Справа № 826/193/16
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/193/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Гром Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу позивача - Приватного підприємства «Укрчайпром» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Укрчайпром» до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року позивач, Приватне підприємство «Укрчайпром», звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили:

визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року ( справа №1-кс/760/7267/15);

зобов'язати відділ примусового виконання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження щодо виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року ( справа №1-кс/760/7267/15).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги - задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги - задовольнити частково.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року у справі №1-кс/760/7267/15 задоволено скаргу адвоката Суховій Миколи Миколайовича, який діє в інтересах Приватного підприємства «Укрчайпром» на бездіяльність органу досудового розслідування ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна, зобов'язано ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Київській області повернути тимчасово вилучене майно в ході обшуку, проведеного з 14 серпня 2015 року по 14 вересня 2015 року, яке належить Приватному підприємтву «Укрчайпром», а саме чайну продукцію «Грузинський чай чорний та зелений», «Петро Сагайдачний», «Павло Полуботко», «Кирило Розумовський», «Золота чаша Гетьмана», «Чай Юсуф», чай насипом мішках - 587 шт., ящиках- 4796 шт., пакетах 376 шт., вагою від 9 до 20 кг., всього мішків, пакетів, ящиків - 5759 шт., загальною вагою 118059 кілограмів, три стакани фасування чайної продукції, пакувальна тара.

14 грудня 2015 року позивач звернувся до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття провадження та примусове виконання рішення.

За результатами розгляду вказаної заяви про примусове виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року у справі №1-кс/760/7267/15 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21 грудня 2015 року (ВП №49669502).

Зазначена постанова вмотивована тим, що ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року у справі №1-кс/760/7267/15 не відповідає вимогам, встановленим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по-батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України.

Вважаючи що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Кримінальним процесуальним кодексом України не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні виконавчого листа, виданого судом у межах кримінального провадження.

Враховуючи викладене, даний позов підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21 грудня 2015 року (ВП №49669502) відповідає вимогам чинного законодавства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не доведено факт звернення до позивача з метою отримання додаткової інформації, необхідної для проведення виконавчих дій.

Крім того, згідно з п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 21 травня 2014 року (№6-45цс14).

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 533 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов'язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20 травня 2013 року, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Разом з тим, суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Крім того, суд не може зобов'язати прийняти рішення певного змісту за обставин, коли достеменно не встановлено, що усі подані документи є належним чином оформлені, а усі етапи їх перевірки завершені, відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Укрчайпром» у частині визнання протиправним та скасування постанови відділу примусового виконання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року (справа №1-кс/760/7267/15) та зобов'язання відділу примусового виконання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві повторно розглянути заяву про відкриття провадження та примусове виконання рішення, подану Приватним підприємством «Укрчайпром» 14 грудня 2015 року щодо виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року ( справа №1-кс/760/7267/15).

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, судова колегія дійшла висновку про необхідність скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року та прийняття нової постанови, якою адміністративний позов - задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укрчайпром» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Приватного підприємства «Укрчайпром» до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати постанову відділу примусового виконання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження щодо виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року (справа №1-кс/760/7267/15).

Зобов'язати відділ примусового виконання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві повторно розглянути заяву про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення, подану Приватним підприємством «Укрчайпром» 14 грудня 2015 року щодо виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року ( справа №1-кс/760/7267/15).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 15.07.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

Л.М. Гром

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.