Справа № 804/8053/14
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2016 р. м. Київ К/800/27606/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

секретар Музичка Н.В.

за участю представника відповідача - Іванченко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства ,,Науково-виробничого об'єднання ,,Павлоградський хімічний завод" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства ,,Науково-виробничого об'єднання ,,Павлоградський хімічний завод" про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Позивач просив суд стягнути з ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод» адміністративно - господарські санкції у розмірі 859538,10 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно - господарських санкцій в розмірі 257,86 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод» адміністративно - господарські санкції у розмірі 859538,10 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно - господарських санкцій в розмірі 257,86 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням апеляційної інстанції позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення першої інстанції, оскільки вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві склала - 1223 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 35 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України ,,Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні - 34 особи, фонд оплати праці штатних працівників - 75086,80 грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника - 61395,60 грн., сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - 0 грн. 17 березня 2014 року позивачем здійснено позапланову невиїзну перевірку правильності розрахунків звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод» за 2013 рік, за результатами якої складено акт № 79. Відповідно до викладених в акті перевірки висновків відповідачем занижено кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» з 49 до 34 осіб. За порушення нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів позивачем визначено відповідачу суму адміністративно - господарських санкцій в розмірі 859538,12 грн. та нараховано пеню в розмірі 257,86 грн. за несвоєчасну сплату.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач вживав заходи для можливого працевлаштування інвалідів, а саме - звертався до державної служби зайнятості, давав оголошення в ефірі радіо «Самара» про пропоновані вакансії для інвалідів, а тому враховуючи специфіку підприємства та обмеження ряду професій і робіт на даному підприємстві, де може бути використана праця інвалідів, позивач формально підійшов до розрахунку нормативів робочих місць та не надав належних доказів порушення підприємством встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, які б давали підстави для застосування до підприємства адміністративно-господарських санкцій, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком виходячи із наступного.

За змістом статті 19 Закону України ,,Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих (середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік). Згідно з частиною третьою статті 18 вказаного Закону підприємства (об'єднання), установи і організації (незалежно від форм власності і господарювання), які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством. Частиною першою статті 20 Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. <...>

Отже, проаналізувавши наведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів має розраховуватися виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік (тобто від загальної чисельності працюючих), а тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що при визначенні кількості вакансій для інвалідів необхідно враховувати специфіку підприємства є помилковим. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2013 року у справі № 21-232а13.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано рішення першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення апеляційної інстанції, а рішення першої інстанції залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 160, 220, 221, 223, 226, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року скасувати, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак