 року № 2796-XII з метою оперативного вирішення питань, пов'язаних із здійсненням ринкової реформи, Верховною ОСОБА_2 України постановлено делегувати Кабінету Міністрів України тимчасово, строком до 21 травня 1993 року, повноваження видавати декрети в сфері законодавчого регулювання з питань, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, щодо відносин власності, підприємницької діяльності, соціального і культурного розвитку, державної митної, науково-технічної політики, кредитно-фінансової системи, оподаткування, державної політики оплати праці і ціноутворення.

Законом України "Про доповнення Конституції (ОСОБА_5 Закону) України статтею 97-1 та внесення змін і доповнень до статей 106, 114-5 і 120 Конституції України" від 19 грудня 1992 року № 2885-XII Конституцію (ОСОБА_5) України (у редакції Закону Української РСР від 27 жовтня 1989 року № 8303-XI) доповнено статтею 97-1, відповідно до якої Верховна ОСОБА_2 України у виняткових випадках двома третинами голосів від загальної кількості народних депутатів України може законом делегувати Кабінету Міністрів України на визначений термін повноваження видавати декрети в сфері законодавчого регулювання з окремих питань, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України.

Кабінет Міністрів України для реалізації делегованих повноважень ухвалює декрети, які мають силу закону. Декрети можуть зупиняти дію конкретних законодавчих актів або вносити до них зміни і доповнення.

Декрет після його підписання Прем'єр-міністром України передається до Верховної ОСОБА_2 України і набуває чинності у порядку, встановленому частиною 5 статті 97 Конституції України, якщо протягом десяти днів з дня одержання декрету Верховна ОСОБА_2 України не наклала на нього вето.

У період здійснення Кабінетом Міністрів України делегованих повноважень Верховна ОСОБА_2 України може законом скасувати декрети Кабінету Міністрів України або їх окремі положення, якщо вони суперечать Конституції України.

Після закінчення терміну делегування повноважень Кабінету Міністрів України Верховна ОСОБА_2 може скасовувати або змінювати декрети законами України.

Кабінетом Міністрів України ухвалено Декрет № 15-93 від 19 лютого 1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Цей Декрет установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Отже, Декрет Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19 лютого 1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" має силу закону і є чинним на день виникнення спірних правовідносин.

Згідно із статтею 7 цього Декрету у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19 лютого1993 року № 15-93 валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України.

Згідно з абзацами шостим, восьмим пункту 2 статті 16 зазначеного Декрету № 15-93 за порушення резидентами порядку розрахунків, установленого статтею 7 цього Декрету, до них застосовується штраф у розмірі, еквівалентному сумі валютних цінностей, що використовувалися при розрахунках, перерахованій у валюту України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення таких розрахунків; за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, до них застосовується штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у податкового органу відсутні законні повноваження на застосування штрафних (фінансових) санкцій, встановлених пунктом 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19 лютого1993 року № 15-93, оскільки повноважним органом щодо застосування вказаних санкцій є Національний банк України та підпорядковані йому особи.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 07 лютого 2012 року у справі № 21-904во10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крим Інтеройл" до Державної податкової інспекції в м. Керчі Автономної Республіки Крим про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Із врахуванням наведеного, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 12 лютого 2016 року № НОМЕР_1 про нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_4" суми грошового зобов'язання 41 508 689 грн.67 коп., № НОМЕР_2 про нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_4" суми грошового зобов'язання 510 грн. є протиправними, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Як визначено частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, слід присудити на користь позивача всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 622 638 грн. (платіжне доручення № 2864 від 10 червня 2016 року) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 12 лютого 2016 року № НОМЕР_1 про нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_4" суми грошового зобов'язання 41 508 689 грн.67 коп., № НОМЕР_2 про нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_4" суми грошового зобов'язання 510 грн.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_4" за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області 622 638 грн. здійснених ним документально підтверджених судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 13 липня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова