Справа № 812/431/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/431/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Кравцовій Т.О.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, дов № 3 від 08.06.2016

ОСОБА_2 дов № 4 від 13.06.2016

представника відповідача ОСОБА_3, дов б/н від 05.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Луганській області до виконавчого комітету Рубіжанської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2016 до Луганського окружного адміністративного суду звернулась Державна фінансова інспекція в Луганській області (далі позивач, Інспекція) з позовом до виконавчого комітету Рубіжанської міської ради (далі відповідач, Виконком), в якому просить суд зобов'язати відповідача виконати пункт 2 вимоги щодо усунення порушень законодавства від 31.03.2015 № 12-08-13-13/659.

Позов обґрунтований тим, що проведено ревізію фінансово-господарської діяльності у Виконкомі за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, якою встановлено порушення фінансової дисципліни на 157322,61 грн, з яких порушення, що призвели до втрат - 135990,06 грн, нецільове використання бюджетних коштів - 21332,55 грн. ОСОБА_4 ревізії від 27.02.2015 № 08-21/002 підписано із запереченнями, на заперечення до акту надано висновки при супровідному листі від 30.03.2015 № 12-08-13-13/633.

На адресу відповідача направлено вимогу щодо усунення порушень законодавства від 31.03.2015 № 12-08-13-13/659 зі строком виконання до 25.05.2015.

На виконання вимоги відповідачем направлено до Інспекції лист про виконання вимог щодо усунення порушень законодавства від 22.05.2015 № вих/22/1268 з частковим підтвердженням виконання вимоги. 13.10.2015 направлено лист від 08.10.2015 № вих/3/2820 щодо проведення відповідачем позовної роботи з TOB «РУ-ТЕКС» та громадянином ОСОБА_5

Станом на 19.10.2015 залишаються невідшкодовані суми щодо перерахування замовниками коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рубіжне у загальній сумі 46916,36 грн.

В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив зобов'язати відповідача вчинити певні дії, а саме виконати пункт 1 вимоги щодо усунення порушень законодавства від 31.03.2015 № 12-08-13-13/659 в частині стягнення з замовників кошти на рахунок Цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рубіжне у загальній сумі 46916,36 грн, а саме: з TOB «РУ-ТЕКС» у розмірі 45262,36 грн, з громадянина ОСОБА_5 у розмірі 1654,00 грн.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з наступних підстав. 22.05.2015 відповідачем надіслано лист-інформацію про виконання вимог щодо усунення порушень законодавства, відповідно до якого з шести замовників стягнуто кошти на рахунок Цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Рубіжне. До двох замовників, а саме: TOB «РУ-ТЕКС» та ОСОБА_5, відповідач звернувся з позовними заявами про зобов'язання укласти договори про пайову участь та стягнення суми боргу. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 27.05.2015 по справі № 913/187/15 в прийнятті позову Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_5 відмовлено, оскільки державна реєстрація відповідача як фізичної особи-підприємця припинена. Рішенням Господарського суду Луганської області від 21.07.2015 по справі № 913/186/15 в позові Рубіжанської міської ради Луганської області до TOB «РУ-ТЕКС» відмовлено повністю. Також зазначив, шо вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Вважає, що у органу державного фінансового контролю існує право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. На підставі викладеного у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно плану роботи Державної фінансової інспекції в Луганській області на І квартал 2015 року посадовими особами фінінспекції проведено ревізію фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Рубіжанської міської ради за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, якою, зокрема, встановлено порушення вимог п. 2.1 та п. 2.2 порядку пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рубіжне, затверджене рішенням Рубіжанської міської ради від 09.12.2010 № 2/54 та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме через неукладення з замовниками договорів про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рубіжне на загальну суму 52835,94 грн на рахунок Цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рубіжне.

Результати ревізії викладено в акті від 27.02.2015 № 08-21/002 (а.с.7-65)

На підставі акту перевірки Державною фінансовою інспекцією в Луганській області прийнято вимогу від 31.03.2015 № 12-08-13-13/659 (далі - Вимога) (а.с.67-69).

У пункті 2 Вимоги від 31.03.2015 № 12-08-13-13/659 позивач вимагає від відповідача стягнути з замовників кошти на рахунок Цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рубіжне у загальній сумі 52835,94 грн, а саме: з гр. ОСОБА_4 у сумі 1264,03 грн, з TOB «РУ-ТЕКС» у сумі 45262,36 грн, з гр. ОСОБА_6 у сумі 215,00 грн, з гр. ОСОБА_7 у сумі 2051,35 грн, з гр. ОСОБА_5 у сумі 1654,00 грн, з гр. ОСОБА_8 у сумі 1215,00 грн, з гр. ОСОБА_9 у сумі 946,18 грн, гр. ОСОБА_10 у сумі 228,02 грн.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив зобов'язати відповідача виконати пункт вимоги від 31.03.2015 № 12-08-13-13/659 в частині стягнення з замовників кошти на рахунок Цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рубіжне у загальній сумі 46916,36 грн, а саме: з TOB «РУ-ТЕКС» у розмірі 45262,36 грн, з громадянина ОСОБА_5 у розмірі 1654,00 грн.

Представником відповідача під час розгляду справи не заперечувалось наявність обставин, які встановлені під час ревізії та правомірності вимог з цього приводу, зазначених у вимозі.

Зазначена вимога не оскаржувалась позивачем у судовому порядку.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду, на застосування наслідків пропуску якого наполягає відповідач, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскілки у вимозі встановлено строк її добровільного виконання до 25.05.2015, то право на звернення до суду з вимогами про зобовязання відповідача виконати вказану вимогу виникло у позивача з 26.05.2015. Саме з цієї дати необхідно обчислювати шестимісячний строк, встановлений законодавством, на звернення до адміністративного суду з позовом.

При цьому, позивачем надано до суду докази того, що він звертався 26.10.2015 до суду з позовом до виконавчого комітету Рубіжанської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, однак, ухвалою суду від 26.10.2015 у справі № 812/1550/15 вказаний позов спочатку залишено без руху через несплату судового збору, а потім, ухвалою від 16.11.2015 повернуто через неусунення недоліків позову. (а.с. 150-153)

Згідно частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Оскільки позивач є бюджетною організацією та до 01.09.2015 позивач був звільнений від сплати судового збору за звернення до суду, а обовязок його сплати виник у позивача через внесення змін до Закону України «Про судовий збір» та невиконання Кабінетом Міністрів України свого обовязку щодо своєчасного фінансування державних органів на здійснення видатків зі сплати судового збору, суд вважає причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом поважними.

Вирішуючи питання по суті позовних вимог суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообовязкового державного соціального страхування, бюджетних установах і субєктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю субєктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Пунктом 7 статті 10 Закону № 2939-XII органам державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 вказаної статті Закону передбачено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 310 від 06.08.2014 (далі - Положення про Держфінінспекцію), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п.п. 5 п. 4 Положення про Держфінінспекцію).

Згідно з п. 6 Положення про Держфінінспекцію для виконання покладених на неї завдань Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема, предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункти 15, 21 пункту 6).

Також Положенням про Держфінінспекцію встановлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання регулюється Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок проведення інспектування).

Відповідно до п. 2 Порядку проведення інспектування, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

П.п. 45, 46 Порядку проведення інспектування передбачено, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з п. 50 Порядку проведення інспектування за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року № 21-63а14, 20 січня 2015 року у справі № 21-603а14, 27 січня 2015 року у справі № 21-436а14, 21 квітня 2015 року у справі № 21-96а15, а також від 23 лютого 2016 року у справі № 818/1857/14, висновки яких мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахування викладеного, суд зазначає, що органи державного фінансового контролю мають право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У даному випадку у вимозі від 31.03.2015 № 12-08-13-13/659 Державна фінансова інспекція в Луганській області вимагає від виконавчого комітету Рубіжанської міської ради стягнути з замовників кошти на рахунок Цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рубіжне у загальній сумі 46916,36 грн, а саме: з TOB «РУ-ТЕКС» у розмірі 45262,36 грн, з громадянина ОСОБА_5 у розмірі 1654,00 грн.

При цьому, у судовому засіданні представники позивача неодноразово наголошували на тому, що відповідач повинен забезпечити реальне повернення зазначених коштів до бюджету.

Отже, збитки завдані бюджету у спірних правовідносинах, не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державної фінансової інспекції в Луганській області.

У випадку відмови у задоволенні позову витрати зі сплати судового збору позивачу не повертаються.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні уточненого адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Луганській області до виконавчого комітету Рубіжанської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову складено в повному обсязі 14 липня 2016 року.

Суддя ОСОБА_11