Справа № 815/1901/16
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/1901/16

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Армійський" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року по справі за адміністративним позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Армійський" до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про зобов'язання внести зміни до розрахунку адміністративно - господарських санкцій за 2015 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив зобов`язати відповідача внести зміни до розрахунку адміністративно - господарських санкцій за 2015 звітний рік, надісланого 24.03.2016 року вих. № 03-1/374, згідно розрахунку, викладеного в позовній заяві і визначити адміністративно - господарські санкції у сумі 12 751,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Армійський» працює 25 осіб про що вказано у Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів. Згідно з розрахунком адміністративно - господарських санкцій за 2015 звітний рік вих. № 03-1/374 від 24.03.2016 року відповідач розрахував суму адміністративно - господарських санкцій у розмірі 47007,20 грн. Позивач вважає, що розрахунок відповідача є помилковим і порушує права позивача, оскільки в 2015 році у позивача була працевлаштована інвалід, яка відпрацювала повних 5 місяців, що було вказано у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в Обслуговуючому кооперативі «Житлово будівельний кооператив «Армійський» працює 25 осіб , що зазначено у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів (форма № 10-ПІ).

У позивача була працевлаштована інвалід ОСОБА_1, яка відпрацювала повних 5 місяців та була звільнена згідно з наказом про звільнення з роботи № 72-К від 09.06.2015 року (а.с.16-18).

Відповідач 24.03.2016 року розрахував адміністративно - господарські санкції за 2015 звітний рік. Відповідно до розрахунку середньорічна заробітна плата штатного працівника розраховується за формулою: фонд оплати праці штатних працівників помножити на 1000 та по ділити на середньо обліку чисельність штатних працівників. Отже відповідач розрахував середньорічну заробітну плату 1175,18х1000:25=47007,20 (а.с.15).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень і не має обов`язкового характеру, тому не може сам по собі порушувати право на законні інтереси позивача, у зв`язку з чим дійшов висновку, що на момент звернення позивача з даним позовом відповідач не порушував його прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Згідно до п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 р. N 70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Розрахунок відповідача не породжує обов`язкових юридичних наслідків. Розрахунок контролюючого органу може бути підтверджений або спростований судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких буде покладено зазначений розрахунок.

Отже, предметом оскарження є дії чи бездіяльність службових осіб, а також прийняті ними рішення, якщо вони обмежують або порушують права, свободи або законні інтереси особи.

Розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота яких перевірялась, тому не може бути предметом спору. Зазначений розрахунок може бути доказом про виявлені контролюючим органом можливі порушення законодавства, документом, на підставі якого приймалось відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка розрахунку (у тому числі і оцінка дій службових осіб контролюючого органу, щодо його складання) може бути надана судом при вирішенні спору, щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі цього розрахунку або у випадку використання його, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Армійський" є необґрунтованими, безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Армійський" - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 15.07.2016 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик