Справа № 806/1103/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Житомир справа № 806/1103/16

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шуляк Л.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лугинського відділення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправною і скасування вимоги від 06.06.2016 року,-

встановив:

Позивач звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати противоправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Лугинського відділення Коростенської ОДПІ №Ф-44 від 06 червня 2016 року, якою позивачу визначено суму податкового боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 7005,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 20.03.2006 вона здійснює свою господарську діяльність як фізична особа-підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування, з грудня 2009 року перебуває на обліку в Овруцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області і отримує пенсію за віком. Однак, відповідачем було винесено вимогу про сплату єдиного податку. Оскільки позивач є пенсіонером за віком, враховуючи приписи чинного законодавства, ОСОБА_1 вважає, що вимога № Ф-44 від 06 червня 2016 року на суму 70005,22 грн. є неправомірною та підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, заперечень проти позову не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд зясував наступне.

Відповідно до копії свідоцтва серія №421275 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 20 березня 2006 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.5).

09.12.2009 позивачу видано пенсійне посвідчення № серії ААЕ №570622, відповідно до якого ОСОБА_1 отримує пенсію за віком (а.с.7).

06 червня 2016 року податковим органом стосовно ОСОБА_1 винесено вимогу №Ф-44 про сплату боргу у розмірі 7005,22 грн. (а.с.12).

Надаючи оцінку вказаній вимозі, суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Умови її призначення за віком визначені статтею 26 зазначеного Закону.

Це вказує на те, що від сплати єдиного внеску звільняються пенсіонери, пенсія яких призначена відповідно до положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки № 343/04-02 від 16.06.2016 року виданої Овруцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, позивач є пенсіонером за віком.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення серії Б № 610720, позивач є особою віднесеною до третьої категорії осіб, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Суд звертає увагу, що знижений граничний вік виходу на пенсію осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не є підставою для висновку про виплату пенсії позивачці з інших підстав і вона є пенсіонером в розумінні визначення поняття "пенсіонер", яке наведено у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За таких обставин, на позивача, як на пенсіонера у розумінні норм наведеного Закону, поширюються положення частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України №К/9991/45538/12 від 20.09.2012, №К/9991/49213/12 від 09.10.2012 та №К/9991/78530/12 від 14.02.2013.

Суд зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 1 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України і деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" статтю 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на державне соціальне страхування доповнено частиною четвертою, згідно з якою особи, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу і обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ці зміни відповідно до частини першої розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3609-VI набули чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 06.08.2011, тому нарахування сум щодо сплати єдиного внеску починаючи з серпня 2011 року є неправомірним.

Виходячи з системного аналізу зазначених положень законодавства, суд приходить до висновку, що позивач, як фізична особа-підприємець, що є пенсіонером за віком, не повинна сплачувати єдиний внесок, у зв'язку з чим вимога про сплату боргу від 09.02.2016 № Ф-62-25 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В силу частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду у встановлений строк жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підтверджені матеріалами справи, доведені під час розгляду справи та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 94, 128, 158-163, 167, 257 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Лугинського відділення Коростенської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2016 № Ф-44.

Стягнути з Лугинського відділення Коростенської ОДПІ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк