Справа № 826/1420/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1420/16 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2016 у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Трансбуд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Устенка Олександра Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови, визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

ПП «Трансбуд» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати незаконною та скасувати постанову № 49/15/1/10126-61/1911/0214 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015, якою визнано приватне підприємство «Трансбуд» винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у сумі 124 020, 00 грн.;

- визнати незаконними дії головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Устенка Олександра Олександровича щодо проведення позапланової перевірки 11.11.2015 на об'єкті «Адміністративний будинок (корпус 1, 2), ремонтні майстерні, гаражні бокси для спеціальних машин на вулиці Ризькій, 73Б у Шевченківському районі міста Києва» та щодо складання акту перевірки від 11.11.2015, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11.11.2015, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.11.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2016 позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015 № 49/15/1/10126-61/1911/0214; в іншій частині позову відмовлено;

Не погоджуючись з вказаною постановою Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Устенком О.О. у присутності заступника директора приватного підприємства «Трансбуд» Педана О.Т. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на підставі звернення народного депутата України Войціцької В.М. від 29.09.2015 №149/2/49 за дорученням Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.10.2015 №40-930д.

За результатами вказаної перевірки встановлено, що відповідно до наданих посадовою особою приватного підприємства «Трансбуд» документів встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12.06.2001 № АЕА 735657 об'єкту незавершеного будівництва, об'єкт незавершеного будівництва, який складається з адміністративного будинку в стадії будівництва (на схематичному плані розташування будівель, наданому Київським бюро технічної інвентаризації - літера А) з навісом на стовпах (літера В) та автозаправної станції, АЗС (літера Б), що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Ризька, 75, належить приватному підприємству «Трансбуд». На момент проведення перевірки об'єкт (будівлі корпус 1, 2) завершено будівництвом та експлуатується під адміністративні приміщення, гуртожиток, ремонтні майстерні та гаражні бокси для спеціальних машин. Під час перевірки посадовою особою приватного підприємства «Трансбуд» надано акт технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 05.05.2006 № 933, оформлений відповідно до форми, передбаченої ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів». Основні положення (додаток 4), які втратили чинність з набранням чинності «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243, а, отже, форма акту про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію не відповідає встановленій законодавством формі акту, визначеній станом на 05.05.2006. Крім того, оригінал наданого акту від 05.05.2006 № 933 містить виправлення з викисанням «коректора».

На підставі викладеного, перевіряючим зроблено висновок про експлуатацію вказаного об'єкта без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено частину восьму статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, у відповідності до змісту акту перевірки, факт не прийняття об'єкта в експлуатацію підтверджується наданим під час перевірки технічним паспортом Київського міського бюро технічної інвентаризації, виготовленого станом на 22.05.2006, в якому проставлено відмітку про те, що даний об'єкт не введено в експлуатацію. Крім того, замовником будівництва не надано інформації та підтверджуючих документів, які б давали право виконання будівельних робіт на зазначеному об'єкті будівництва після укладення договору купівлі-продажу від 12.06.2001 № АЕА 735657 об'єкту незавершеного будівництва, що підтверджує факт виконання будівельних робіт з будівництва адміністративного будинку (корпус 1, 2), ремонтних майстерень, гаражних боксів для спеціальних машин на вулиці Ризькій, 73Б у Шевченківському районі міста Києва без документа, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено частину першу статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Категорія складності вказаного об'єкта будівництва, за твердженням перевіряючого, на підставі класу наслідків такого об'єкта будівництва, відповідно до ДСТУ-НБВ.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва», ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН В.1.2-14:2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» встановлена як ІІІ категорія складності.

З урахуванням викладеного, перевіряючим складно акт від 11.11.2015, винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.11.2015, складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11.11.2015 та винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015 № 49/15/1/10126-61/1911/0214, якою приватне підприємство «Трансбуд» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», у зв'язку з чим накладено штраф у сумі 124 020, 00 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, оскільки під час судового розгляду даної справи встановлений перевіряючим факт порушення вимог у сфері містобудівної діяльності не знайшов свого підтвердження та спростований наявними у матеріалах справи доказами, то позовні вимоги в частині визнання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015 №49/15/1/10126-61/1911/0214 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, підлягають задоволенню. В частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дії головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві суд мотивує тим, що перевірка мала місце у листопаді 2015 року, що виключає застосування положень статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 у спірних правовідносинах, а тому, твердження позивача про відсутність у відповідачів підстав для проведення даної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015 №49/15/1/10126-61/1911/0214 винесена правомірно, прийнята у межах повноважень, з урахуванням виявленого у позивача порушення у сфері містобудівної діяльності.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За визначенням статті 1 Закону України «Про основи містобудування» містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

У силу положень статті 5 вказаного Закону при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає виключний перелік підстав для здійснення позапланових заходів.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок).

Як закріплено у пункті 2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Відповідно до п.п 3, 8 ч. 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою КМ України від 08.04.2011 № 439/2011 Державна архітектурно-будівельна інспекція України відповідно до покладених на неї обов'язків, в тому числі, приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти та здійснює в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням юридичними і фізичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Абзац 11 пункту 7 Порядку № 533 передбачено обов'язок посадової особи інспекції під час проведення позапланової перевірки пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення перевірки.

Пунктом 9 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Доводи позивача, що станом на момент проведення вказаної вище перевірки у відповідачів були відсутні правові підстави для проведення останньої, оскільки положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» визначено, що у зв'язку із запровадженням статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами, встановити, що надання дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами за переліком згідно з додатком (за винятком перевірок стану підготовки до роботи енергетичних об'єктів суб'єктів електроенергетики та суб'єктів відносин у сфері теплопостачання) здійснюється шляхом прийняття відповідного розпорядження.

В свою чергу, приписами статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Водночас, розглядувана перевірка мала місце у листопаді 2015 року, що виключає застосування положень статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 у спірних правовідносинах, а тому, твердження позивача про відсутність у відповідачів підстав для проведення даної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про визнання незаконними дії головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Устенка Олександра Олександровича щодо проведення позапланової перевірки 11.11.2015 на об'єкті «Адміністративний будинок (корпус 1, 2), ремонтні майстерні, гаражні бокси для спеціальних машин на вулиці Ризькій, 73Б у Шевченківському районі міста Києва» та щодо складання акту перевірки від 11.11.2015, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11.11.2015, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.11.2015, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання незаконною та скасування постанови № 49/15/1/10126-61/1911/0214 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями пунктів 16-18 Порядку № 553 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Відповідно до пункту 20 Порядку протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Згідно з пунктом 22 Порядку постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф.

Як вбачається з матеріалів справи, приватне підприємство «Трансбуд» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", у відповідності до положень якого суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації щодо об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Крім того, положеннями статті 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено, що справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно зі статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

З матеріалів справи вбачається, що об'єкт, який був предметом перевірки, введено в експлуатацію ще у 2006 році, на підтвердження чого останнім надано до суду першої інстанції копію акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, затвердженого розпорядженням Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.05.2006 № 933.

В свою чергу, перевіряючим в акті перевірки зазначено, що позивачем надано акт технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 05.05.2006 № 933, оформлений відповідно до форми, передбаченої ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення» (додаток 4), втратив чинність з набранням чинності «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №1243, а, отже, форма акту про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію не відповідає встановленій законодавством формі акту, визначеній станом на 05.05.2006. Крім того, оригінал наданого акту від 05.05.2006 № 933 містить виправлення з використанням «корректора».

Як вбачається зі змісту акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, затвердженого розпорядженням Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.05.2006 № 933, останній дійсно відповідає формі такого акту, затвердженого наказом Держкоммістобудування України від 05.10.1994 № 48 ДБН А.3.1-3-94 «Управління, організація і технологія. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» (додаток 4), який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18.10.2004 № 191.

Натомість, у силу пункту 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243, який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин, за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, форма якого затверджується Мінрегіонбудом.

На виконання вказаного положення наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 27.01.2005 № 21 затверджено акт робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом будівлі, споруди, приміщення, який за своїм змістом відрізняється від наявної у матеріалах справи копії акту, наданої позивачем в обґрунтування належного ведення в експлуатацію перевіряємого об'єкту.

Водночас, у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої та десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Крім того, частиною першою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, в практиці Європейського суду з прав людини (справа «Стретч проти Об'єднаного Королівства" (Stretch vs. United Kingdom, №44277/98, рішення від 24.06.2003) йдеться про те, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Тобто, у цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Таким чином, з врахуванням того, що акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію затверджено розпорядженням Шевченківської районної у місті Києві державною адміністрацією від 05.05.2006 № 933, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції стосовно того, що у відповідачів відсутні підстави стверджувати про неналежність вказаного акту як доказу введення перевіряємого об'єкта в експлуатацію, оскільки невідповідність його форми є незалежною від позивача причиною, а спричинено діями іншого суб'єкта владних повноважень.

Доводи апелянта про те, що в наданому позивачем акті технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 05.05.2006 № 933 містяться виправлення з використанням «корректора», не беруться колегією суддів до уваги, оскільки факт достовірності даних такого акту підтверджено Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією листом від 02.02.2016 №109/03/38-748 (а.с. 107).

Крім того, слід зазначити, що приписами частини одинадцятої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.

Таким чином, оскільки вказаний об'єкт експлуатується позивачем з 2006 року, що не заперечувалося відповідачами, то в останніх були відсутні підстави для накладення штрафу, у відповідності до оскаржуваної постанови, у 2015 році, тобто зі спливом можливого строку притягнення до відповідальності, встановленого частиною одинадцятою статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 14.07.2016.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.