Справа № 2-а-4/11
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №2-а-4/11

18 січня 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого Малишенко Т.О. при секретарі Брагіда A.A.,

за участі сторін: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області - про стягнення недовиплачених доплат, компенсації втрати частини заробітної плати у зв.язку із порушенням строків її виплати, моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи щомісячної доплати,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з жовтня: 2005 року по березень 2010 року працював в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області, одержував заробітну плату. Звернувся до адміністративного суду з позовними вимогами :

-Визнати дії Відповідача неправомірними та стягнути з управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на його користь недовиплачені кошти передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ в загальній сумі - 26 965,2 грн. за період з 03.10.2005 року по 31.03.2010 року включно.

-Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в загальній сумі -10 700,70 грн.

-Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на його користь моральну шкоду в сумі -10 000,00 грн.

-Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на його користь середній заробіток за весь час затримки, при виплаті належних йому сум доплат передбачених ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, по день фактичного розрахунку.

Відповідачем подано письмові заперечення проти адміністративного позову з мотивів правомірності дій Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі щодо нарахування заробітної плати і доплати до заробітної плати і тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог, крім того просили адміністративний позов залишити без розгляду оскільки позивачем пропущено строк для звернення до суду.

Адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки ґрунтується на таких положеннях закону.

Згідно Переліку населених пунктів, в яких оплата праці громадян, що працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за підвищеними тарифними ставками (відрядними розцінками) і посадовими окладами (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 за №106) - територія м.Славутича Київської області має рівень забрудненості ізотопами радіоцезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв2.

Пунктом 4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХП передбачено, що зона посиленого радіоекологічного це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0Кі/км2.

Територія м. Славутича Київської області віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю. ОСОБА_1, з жовтня 2005 року по березень 2010 року включно, працював в управлінні ПФУ у м. Славутичі Київської області, що знаходиться в м. Славутичі Київської області.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХП, передбачено, що громадянам, які працюють на територіях посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата в розмірі - одна мінімальна заробітна плата.

Відповідач виплачував позивачу вказану виплату в твердих сумах встановлених Постановою KM України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 №836, що суперечить вищезазначеному Закону.

Заборгованість за ст.39 Закону України "Про статус ;і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХП підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233,238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться мова про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці" є складовою структури заробітної плати. При стягнення коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах, а саме:з 01 січня 2005 року - 262 гривень; з 01 квітня 2005 року - 290 гривень; з 01 липня 2005 року - 310 гривень; з 01 вересня 2005 року - 332 гривень; з 01 січня 2006 року - 350 гривень; з 01 липня 2006 року - 375 гривень; з 01 грудня 2010 року - 400 гривень; з 01 січня 2007 року - 400 гривень; з 01 квітня 2007 року - 420 гривень; з 01 липня 2007 року - 440 гривень; з 01 жовтня 2007 року - 460 гривень; з 01 січня 2008 року 515 гривень; з 01 квітня 2008 року - 525 гривень; з 01 жовтня 2008 року - 545 гривень; з 01 грудня 2008 року - 605 гривень; з 01 січня 2009 року - 605 гривень; з 01 квітня 2009 року - 625 гривень; з 01 липня 2009 року - 630 гривень; з 01 жовтня 2009 року - 650 гривень; з 01 листопада 2009 року - 744 гривні; з 01 січня 2010 року - 869 гривень; з 01 квітня - 884 гривні; з 01 липня -888 гривень; з 01 жовтня - 907 гривень; з 01 грудня - 922 гривні.

Оскільки відповідач не оспорює розрахунок, наданий позивачем, тому суд вважає, що заборгованість за ст.39 вищезазначеного Закону перед позивачем за період з жовтня 2005 року по 31 березня 2010 року становить 26965,2 гривні.

Інші вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки вищезазначена доплата є складовою заробітної плати, але не заробітною платою, тому вимоги в частині компенсації втрати заробітної плати в зв,язку з порушенням строків її виплати, а також сплати середнього заробітка за час затримки належної суми доплат є безпідставними і необгрунтованими. Крім того вимоги в частині моральної шкоди також необгрунтовані і безпідставні а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 160 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області відносно ОСОБА_1 щодо недовиплачених йому коштів передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХП неправомірними.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області на користь ОСОБА_1 доплату до заробітної плати відповідно от.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХП за період з 03.10.2005 року по 31.03.2010 року у сумі 26965,2 гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга і на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький (міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, в даному випадку після виготовлення повної постанови з 22.01.2010 року.

Суддя Т. О. Малишенко