Справа № 590/1096/15-а
Суддя: Сатарова О. В.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЯМПІЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 590/1096/15-а
Провадження № 2-а/590/1/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого - судді Сатарової О.В.

при секретарі Романенко О.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ямпіль Сумської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міської ради Ямпільського району Сумської області, ОСОБА_5 міського голови ОСОБА_3 про визнання запису до трудової книжки недійсним, зобовязання прийняти розпорядження про новий день звільнення, внесення змін до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку згідно ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», зобовязання надати іншу рівноцінну роботу (посаду), суд

ВСТАНОВИВ:

11.12.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, та з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просить суд:

- Визнати запис до трудової книжки ОСОБА_1 № 18 від 17.11.2015 про її звільнення недійсним;

- Зобовязати міського голову м.Дружба прийняти розпорядження про новий день звільнення ОСОБА_1 23.11.2015 року;

- Зобовязати міського голову м.Дружба забезпечити внесення до трудової книжки ОСОБА_1 нового запису про звільнення з 23.11.2015 року;

- стягнути з ОСОБА_5 міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1116,44 грн.;

- стягнути з ОСОБА_5 міської ради заборгованість за платежами, передбаченими ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», у розмірі 33186,54 грн.

- стягнути з ОСОБА_5 міської ради заборгованість за платежем, передбаченим ст. 117 КЗпП України, у розмірі 33186,54 грн.

- зобовязати міського голову м.Дружба надати ОСОБА_1 іншу роботу (посаду) в ОСОБА_5 міській раді або на іншому підприємстві, в установі, організації.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді керуючої справами (секретаря) виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради з 20.12.2010 року. Під час обрання на вказану посаду Позивач була депутатом ОСОБА_5 міської ради. Відповідно до розпорядження міського голови м. Дружба від 17.11.2015 року № 29 «К» її було звільнено з посади у зв'язку із закінченням повноважень виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради 6 скликання. З розпорядженням була ознайомлена 20.11.2015 р. З нею було проведено частковий розрахунок 27.11.2015 р. Зокрема, було виплачено 2502,42 грн. заробітної плати та 1454,56 грн. компенсації за невикористану відпустку. Жодних інших виплат чи посади не було запропоновано. 23.11.2015 року Позивачеві було повернуто трудову книжку.

До призначення на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, з 20.04.2006 року Позивач обіймала посаду начальника загального відділу ОСОБА_5 міської ради. Під час звільнення Позивачеві не була запропонована жодна інша посада. Також Позивачеві не здійснюється нарахування і виплата середньої заробітної плати, що є порушенням її трудових прав і вимог ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Позивач також вважає, що роботодавець обов'язок, закріплений ст. 116 КЗпП України, також не виконав, оскільки частковий розрахунок було проведено лише 27.11.2015 року, гарантована ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» виплата середньої заробітної плати протягом 6 місяців взагалі не була здійснена. Про розрахунок належних до сплати сум роботодавець Позивача також не повідомив.

Зважаючи на те, що трудова книжка була видана Позивачеві 23.11.2015 р., що підтверджується записом у відповідному журналі, та відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 р., згідно якого при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки, про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника, а раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції, тому позивач вважає, що з 17.11.2015 р. по 22.11.2015 року вона перебувала у вимушеному прогулі. Відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позов підтримала в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи його обставинами, викладеними в адміністративному позові, просив позов з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині несвоєчасної видачі трудової книжки позивачці, що потягло за собою вимушений прогул, тобто щодо стягнення з ОСОБА_5 міської ради середній заробіток за час перебування ОСОБА_1 у вимушеному прогулі у розмірі 1164,44 грн., в іншій частині позовних вимог позов не визнали, надали письмові заперечення /а.с. 72-75, 105-108, 115-117, 142-143/, просили в його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного:

Відповідно до положення ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Стаття 71 ч.2 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 посаду керуючого справами (секретар) виконавчого комітету міської ради обіймала з 01.01.2011 року (Рішення другої сесії міської ради шостого скликання від 20.12.2010 року), звільнена 17.11.2015 року у звязку із закінченням строку повноважень на підставі ч.1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (Рішення 1-шої сесії сьомого скликання від 17.11.2015 року, Розпорядження міського голови від 17.11.2015 року № 29 «К») /а.с. 6/.

Згідно Розпорядження міського голови від 17.11.2015 року №29 «К» відповідно до ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки», рішення першої сесії міської ради сьомого скликання «Про виконавчий комітет» від 17.11.2015 року та в звязку з закінченням строку повноважень виконавчого комітету міської ради 17 листопада 2015 року - звільнено з посади керуючого справами (секретаря) виконкому міської ради ОСОБА_1 з 17 листопада 2015 року, виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використану частину щорічної основної відпустки в кількості

восьми кл. днів. (З розпорядженням ОСОБА_1 ознайомлена 20.11.2015 року) /а.с. 7/.

Згідно копії табеля робочого часу за листопад 2015 року, останнім робочим днем ОСОБА_1 є 17 листопада 2015 року /а.с. 100/.

До затвердження на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради обіймала посаду начальника загального відділу в ОСОБА_5 міській раді з 20.04.2006 року /а.с. 5-6/Згідно довідки, виданої виконкомом ОСОБА_5 міської ради від 18.12.2015 року за № 1303 ОСОБА_1 була депутатом ОСОБА_5 міської ради шостого скликання з 2010 року по 2015 рік /а.с. 78/.

Згідно інформації, наданої на запит суду Ямпільським районним центром зайнятості, ОСОБА_1 зареєстрована у Ямпільському районному центрі зайнятості як безробітна з 27.11.2015 року та отримує допомогу по безробіттю з 04.12.2015 по теперішній час /а.с. 69-70/.

Вже після звернення до суду з адміністративним позовом, а саме 19.01.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась із заявою до міського голови м.Дружба про негайне призначення її в порядку виконання норм ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ст. 118 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на вакантну посаду спеціаліста 2 категорії в Дружбінській міській раді, та в порядку виконання норм ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» виплату середньої заробітної плати за період з дня звільнення і до дня призначення на посаду /а.с. 79/.

На цю заяву вона отримала відповідь від 01.02.2016 року №10 про необґрунтованість вимог, оскільки займана позивачкою з 01.01.2011 по 17.11.2015 посада керуючого справами виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради, яка входить до складу виконавчого комітету цієї ради не допускає одночасного перебування депутатом ОСОБА_5 міської ради, що прямо заборонено ч.9 ст.51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Оскільки в законодавстві існує обмеження щодо одночасного займання посади в виконавчому комітеті та перебування депутатом даної ради, то під гарантії передбачені ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевої ради» дана посада не підпадає. Також повідомлено, що посада спеціаліста ІІ категорії в міській раді на час звернення вакантною не являється /а.с. 80/.

Згідно наданої ОСОБА_5 міською радою інформації від 15.03.2016 року № 202 рішенням четвертої сесії сьомого скликання від 25.12.2015 року «Про структуру, чисельність апарату міської ради та виконавчого комітету, їх штатів» затверджено структуру та штат апарату міської ради і виконавчого комітету у кількості 18,5 штатних одиниць. На даний час згідно штатного розпису ОСОБА_5 міської ради є вакантна посада водія. В комунальному підприємстві «ЖФ Дружба» є вакантна посада тракториста /а.с. 71/.

Відповідно до ст. 51 «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Згідно ст.1 Закону України «Про службу в органах самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст.3, абз. 4 ст.10 Закону України «Про службу в органах самоврядування» посада керуючий справами (секретар) виконавчого комітету є виборною посадою, на яку особи затверджуються відповідною радою.

Дійсно, законом передбачені певні гарантії для працівників, обраних на виборні посади, так, згідно ст.118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на виборній посаді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Це обумовлює, що підприємство, з якого працівник звільнився у зв'язку з обранням на виборну посаду, повинне бути готовим надати йому при звільненні з виборної посади ту ж саму або рівноцінну роботу.

Однак, чинне на час існування спірних правовідносин законодавство не визначало прямого обов'язку роботодавця резервувати попередню посаду за працівником, звільненим у зв'язку з обранням на виборну посаду та за будь-яких обставин гарантувати йому працевлаштування на цій попередній посаді.

В судовому засіданні встановлено, що попередня посада, яку займала позивач ОСОБА_1 до обрання її на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради начальника загального відділу взагалі відсутня в штатному розписі ОСОБА_5 міської ради.

Таким чином, відсутня можливість поворотного надання позивачу попередньої посади. Рівноцінні посади, як випливає з наданої ОСОБА_5 міською радою інформації від 15.03.2016 року № 202 - також відсутні. На даний час згідно штатного розпису ОСОБА_5 міської ради є вакантна посада водія. В комунальному підприємстві «ЖФ Дружба» є вакантна посада тракториста /а.с. 71/.

В звязку з викладеним не підлягає задоволенню вимога позивача про зобовязання міського голови м.Дружба надати їй іншу рівноцінну роботу (посаду) в ОСОБА_5 міській раді або на іншому підприємстві, в установі, організації.

Разом з тим, частиною 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачені певні гарантії для колишніх депутатів місцевої ради, а саме: визначає, що у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за ним зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради.

Відповідно до ч.3 ст. 51 цього Закону виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб.

Тому персональний склад виконавчого комітету міської ради затверджується радою за пропозицією міського голови та утворюється у складі, передбаченому ч.3 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ч.4 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільський, селищний, міський голова не може бути депутатом будь-якої ради, суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, в тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики зі спорту) або підприємницькою діяльністю.

