Справа № 442/5699/15а,2а/442/8/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р. № 876/3059/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судового засідання: Гользбергер А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Стебницької міської ради Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Релігійної громади Української Православної Церкви в м. Дрогобичі Львівської області смт Стебник до Стебницької міської ради Львівської області, треті особи: ОСОБА_1, Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання протиправним і скасування рішення,-

встановив :

21.08.2015 позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати рішення 50-ї сесії 6-го скликання № 716 Стебницької міської Ради Львівської області від 05.08.2015 «Про заборону будівництва культової споруди на АДРЕСА_1» та рішення 50-ї сесії 6-го скликання № 718 Стебницької міської Ради Львівської області від 11.09.2015 «Про внесення доповнень в рішення Стебницької міської ради від 05.08.2015 № 716 «Про заборону будівництва культової споруди на АДРЕСА_1».

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що згадані вище рішення Стебницька міська рада Львівської області прийняла поза межами своїх повноважень. Крім того, за адресою по АДРЕСА_1 взагалі не здійснюється будь-яке будівництво, зокрема і позивачем, а знаходиться житловий будинок, що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Одночасно, позивачем ведеться будівництво по АДРЕСА_2 та відповідачем відповідним рішенням було надано дозвіл та затверджено проектну документацію - будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2016 року позов задоволено повністю.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що видача будівельного паспорта та здійснення забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2, відбуваються з грубим порушенням чинного законодавства України, у зв'язку з чим проводиться службове розслідування щодо факту погодження та видачі будівельного паспорта від 29.08.2013 № 00-13. Крім того, оскаржуваним рішенням заборонено житлове та промислове будівництво в гірничому відводі в зоні впливу гірничих робіт Стебницького державного гірничо-хімічного підприємства «Полімінерал», де саме і знаходиться ця земельна ділянка. Отже, Стебницька міська рада приймаючи оскаржувані рішення № 716 та № 718 діяла в межах повноважень та в порядку встановленому законами України.

Представники сторін у судове засідання не прибули, хоча належним чином про нього повідомлені, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення повісток, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволеною.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що до повноважень міської ради згідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не входить надання дозволів на будівництво чи заборону такого. А будь-яке рішення Стебницької міської ради Львівської області, що спрямоване на обмеження, звуження або нівелювання прав Релігійної громади Української Православної Церкви в місті Дрогобичі Львівської області, як власника належної їй на праві приватної власності земельної ділянки, є протиправним, незаконним, таким, що прийнято поза межами повноважень Стебницької міської ради Львівської області та не у спосіб, передбачений чинним законодавством.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження, система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно статті 31 вказаного Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що конструкція наведених правових норм є відсильною, тобто для свого застосування вимагає наявності установленого порядку державного контролю.

Такий порядок установлено, зокрема, статтею 376 Цивільного кодексу України. Частиною сьомою цієї статті передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином, у разі виявлення незаконного будівництва орган місцевого самоврядування має право звернутися до суду з позовом у порядку ст. 376 Цивільного кодексу України.

При цьому, відповідно до ч.4 п. 3 «б» ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до повноважень органів державного архітектурно-будівельного контролю належить право видавати обов'язкові для виконання приписи, зокрема щодо: зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

З аналізу наведених вище правових положень випливає, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад мають право здійснювати в установленому законодавством порядку державний контроль за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій у порядку визначеному законодавством. Однак, зупиняти підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства належить до виключної компетенції органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Як встановлено судом першої інстанції, Релігійна громада Українська православна церква в місті Дрогобичі Львівської області смт Стебник діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 468207 Серії А01, юридичною адресою якої є: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Рішенням 50-ї сесії 6-го скликання № 716 Стебницької міської Ради Львівської області від 05.08.2015 заборонено будівництво культової споруди (Храм ікони Почаївської Божої Матері) за адресою: м. Стебник, АДРЕСА_1.

Рішенням 50-ї сесії 6-го скликання № 718 Стебницької міської Ради Львівської області від 11.09.2015 «Про внесення доповнень в рішення Стебницької міської ради від 05.08.2015 № 716 «Про заборону будівництва культової споруди на АДРЕСА_1», пункт 1 викладено у наступній редакції: «Заборонити житлове і промислове будівництво безпосередньо не пов'язане з гірничними роботами на земельній ділянці на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що знаходиться в межах гірничого відводу ПАТ СГХП «Полімінерал» та в зоні впливу від гірничих робіт пласту «Зугмунт».

Однак, як встановлено судом першої інстанції, за вказаною у цьому рішенні адресою знаходиться житловий будинок, що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1, відповідно до договору дарування 5/7 частин житлового будинку від 17.02.2004 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.02.2004 № 2950538 (а.с. 14-15).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 20.02.2006, ОСОБА_1, на підставі рішення Стебницької міської Ради 25 сесії 4 скликання від 28.09.2004 № 405, є власником земельної ділянки площею 0,0683 га, що розташована за адресою: м. Стебник, АДРЕСА_1, цільове призначення - обслуговування житлового будинку; кадастровий номер НОМЕР_2. Як вбачається з цього державного акта, співвласниками цієї земельної ділянки є також ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с .16).

Крім того, на підставі договору дарування від 28.09.2010 Релігійній громаді Українська православна церква в місті Дрогобичі Львівської області смт Стебник належить земельна ділянка площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: АДРЕСА_2, про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_4 (а.с. 8- 9). У цьому ж Державному акті, в графі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки або її частини будь-які записи відсутні.

Отже, безпідставним є посилання апелянта на те, що спірне будівництво здійснюється в межах гірничого відводу ПАТ СГХП «Полімінерал» та в зоні впливу від гірничих робіт пласту «Зугмунт».

Згідно зі ст. 90 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Виключним правом власника земельної ділянки є вибір способу її використання відповідно до цільового призначення земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності, яка є чинною до завершення будівництва.

Судом першої інстанції встановлено, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 Релігійною громадою здійснюється будівництво індивідуального житлового будинку (плебанія).

З матеріалів справи вбачається, що таке будівництво проводиться на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстроване 19.09.2013 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області за № 07 та будівельного паспорта № 00-13, виданий відділом містобудування та архітектури Стебницької міської ради від 29.08.2013; забудовник - Релігійна громада Української Православної Церкви в місті Дрогобичі Львівської області (а.с. 10-12).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що будь-яке рішення Стебницької міської ради Львівської області, що спрямоване на обмеження, звуження або нівелювання прав Релігійної громади Української Православної Церкви в місті Дрогобичі Львівської області смт. Стебник, як власника належної їй на праві приватної власності земельної ділянки, є протиправним, незаконним, таким, що прийнято поза межами повноважень міської ради та не у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне зазначити, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, у відповідності до ст. 19 Конституції України повинен приймати рішення на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституцією України та чинним законодавством України, органам місцевого самоврядування не надано повноважень, щодо надання дозволів на будівництво чи заборону такого.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано визнав протиправними та скасував рішення Стебницької міської ради Львівської області № 716 від 05.08.2015 та № 718 від 11.09.2015, як такі, що прийняті відповідачем поза межами повноважень та не у спосіб передбачений чинним законодавством.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

апеляційну скаргу Стебницької міської ради Львівської області залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 квітня 2016 року у справі № 442/5699/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 15.07.2016.