Справа № 711/5644/16-а
Суддя: Смоляр А. О.
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/5644/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Смоляр А.О., розглянувши цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до УПФ України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій щодо перерахунку пенсії незаконними. Свій позов обґрунтовує тим, що з 26.01.1998 року їй призначена пенсія за вислугу років на підставі ст. 50-1 «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми заробітної плати.

Оскільки Управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області були порушені її права при перерахунку пенсії, а тому вона зверталась до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2013 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013, Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області зобов'язано перерахувати Позивачу пенсію у розмірі 90 % від розміру його заробітної плати на час звільнення з органів прокуратури, яка на даний час складає 8153.01 грн. (9058.90 грн. X 90%).

15.12.2015 набула законної сили постанова КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013, згідно з пп. 3 п. 1 якої підвищено на 25 % посадові оклади, в тому числі, працівників прокуратури.

Відповідно до довідки прокуратури Черкаської області від 13.04.2016 № 18/54 вих. 16, з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012, №1013 від 09.12.2015, заробітна плата за займаною нею посадою складає 15 682,10 грн.

У зв'язку з викладеним, 25.04.2016 вона звернувся до управління пенсійного фонду з заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії у розмірі 90 %, виходячи з суми заробітної плати, вказаної в довідці прокуратури Черкаської області від 13.04.2016 №18/54 вих. 16, а саме -15 682,10 грн.

Однак листом від 27.04.2016 УПФ відмовив їй у здійсненні перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак на даний час Урядом це питання не врегульовано, що, на думку Відповідача, перешкоджає здійснити перерахунок призначених пенсій. Крім того, УПФ вважає, що раніше призначені пенсії не перераховуються.

Управління пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області на виконання ухвали суду надало заперечення, в якому вказує, що вважає позов ОСОБА_1 є таким, що не підлягає задоволенню та посилається на те, що постанова КМУ від 06.12.2015 №1013, на яку посилається позивач стосується лише розміру окладу окремих категорій працівників та в ній відсутнє будь-яке посилання на здійснення перерахунку пенсій. Крім того, розмір окладів працівників органів прокуратури регулюється окремими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, в частині проведення перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Тобто, Закон передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Зазначені зміни набрали чинності з 01.01.2015 року. Проте, на даний час Урядом не визначено умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Крім того, відповідач у запереченні на позов звернув увагу суду на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення " від 02.03.2015 № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України до переліку яких входить і ЗУ „Про прокуратуру". У зв'язку з викладеним з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Крім того, Законом України № 911-УІІ від 24.12.2015 року визначено, що: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.»

Таким чином, відповідач дійшов до висновку, що прийняття Верховною Радою Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення " від 02.03.2015 № 213 та Закону № 1166-УІІ є чинним, і неконституційним не визнавався, а тому в аспекті положень ст. 19 Конституції України є обов'язковим для виконання управлінням ПФУ в м. Черкасах, з метою реалізації наданих державою повноважень в частині проведення обчислення, призначення, перерахунку та нарахування пенсійних виплат. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд може розглядати в порядку скороченого провадження адміністративні справи щодо вимог, передбачених частиною першою цієї статті, якщо такі вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб.

Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що з 1970 року по 22.01.1998 роки позивач ОСОБА_1 перебувала на публічній службі в органах прокуратури та отримала право на пенсію за вислугою років.

З 26.01.1998 позивачу призначена пенсія за вислугу років на підставі ст. 50-1 «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми заробітної плати.

Наказом прокурора Черкаської області № 07к від 22.01.1998 року ОСОБА_1 звільнено з органів прокуратури з посади начальнику відділу загального нагляду прокуратури Черкаської області.

На підставі постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2013 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013, Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області зобов'язано перерахувати Позивачу пенсію у розмірі 90 % від розміру його заробітної плати на час звільнення з органів прокуратури, яка на даний час складає 8153.01 грн. (9058.90 грн. X 90%).

15.12.2015 року набула законної сили постанова КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013, згідно з п.п. 3 п. 1 якої підвищено на 25 % посадові оклади, в тому числі, працівників прокуратури.

Відповідно до довідки прокуратури Черкаської області від 13.04.2016 № 18/54 вих. 16, з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012, № 1013 від 09.12.2015, заробітна плата за займаною позивачем посадою складає 15 682,10 грн.

18.05.2016 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м.Черкасах Черкаської області з заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії у розмірі 90 %, виходячи з суми заробітної плати, вказаної в довідці прокуратури Черкаської області від 12.05.2016 №18/97 вих. 16, а саме -15 682,10 грн.

Листом від 19.05.2016 року Управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та оновлена редакція цієї статті визначає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України. Однак на даний час Урядом це питання не врегульовано, що, на думку Відповідача, перешкоджає здійснити перерахунок призначених пенсій.

Станом на час призначення ОСОБА_1 пенсії (1991) частини 1, 12, 17 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (1991 року) були чинними у такій редакції:

«1. Прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку». «12. Обчисленні (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.».

«17. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.»

В подальшому ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року) неодноразово змінювались в частині визначення розміру пенсії у відсотках. При цьому, норм щодо здійснення перерахунку вже призначених пенсій тривалий час змін не зазнавали, а змінювалась лише нумерація відповідних частин цієї статті.

01.04.2015 року набув юридичної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, згідно з п. 5 Прикінцевих положень якого, передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з цим, 15.07.2015 частково набув чинності Закон України «Про прокуратуру» (2014 року), згідно з п. 3 Прикінцевих положень якого Закон України «Про прокуратуру» (1991 року) втрачає чинність, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Крім того, у ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року), порядок перерахунку призначених пенсій визначено ч. 20 ст. 86, яка в редакції від 14.10.2014 передбачала, що «призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв'язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.»

Згідно з п. 42 ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-УІІІ внесено зміни до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», які набули чинності з 25.04.2015 та оновлена редакція цієї норми передбачала, що «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2, ч.3 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, отримане ОСОБА_1 право на пенсію у розмірі 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати та цей розмір не може бути зменшений.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Згідно зі ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Правову позицію з даного приводу сформував і Верховний Суд України.

Так, постановою Верховного Суду України від 10.12.2013 в порядку п.1 ч.1 ст. 237 КАСУ усунуто неоднакове застосування судами норм матеріального права при вирішенні спорів, які виникають з питань пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури.

Переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, Верховний Суд України з посиланням на зазначені положення Закону України «Про прокуратуру», Конституції України та Рішень Конституційного суду України, зазначив, що виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Така позиція повністю узгоджується і з положеннями п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 №8.

Згідно з ч. 1 ст. 244-1 КАСУ висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведення відповідних мотивів.

Отже, в силу вимог ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України здобуте право не може бути звужене не тільки в частин визначення розміру пенсії у відсотках, а і в частині визначення бази для обрахунку пенсії, а саме суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідною посадою.

Відповідно до довідки прокуратури Черкаської області від 13.04.2016 № 18/54 вих. 16 встановлено, що сума місячної (чинної) заробітної плати позивача на даний час складає 15 682,10 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАСУ, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За таких обставин, вказана довідка прокуратури Черкаської області від 12.05.2016 № 18/97 вих. 16 є належним та допустимим доказом для визначення бази обрахування пенсії позивача.

Посилання відповідача про встановлення заборони здійснення перерахунку призначених пенсій в силу вимог п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» , на думку суду, не можуть бути враховані у зв'язку з тим, що цією правовою нормою не встановлено прямої заборони щодо здійснення перерахунку раніше призначених пенсій, а висновки відповідача з даного приводу є її вільним тлумаченням. Натомість в силу вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, з наведених норм Конституції України суд прийшов до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-УІІІ від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.13, ч.18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року), які змін, у зв'язку з прийняттям Закону №213-VIII від 02.03.2015, не зазнали.

Не зважаючи на те, що до 01.06.2015 Верховною Радою України не прийнято єдиного закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, але після настання 01.06.2015 Парламентом вносились зміни до положень ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року) в частині пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури, а саме Законом України від 24.12.2015 р. N 911-УІІІ.

Викладене свідчить, що законодавець визнає юридичну силу положень ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» та з його позиції саме її нормами повинні регулюватись правовідносини щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури.

Статтею 86 ЗУ «Про прокуратуру» (2014 року) закріплено матеріальне право пенсіонера на здійснення перерахунку пенсії та юридичні підстави для відмови у застосуванні цієї норми відсутні.

Щодо здійснення перерахунку, призначеної позивачу пенсії , згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальної цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Одним із основних аспектів відповідальності Держави Україна перед людиною є забезпечення чіткого виконання законів, прийнятих державними законодавчими органами.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ч. 20 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» (2014 року), ч. 17 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (1991 року) закріплено норму, яка фактично закріплює матеріальне право позивача на перерахунок призначеної пенсії.

Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) у попередніх рішеннях наголошувалось, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (зокрема, п. 31 рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року.

За таких обставин, закріплене ч. 20 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» (2014 року), ч. 17 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (1991 року) право позивача на перерахунок пенсії є майновим правом в розумінні Першого Протоколу до Конвенції.

На думку суду, позивач не може нести майнову відповідальність за неприйняття Урядом нормативного акта, який визначатиме процедуру реалізації цього права.

За аналогічних обставин у п. 54-55 рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, ЄСПЛ зазначив, що відмова держави здійснити певні дії щодо врегулювання порядку реалізації права на соціальні виплати становила втручання в право людини, передбачене статтею 1 Першого протоколу.

Як наголошувалось Судом у попередніх рішеннях, говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (п. 51 рішення у справі «Щокін проти України».

У п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 наголошено, що питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

У п. 35 рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, ЄСПЛ зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Існування у позивача законного сподівання на перерахунок призначеної йому пенсії підтверджується наявною практикою національних судів у вирішенні аналогічних справ (зокрема, ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2016 у справі №756/529/16-а, від 16.05.2016 у справі № 734/1001/16-а; ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.05.2016 у справі № К/800/24073/13 та безліч інших рішень прийнятих судам першої, апеляційної та касаційної інстанції на всій території держави).

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що гарантований Конвенцією принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Він в тому числі, вимагає, щоб судові рішення були розумно передбачуваними. Цей висновок Європейський суд з прав людини зробив, у рішеннях «Коккінакіс проти Греції» від 25 травня 1993 року та «S.W. проти Об'єднаного Королівства» від 22 листопада 1995 року.

Позбавлення позивача його матеріального права на перерахунок пенсії не має ніякого законодавчого підґрунтя, тому, на думку суду, відсутня необхідність доводити додержання Державою справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин, доводи відповідача щодо неможливості здійснення перерахунку призначеної позивачу пенсії через відсутність відповідної Урядової постанови не можуть бути враховані судом, а також, посилання відповідача на п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яку з 01.12.2015 року виключено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, оскільки цей пункт не підлягав застосуванню по відношенню до позивача, так як регулював порядок перерахунку пенсії працюючим державним службовцям, до яких позивач не відноситься.

Крім того, до спірних правовідносин застосовується юридична преюдиція з огляду на таке.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2013 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013, визнано протиправними дії Відповідача щодо відмови у перерахунку призначеної Позивачу пенсії у зв'язку зі збільшенням розміру його заробітної плати.

Цими судовими рішеннями встановлено неможливість застосування до спірних правовідносин положень п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213.

Судом встановлено, що станом на час ухвалення зазначених рішень вже були чинними положення ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014, проте висновки суду вони не спростували.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, протиправність дій відповідача щодо відмови у перерахунку призначеної позивачу пенсії встановлено судовим рішенням, що набуло законної сили, а тому ці обставини не підлягають доказуванню.

Щодо неможливості обмеження призначеної позивачу пенсії граничним розміром суд приходить до наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», введено в дію нову норму, якою встановлено, що максимальний розмір пенсії, зокрема, призначеної на підставі ЗУ «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з п. 25 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911 -VIII частину першу статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 12-13, ст. 82) доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед ОСОБА_1, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», та інших, перелічених вище, не може перевищувати 10740 гривень».

Разом з цим, відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з вимогами ч. 7 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-УІІ, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, відповідно до цього Закону, її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, розмір раніше призначеної позивачу пенсії не може бути ні зменшеним, ні обмеженим максимальними розмірами.

Таким чином, відповідач, відмовивши позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та обмеживши її максимальний розмір, здійснюючи свої владні повноваження не виконав вимоги ст.ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року), ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 (у розумінні ч.1 ст. 244-1 КАСУ), пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VІІІ, а отже діяв не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання про визначення розміру відшкодування різниці у пенсії за попередні періоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013, згідно з п.п. 3 п. 1 якої підвищено на 25 % посадові оклади, в тому числі, працівників прокуратури, набула законної сили 15.12.2015.

За таких обставин, у позивача виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016.

З цього часу до моменту звернення позивача до суду минуло менше 12 місяців, а отже різниця між належною до сплати на фактично виплаченою пенсією повинна бути стягнута, починаючи з 01.01.2016 до моменту здійснення перерахунку.

Пунктом 1 частини 1 статті 256 КАС України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України у межах суми стягнення за один місяць. А тому ця сума підлягає негайному стягненню на користь позивача.

Даний позов є позовом немайнового (зобов'язального) характеру, а тому за його подачу справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, згідно з п.п. 1 п.3 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», що складає 551, 2 грн.

В силу вимог ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, сума сплаченого позивачем судового збору повинна бути стягнута з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 22, 55, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року), ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (2014 року), пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII , ст.ст. 17, 18, 69, 72, 93 105, 106, 237, 244-1 КАСУ, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п.п. 1 п.3 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

постановив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області (ЄДРПУ 37930126) щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, у розмірі 90 % від розміру заробітної плати, вказаної в довідці прокуратури Черкаської області України від 12.05.2016 №18/97 вих. 16.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Черкасах Черкаської області перерахувати з 01 січня 2016 року пенсію, призначену ОСОБА_1, у розмірі 90 % від розміру заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Черкаської області України від 12.05.2016 №18/97 вих. 16, а саме 15 682,10 грн. грн. без обмежень граничного розміру пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області виплатити ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, різницю між фактично отриманою та належною до оплати суми пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року до моменту здійснення перерахунку без обмежень граничного розміру пенсії.

Стягнути з Управління ПФУ в м. Черкасах на користь ОСОБА_1, сплачену суму судового збору у розмірі 551,2 грн.

Постанову допустити до негайного виконання у межах стягнення суми за один місяць.

Постанову може бути оскаржено до Київського адміністративного апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя: А. О. Смоляр