Згідно ч. 7 ст. 51 цього Закону на осіб, які входять до складу виконавчого комітету ради і працюють у ньому на постійній основі, поширюються вимоги щодо обмеження сумісності їх діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлені цим Законом для сільського, селищного, міського голови.

Крім того, ч.9 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» також передбачено, що до складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради не можуть входити депутати відповідної ради, крім секретаря ради.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статей 3 та 5 Закону України «Про статус депутатів місцевих ОСОБА_4 народних депутатів» (справа щодо статусу депутатів рад) від 13 травня 1998 року №6-рп/98 депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, який перебуває на посаді керівника місцевого органу виконавчої влади чи на іншій посаді, на яку поширюється дія Конституції та законів України щодо обмеження сумісництва, не може поєднувати свою службову діяльність на цій посаді з посадою сільського, селищного, міського голови, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови та заступника голови районної у місті, районної, обласної ради, а також з іншою роботою на постійній основі в радах, їх виконавчих органах та апараті.

Враховуючи викладене, керуючий справами (секретар) виконавчого комітету як особа, яка входить до складу виконавчого комітету ради, не може бути депутатом будь-якої ради.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» повноваження депутата місцевої ради припиняються достроково за наявності перелічених підстав, засвідчених офіційними документами, без прийняття рішення відповідної ради у разі: обрання або призначення його на посаду, зайняття якої згідно з Конституцією України і законом не сумісне з виконанням депутатських повноважень.

З огляду на вище викладене не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з ОСОБА_5 міської ради заборгованості за платежами, передбаченими ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 працювала в ОСОБА_5 міській раді з 11 серпня 1994 року по 17 листопада 2015 року /а.с. 5-6/.

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 була звільнена з посади керуючої справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради згідно ч.1 ст.51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у звязку з закінченням строку повноважень /а.с. 7/.

Згідно вимог ст. 47, 235 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно Копії довідки від 09.12.2015 року № 170 в розрахунковий період за листопад 2015 року увійшла: нарахована заробітна плата 2502 грн. 42 коп., за 12 (дванадцять) календарних днів; нарахована компенсація 1454 грн. 56 коп. за невикористану частину щорічної основної відпустки в кількості 8 (вісім) календарних днів /а.с. 10/.

Сторонами не заперечується, що в день звільнення з позивачкою не було проведено кінцевого розрахунку та не була видана трудова книжка.

Згідно копії платіжної відомості №1/36 за 25 листопада 2015 року /а.с. 123/ по цій відомості перераховано 1144,00 грн. платіжним дорученням №202 від 24.11.2015 року /а.с. 122/ в сумі: 1144,00 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_1. А згідно копії довідки АБ Експрес-Банк по рахунку №0020 з 01.11.2015 по 09.12.2015 ОСОБА_1 на рахунок кошти було зараховано 27.11.2015 року в сумі 1144,00 грн.. /а.с. 13/ (правильність нарахованих сум позивачкою не оспорюється).

Причини, чому несвоєчасно видано трудову книжку та проведено розрахунок зі звільненим працівником, відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_4 пояснити не змогли.

Отже, кінцевий розрахунок при звільненні ОСОБА_1 ОСОБА_5 міською радою було проведено саме 27.11.2015 року.

Пунктами 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до копії книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них трудову книжку при звільненні ОСОБА_1 було видано 23.11.2015 року /а.с. 12/, зазначені обставини визнав у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_6, спеціаліст І категорії ОСОБА_5 міської ради, в судовому засіданні пояснив, що 17 листопада 2015 року на засіданні першої сесії сьомого скликання ОСОБА_5 міської ради було прийнято рішення про виконавчий комітет ОСОБА_5 міської ради, де з виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради було виключено посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради. Проте рішення про звільнення ОСОБА_1 з цієї посади на засіданні не приймалось. Починаючи з 17 та на протязі 18, 19 листопада ніяких доручень від міського голови щодо звільнення ОСОБА_1 з посади керуючої справами (секретар) виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради до нього, як до відповідального по кадровій роботі не надходило. Лише 20 листопада 2015 року від міського голови він отримав доручення про підготовку проекту розпорядження про звільнення ОСОБА_1 17 листопада 2015 року. Розпорядження про звільнення ОСОБА_1 від 17.11.2015 року було виготовлено 20 листопада 2015 року, з яким в цей же день позивач була ознайомлена. При звільнені видати трудову книжку ОСОБА_1 можливості не було, оскільки 20 листопада 2015 року - це була пятниця, кінець робочого дня, всі трудові книжки зберігаються у секретаря Дружбівської міської ради в сейфі, яка в цей час уже була відсутня на роботі, тому трудову книжку ОСОБА_1 було видано 23.11.2015 року. 17, 18, 19 та 20 листопада 2015 року ОСОБА_1 перебувала на роботі та виконувала посадові обовязки, проте при заповнені табеля робочого часу за листопад 2015 року він останній робочий день зазначив 17 листопада 2015 року, що відповідало розпорядженню про звільнення.

Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Так, пунктом 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата, яку повинен виплатити відповідач за весь час затримки повного розрахунку при звільненні, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню.

Відповідно до п 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно копії довідки від 09.12.2015 року № 169 та розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 заробітна плата за вересень 2015 року склала в сумі 3365,41 грн., відпускні за вересень 2015 року склали в сумі 1919,76 грн., заробітна плата за жовтень 2015 року склала в сумі 6241,23 грн. (11526,40/2=5763,20) Середня заробітна плата становить 5763,20 грн. /а.с. 9, 99/.

Розпорядженням міського голови від 15.07.2015 року ОСОБА_1 надано додаткову оплачувану відпустку в кількості 15 календарних днів з 31 серпня 2015 року по 14 вересня 2015 року включно за відпрацьований період з листопада 1994 року по листопад 2015 року /а.с. 8/.

Згідно розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 заробітна плата за вересень 2015 року склала в сумі 3365,41 грн., заробітна плата за жовтень 2015 року склала в сумі 6241,23 грн., у вересні відпрацьовано 12 кал. днів, у жовтні 21 кал. день. (9606,64/33=291,11). Середньоденна заробітна плата становить 291,11 грн. /а.с. 98/.

Відповідно п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 за № 9, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час

Таким чином, відповідачем несвоєчасно здійснено виплату ОСОБА_1 належної їй при звільненні суми, та несвоєчасно видано трудову книжку, а тому у відповідності до вимог ст.ст. 117, 235 КЗпП України відповідач повинен здійснити на користь позивачки виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 24.11.2015 року по 27.11.2015 року (4 роб. дня) (Розрахунок: 291,11 грн. х 4 роб. дн. = 1164,44 грн.), та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 18.11.2015 року по 23.11.2015 року (4 роб. дня) (Розрахунок: 291,11 грн. х 4 роб. дн. = 1164,44 грн.) виходячи з розрахунку розміру середнього заробітку встановленого Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100.

Згідно п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї

записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Згідно абз.3 ст.7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

З огляду на вказане, з врахуванням приписів ч.2 ст.11 КАС України для повного захисту прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, суд вважає, що позовні вимоги в частині внесення змін в трудову книжку позивачки - підлягають задоволенню. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 17.11.2015 року на 23.11.2015 року та зобов'язати ОСОБА_5 міську раду Ямпільського району Сумської області внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про зміну дати звільнення на дату 23.11.2015 року, визнавши запис трудової книжки за №18 недійсним та видати відповідне розпорядження з цього приводу неможливо.

Частиною 1 ст.94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Під час прийняття постанови суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись вищевикладеним, приймаючи до уваги, що суд задовольнив позовні вимоги частково, суд приходить до висновку, що судовий збір частково, а саме в розмірі 1461 гривні 60 копійок підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - ОСОБА_5 міської ради Сумської області.

Зазначена правова позиція відповідає позиції, викладеній у додатковій постанові Верховного Суду України від 8 грудня 2015 року по справі № 808/2503/1, яка згідно зі ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для усіх судів України.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про службу в органах самоврядування», Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», ст.ст. 47, 116-118, 235 КЗпП України, п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", ст.ст. 11, 94, 99, 100, 151-154, 158, 162, 163, 167, 183-2, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міської ради Ямпільського району Сумської області, ОСОБА_5 міського голови ОСОБА_3 про визнання запису до трудової книжки недійсним, зобовязання прийняти розпорядження про новий день звільнення, внесення змін до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку згідно ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», зобовязання надати іншу рівноцінну роботу (посаду) задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 17.11.2015 року на 23.11.2015 року, та зобов'язати ОСОБА_5 міську раду Ямпільського району Сумської області внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про зміну дати звільнення на дату 23.11.2015 року, визнавши запис трудової книжки за №18 недійсним та видати відповідне розпорядження з цього приводу.

Стягнути з ОСОБА_5 міської ради Ямпільського району Сумської області на користь ОСОБА_1 1164 грн. 44 коп. середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні.

Стягнути з ОСОБА_5 міської ради Ямпільського району Сумської області на користь ОСОБА_1 1164 грн. 44 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень ОСОБА_5 міської ради Ямпільського району Сумської області на користь ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1461 (одна тисяча чотириста шістдесят одна) грн. 60 (шістдесят) коп. шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень - ОСОБА_5 міської ради Ямпільського району Сумської області.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя :підпис

Копія вірна

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_7

Постанова станом на 10.05.2016 року не набрала законної сили

Суддя Ямпільського районного суду О.В. Сатарова

Сумської області

ОСОБА_8 Данченко