Справа № 522/23500/15-а
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/522/28/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Соболевої О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 міської ради, у якому просить зобовязати ОСОБА_2 міську раду скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради №624-ХХIV від 15.10.2012 року про передачу у безоплатну приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0255 га за адресою: м. Одеса, 1-й Дачний провулок, 1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; зобовязати ОСОБА_2 міську раду скасувати державний акт серії ОД № 089105 від 02.12.2003 року, виданий на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради №624-ХХIV від 15.10.2012 року.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення представника позивача, надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням ОСОБА_2 міської ради №624-ХХIV від 15.10.2002 року «Про затвердження проекту відведення, зміну цільового призначення та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0255 га ОСОБА_3 за адресою м. Одеса, 1-й Дачний провулок, 1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» було затверджено проект відведення земельної ділянки змінено цільове призначення земельної ділянки для будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (землі житлової та громадської забудови) передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0255 га за адресою: м. Одеса, 1-й Дачний провулок, 1.

02.12.2003 ОСОБА_3 був виданий державний акт серії ОД №089105 від 02.12.2003 року на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради від 15.10.2002 року №624-ХХIV про право власності на земельну ділянку 02,0255 га, розташованої за адресою м. Одеса, 1-й Дачний провулок, 1, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 січня 2015 року визнано Рішенням ОСОБА_2 міської ради №624-ХХIV від 15.10.2002 року «Про затвердження проекту відведення, зміну цільового призначення та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0255 га ОСОБА_3 за адресою Одеса, 1-й Дачний провулок, 1, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» - недійсним та визнано, що ОСОБА_3 незаконно отримав, виданий державний акт серії ОД №089105 від 02.12.2003 року на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради від 15.10.2002 року №624-ХХIV про право власності на земельну ділянку 02,0255 га.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 176 ЗК України, межі адміністративно-територіальних утворень посвідчуються державним актом України. Форма та порядок видачі державного акта України на межі адміністративно-територіального утворення встановлюються Верховною Радою України.

Відповідно до п.23 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній республіці Крим- також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів АРК, прийнятих у межах їх компетенції.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року визначено, що в Основному законі України передбачено форми і засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. На основі цього положення Конституції України в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти. Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, в регульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спірні інтереси територіальних громад сіл, селиш та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних актів належать акти, які встановлюють, змінюють чи приймають норми права, мають локальний характер, розраховане на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27.12.2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22.07.1991 від 23.06.1997 № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України.

Відмовляючи у задоволення позову суд виходить з того, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 січня 2015 року визнано Рішенням ОСОБА_2 міської ради №624-ХХIV від 15.10.2002 року «Про затвердження проекту відведення, зміну цільового призначення та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0255 га ОСОБА_3 за адресою Одеса, 1-й Дачний провулок, 1, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» - недійсним, а тому підстав для зобовязання ОСОБА_2 міської ради скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради №624-ХХIV від 15.10.2012 року, має у завязку з тим, що воно вже скасоване не підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 січня 2015 року.

Щодо вимог про зобовязання ОСОБА_2 міської ради скасувати державний акт серії ОД № 089105 від 02.12.2003 року, то суд вважає їх також недоведеними, так як в межу повноважень ОСОБА_2 міської ради не входить скасування державних актів на землю, а також вказаний державний акт був виданий не ОСОБА_2 міською радою.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, у даній адміністративній справі насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача (внаслідок прийняття оскаржуваного рішення).

З огляду на відсутність факту порушення прав чи інтересів Позивача з боку ОСОБА_2 міської ради суд доходить висновку щодо відсутності підстав для вжиття заходів судового захисту прав та інтересів Позивача у сфері публічно-правових відносин та відповідно підстав для зобовязання відповідача зробити певні дії.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 по суті заявлених позовних вимог слід відмовити, оскільки вони є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства та мають відповідного правового обґрунтування.

Керуючись ч. 3 ст. 2, ст.ст. 11, 69, 70, 71, 86, 159, 160, 162, 163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання постанови суду.

Суддя

13.06.2016