Справа № 819/111/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р. № 876/2749/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судового засідання: Гользбергер А.П.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Лисиканича М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Відділу Держгеокадарстру у Тернопільському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

встановив:

05.02.2016 ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (далі - сільська рада, відповідач 1), Відділу Держгеокадарстру у Тернопільському районі Тернопільської області (далі - Держгеокадастр, відповідач 2) у якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 08.10.2015 № 470 в частині відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0534 га для ведення особистого селянського господарства в натурі та складення документів, що посвідчують право власності на цю земельну ділянку; зобов'язати відповідача 1 втретє розглянути заяву позивача з вказаного вище питання; зобов'язати відповідача 2 після виготовлення та затвердження згаданої вище документації із землеустрою вчинити дії з державної реєстрації цієї земельної ділянки та забезпечити її облік у Державному земельному кадастрі за позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач 1 протиправно оскаржуваним рішенням відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою посилаючись на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель загального користування, оскільки вказані обставини спростовуються постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 у справі № 819/900/14-а де зазначено, що відомості, які містяться у державній статистичній звітності щодо обліку земель Великогаївської сільської ради, не відповідають встановленим при розгляді справи обставинам.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 позов задоволено в частині позовних вимог до відповідача 1. У решті позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою не погодився відповідач 1 та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель загального користування, а відтак у відповідності до ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України не може передаватися у власність чи користування громадянам.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника апелянта, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Великогаївської сільської ради, в якій просила надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та безоплатну передачу у власність земельної ділянки 0,0534 га, розташованої у с. В. Гаї Тернопільського району Тернопільської області.

Рішенням Великогаївської сільської ради Тернопільського району № 320 від 28.03.2014 у задоволенні цієї заяви відмовлено з підстав відсутності вільних земельних ділянок.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 по справі № 819/900/14-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2015, вказане вище рішення сільської ради скасовано та зобов'язано Великогаївську сільську раду Тернопільського району розглянути в установленому законом порядку звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0534 га та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0534 га для ведення особистого селянського господарства.

На виконання постанови суду відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення від 08.10.2015 № 470, яким відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації, оскільки зазначена земельна ділянка відноситься до земель загального користування.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині вимог до відповідача 1, оскільки безпідставним є його посилання на те, що спірна земельна ділянка належить до земель загального користування, так як це спростовується постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.07. 2014 у справі № 819/900/14-а, яка набрала законної сили 25.05.2015. Що стосується позовних вимог до відповідача 2, то в цій частині суд першої інстанції в позові відмовив, так як позивач не звертався до вказаного відповідача із заявою про реєстрацію права власності, а відтак останній не порушував його прав.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції переглядає в межах доводів апеляційної скарги, тобто в частині, що стосується відповідача 1, у якій така ним і оскаржена. У іншій частині постанова суду першої інстанції особами, які беруть участь у справі не оскаржена, а тому така у цій частині в апеляційному порядку не переглядається, що узгоджується з правовою позицією викладеною у п. 13.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в оскарженій частині, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону

Частинами 6 та 7 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно частини 1 статті 122 цього Кодексу, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частиною 4 статті 83 Земельного кодексу України визначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, зокрема, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач приймаючи оскаржуване рішення, яким відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, виходив з того, що спірна земельна ділянка належить до земель загального користування.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки питання щодо визначення цільового призначення спірної земельної ділянки було предметом дослідження у справі № 819/900/14-а за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради, Відділу Держземагенства у Тернопільському районі про визнання дій та рішення неправомірними, зобов'язання до вчинення дій.

Так, у цій справі постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2015, встановлено, що фактичний стан спірної земельної ділянки не відповідає відомостям зазначеним у даних державної статистичної світності, що підтверджується даними технічної документації, виготовленої під час розгляду справи «Тернопільським геодезичним центром» на замовлення позивача, даними з мережі Інтернет, матеріалами фото фіксації земельної ділянки площею 0,0534 га, та поясненнями спеціаліста «Тернопільського геодезичного центру» ОСОБА_3, який підтвердив, що при виготовленні технічної документації при наданні у власність земельних ділянок ОСОБА_4, та суміжним землекористувачам ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, було допущено технічні помилки, які можливо усунути без зміни розміру та конфігурації цих земельних ділянок. Також спеціаліст підтвердив відсутність чагарників на земельній ділянці про надання у власність якої просила позивач та те, що ця земельна ділянка фактично використовується нею для ведення особистого селянського господарства.

Таким чино, при розгляді справи № 819/900/14 суд дійшов висновку, що відповідачем не виконуються обов'язки, передбачені ст. 12 ЗК України, щодо організації землеустрою, координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів та здійсненню контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, оскільки судом в процесі розгляду справи здобуто належні та беззаперечні докази відсутності належного обліку та контролю за використанням та охороною земель, інвентаризація яких на території Великогаївської сільської ради не проводилась на протязі майже 20 років, та фактичний стан яких не відповідає даним що містяться у технічному звіті по коректуванню планового матеріалу зйомок минулих років земель, що знаходяться та території даної сільської ради.

Частиною 5 ст. 124 КАС України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги до відповідача 1, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року у справі № 819/111/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 14.07.2016.