Справа № 161/5443/16-а
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5443/16-а
Провадження № 2-а/161/338/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої -- судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Луцького району Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_6 сільської ради Луцького району про визнання протиправним та скасування рішення № 3/17 від 07.12.2015 року «Про скасування рішення виконавчого комітету від 30.07.2009 року №30 «Про погодження графіку проведення вечорів відпочинку в ставковому господарстві «Городище».

Позовні вимоги мотивує тим, що в 2005 році йому було надано в користування на умовах оренди для ведення рибного господарства земельну ділянку водного фонду з прибережною смугою, яка знаходиться на території ОСОБА_6 сільської ради. Договір оренди укладений строком на 10 років. В липні 2009 року, за заявою позивача було погоджено графік проведення вечорів відпочинку на ставковому господарстві «Городище», про що виконавчим комітетом ОСОБА_6 сільської ради винесено рішення № 30. Однак, в грудні 2015 року дане рішення було скасоване сільською радою на підставі усних заяв жителів сільської ради. Вважає дане рішення безпідставним та винесеним в порушення вимог чинного законодавства, оскільки для скасування рішення не передбачено такої підстав, як усні звернення громадян. Разом з тим, покликається на рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009, у якому суд зробив висновок про те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані органом місцевого самоврядування після їх виконання. Позивачем за власні кошти було здійснено благоустрій даної території, вкладені значні зусилля для роботи закладу та проведення вечорів. Оскаржуваним рішенням відповідач порушує права та майнові інтереси орендаря на власний розсуд використовувати обєкт оренди в господарській діяльності.

Про існування даного рішення стало відомо лише в березні 2016 року, хоча таке рішення було прийнято ще вкінці 2015 року. Вважає пропуск строку на оскарження з незалежних від нього, поважних причин, а тому просив суд його поновити та визнати протиправним і скасувати рішення ОСОБА_6 сільської ради Луцького району № 3/17 від 07.12.2015 року «Про скасування рішення виконавчого комітету від 30.07.2009 року №30 «Про погодження графіку проведення вечорів відпочинку в ставковому господарстві «Городище».

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_2 та вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Вважають, що оскаржуване рішення прийняте не у спосіб і не в порядку, передбаченими законом. Додатково суду пояснили, що позивач оскаржує в іншому судовому провадженні відмову в продовженні договору оренди водних обєктів, орендну плату вносить, договірні відносини не припинені, бо жодна із сторін не заявила про їх припинення. Орендар належним чином виконує умови договору, орендну плату вносить справно, провів облаштування території. Скарг на роботу закладу до нього особисто не надходило. Позивач в 2010 році звернувся до правоохоронних органів, щоб контролювали порядок на водоймі під час вечорів відпочинку і вони контролюють. По актах санстанції рівень шуму не перевищує норму. Позивач не звертався до відповідача з заявою про укладення нового договору, бо це не землі комунальної власності, право власності не зареєстроване. Водні обєкти передані обласним радам. Додаткової угоди до договору оренди не підписував. Крім того, позивача не було запрошено на сесію сільської ради, коли вирішувалося питання скасування рішення.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали з зазначених у письмових запереченнях підстав (а.с.28-30). Суду пояснили, що з 2011 року до різних інстанцій почали поступати скарги на порушення порядку, які мають місце на ставковому господарстві під час вечорів відпочинку. Були скарги на порушення моральних цінностей, коли в піст грає музика. Порушення мають системний характер. На сьогоднішній день дія договору оренди водних обєктів припинена, позивач не є орендарем. Позивача було попереджено про припинення оренди. В продовженні оренди відмовлено. За місяць до закінчення дії договору оренди позивач не подав додаткової угоди, як передбачено законом. Сільська рада скасувала не своє рішення, а рішення виконкому, на що має право. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

З матеріалів справи встановлено, що 17.11.2005 року між Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області та ОСОБА_5 було укладено договір оренди водних обєктів та земель водного фонду, відповідно до умов якого останній отримав в користування для ведення рибного господарства земельну ділянку водного фонду, яка знаходиться на території ОСОБА_6 сільської ради Луцького району (за межами населених пунктів), з прибережною смугою терміном на 10 років (а.с. 13-15).

Відповідно до п.6.2 цього договору, договір оренди припиняється у разі закінчення терміну, на який був укладений договір, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Термін, на який був укладений договір, закінчився.

26.02.2016 року першим заступником голови Луцької райодержадміністрації було направлено ОСОБА_5 повідомлення про закінчення договору оренди з 21.02.2016 року (а.с.32). Крім того, повідомлено, що згідно проекту із землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населених пунктів Городище, Григоровичі, Мартинівка ОСОБА_6 сільської ради, земельна ділянка водного фонду площею 10,4374 га включена в межі населеного пункту с. Городище. Згідно ст.ст. 12, 122 ЗК України розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень сільських селищних рад.

Тобто, ОСОБА_5 було повідомлено про те, що повноваження щодо розпорядження водними обєктами та земельними ділянками під ними, розташованими в межах населених пунктів, перейшли до сільської ради.

Додаткові угоди до договору оренди, між орендарем та органом, до якого перейшли повноваження щодо розпорядження водними обєктами та земельними ділянками під ними, не укладалися. Новий договір оренди не укладався.

Рішенням ОСОБА_6 сільської ради №7/2 від 16.03.2016 року ОСОБА_5 було відмовлено у продовженні договору оренди водних обєктів та у переукладенні його на новий строк.

Крім того, судом встановлено, що під час дії договору оренди, рішенням виконкому ОСОБА_6 сільської ради від 30.07.2009 року №30 «Про погодження графіку проведення вечорів відпочинку в ставковому господарстві «Городище», визначено дні та години проведення вечорів відпочинку в ставковому господарстві «Городище», покладено відповідальність за організацію і проведення заходів на орендаря ОСОБА_5, рекомендовано обмежити доступ дітей до 14 років на такі вечори (а.с. 11).

З літа 2009 року на території орендованої ділянки ОСОБА_5 почав організовувати вечори відпочинку.

З метою забезпечення належного використання водного обєкта, забезпечення безпеки та дотримання санітарно-епідеміологічного стану ОСОБА_5 було проведено ряд заходів, як то: отримано паспорт на відкриття пляжу, проведено дослідження стану води, укладено договори з Луцькою міськрайонною СЕС, Державною аварійно-рятувальною службою, Волинським обласним медично-виробничим підприємством «Профілактична дезінфекція», Санітарно-епідеміологічною станцією м. Луцька та Луцького району, оренди нежитлових приміщень (а.с.109-114), отримано позитивний висновок державної екологічної експертизи стосовно проекту детального планування прибережної смуги ставка (а.с.18).

Разом з тим, судом встановлено, що санепідемстанцією м. Луцька та Луцького району 20.05.2011 року за зверненням жителів с. Городище щодо порушення законодавства з питань захисту населення від впливу шуму від роботи звуковідтворювальної апаратури на ставковому господарстві «Городище» було проведено заміри рівнів шумового навантаження на межі житлової забудови села та на відкритій площадці ставкового господарства в зоні відпочинку. Перевищень допустимих норм шуму не встановлено. При відборі води з ставків встановлено, що вода не відповідає вимогам ДСП №173 від 19.06.1996 року таб.11 (підвищений вміст лактопозитивних кишкових паличок). Враховуючи викладене, санепідстанція поставила орендарю ОСОБА_5 вимоги: 1. При роботі звуковідтворювальної апаратури ставкового господарства «Городище» останню включати не на повну потужність. 2 Біля ставків встановити таблички з написами «Купання заборонене». Купання можливе лише після повторних відборів та досліджень проб води та відповідного дозволу міськрайСЕС (а.с.19).

07.06.2011 року жителі с. Городище-2 звернулися в Луцький РВ УМВС України у Волинській області щодо правомірності проведення вечорів відпочинку на ставковому господарстві «Городище». Висновком від 05.07.2011 року по факту перевірки за даним зверненням встановлено, що дії приватного підприємця ОСОБА_5 під час здійснення підприємницької діяльності не суперечать вимогам чинного законодавства (а.с.16-17).

Разом з тим, з повідомлення Луцького РВ УМВС України від 22.09.2011 року секретарю Городищенської сільської ради вбачається, що на території ставкового господарства «Городище» в липні 2011 року були виявлені факти грубого порушення громадського порядку, за яким порушені кримінальні справи (а.с.53).

З інформації Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області (а.с.94-99)вбачається, що впродовж 2014-2015 років на території ставкового господарства «Городище» у весняно-літній період було зафіксовано ряд порушень громадського правопорядку, що мали наслідком адміністративні та кримінальні провадження.

З листа-зверненнення мешканців с. Городище до ОСОБА_6 сільського голови, депутата Волинської обласної ради, голови Луцької районної ради, першого заступника голови Луцької районної державної адміністрації від 30.03.2011 року (а.с.47), інших письмових звернень (а.с.38-46), та усних звернень, зафіксованих в журналі особистого прийому громадян ОСОБА_6 сільським головою за 2013-2015 роки (а.с.128-138), вбачається, що мешканці приналежних ОСОБА_6 сільській раді сіл протягом тривалого часу скаржаться на порушення їхнього спокою в звязку з проведенням вечорів відпочинку в ставковому господарстві «Городище», а саме на шум, крики, гучну музику, безконтрольну поведінку молоді, розпиття спиртних напоїв, бійки.

Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громадян - жителів села чи добровільного обєднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції).

Концепція місцевого самоврядування сформульована в Європейській хартії місцевого самоврядування, яка ратифікована Законом України № 452/97-ВР від 15.07.1997 року (далі - Хартія), і відповідно до статті 9 Конституції є частиною національного законодавства України.

Зокрема, згідно зі статтею 3 Хартії місцеве самоврядування - це право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання і управління суттєвою часткою суспільних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення.

Статтею 4 Хартії встановлено, що головні повноваження і функції місцевих властей визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню місцевих властей повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону. Місцеві власті в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Отже, чинне законодавство України наділяє органи місцевого самоврядування правом здійснення контролю за належною організацією обслуговування населення підприємствами торгівлі усіх форм власності та встановлювати зручний для населення режим роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності. Законодавство покладає на органи місцевого самоврядування обовязок вживати заходи щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами біля жилих будинків і на прибудинкових територіях.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, обєднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобовязані скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням.

Рішенням ОСОБА_6 сільської ради від 07.12.2015 року скасовано рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради від 30.07.2009 року №30 «Про погодження графіку проведення вечорів відпочинку в ставковому господарстві «Городище» (а. с. 10).

З протоколу третьої (позачергової сесії) ОСОБА_6 сільської ради сьомого скликання по пункту 17 вбачається в сукупності з іншими дослідженими у справі доказами, вбачається що мотивом ухвалення оскаржуваного рішення стала потреба забезпечення прав і законних інтересів мешканців ОСОБА_6 сільської ради; необхідність зменшення порушень тиші та громадського порядку.

З урахуванням положень вищевказаних норм законів в сукупності з положеннями ст.ст.30, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська рада повинна була вжити відповідних заходів для врегулювання питань санітарного благополуччя та забезпечити дотримання моральних засад в суспільстві, а тому мала право скасувати рішення виконкому, яке потягнуло порушення спокою та моралі мешканців сільради.

Твердження сторони позивача з посиланням на рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009, про те, що сільська рада не вправі була скасовувати своє попереднє рішення, є безпідставним, оскільки скасоване сільською радою рішення виконкому не є актом індивідуальної дії, який вичерпує свою дію фактом його виконання, виконання його було тривалим у часі, час виконання не визначений.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що рішення ОСОБА_6 сільської ради Луцького району №3/17 від 07.12.2015 року «Про скасування рішення виконавчого комітету від 30.07.2009 року №30 «Про погодження графіку проведення вечорів відпочинку в ставковому господарстві «Городище» прийняте в межах повноважень, є правомірним та відповідає вимогам закону. А тому, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 7, 9, 10, 71, 158, 160, 161-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Луцького району Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій