Справа № 664/4070/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 664/4070/15-а

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Заславець Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

представника апелянта ОСОБА_1;

позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Цюрупинського районного центру зайнятості на постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Цюрупинського районного центру зайнятості про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Цюрупинського районного центру зайнятості в якому просила зобов'язати здійснити нарахування та виплату їй компенсації за порушення строків виплати в повному обсязі допомоги по безробіттю за період з 24 вересня 2014 року по 30 листопада 2015 року в сумі 18 939,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися положеннями Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Суд зобов'язав Цюрупинський районний центр зайнятості здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 компенсації за несвоєчасну виплачену допомогу по безробіттю за період з 24 вересня 2014 року по 30 листопада 2015 року та провести виплату компенсації в сумі 18 939,79 грн.

В апеляційній скарзі Цюрупинський районний центр зайнятості ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та про ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи апеляції.

Позивач та її представник просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 25 жовтня 2013 року отримала статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в мінімальному розмірі, у звязку з відсутністю страхового стажу.

Вважаючи, що вона має право на отримання допомоги по безробіттю як застрахована особа, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про донарахування її страхового стажу за певний період роботи.

Постановою Цюрупинського районного суду від 13 травня 2014 року, яка набрала законної сили 15 липня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФУ в Цюрупинському районі задоволено і їй донараховано страховий стаж:

- з 01 вересня 2005 року по 30 вересня 2007 року за період роботи в МКП «Комбінат комунальних підприємств»;

- з 01 вересня 2009 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2011 року по 31 липня 2013 року за період роботи в МКП «Цюрупинськ-Комунгосп».

24 жовтня 2014 року позивач звернулася до Цюрупинського районного центру зайнятості із заявою про перерахунок допомоги по безробіттю з урахування встановленого страхового стажу та надала на підтвердження рішення суду, а також паперовий носій індивідуальних відомостей про себе як застраховану особу (форма ОК-5), в якому за 2013 рік відсутня сплата роботодавцем страхових внесків та у графі де позначено страховий стаж внесено нуль днів, в рядку «Для пенсії, грн.», «Страховий стаж» нулі.

Також позивач стверджує, що нею було надано довідку про заробітну плату за останні шість років до моменту звільнення та лист УПФУ в Цюрупинському районі від 06 жовтня 2014 року №6387/01 про підтвердження її страхового стажу на виконання вищезазначеного рішення суду.

Проте, Цюрупинським районним центром зайнятості було відмовлено позивачу в перерахунку допомоги по безробіттю і ця відмова складалася в тому, що призначення допомоги по безробіттю застрахованим особам з урахуванням страхового стажу здійснюється відповідно до п.14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування.

Оскільки за формою ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2І.) відсутня сплата страхових внесків за 2013 рік і в Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування відсутня інформація про страховий стаж позивача, субєкт владних повноважень вважав неможливим провести перерахунок допомоги по безробіттю.

Не погоджуючись з даним рішенням субєкта владних повноважень, ОСОБА_2 звернулася до Цюрупинського районного суду Херсонської області.

Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 січня 2015 року, яка набрала законної сили 22 жовтня 2015 року було зобов'язано Цюрупинський районний центр зайнятості здійснити донарахування позивачу допомоги по безробіттю із зарахуванням до страхового стажу періоди її роботи у МКП «Комбінат комунальних підприємств» та в МКП «Цюрупинськ Комунгосп» і здійснити виплату допомоги по безробіттю з урахуванням виплаченого (а.с.73-79).

Відповідачем постанова Цюрупинського районного суду від 20 січня 2015 року була виконана 30 листопада 2015 року і позивачу було донараховано та здійснено виплату допомоги по безробіттю з урахуванням страхового стажу у розмірі 35 689,00 грн., у тому числі 735,69 грн. індексації.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов вважає, що вона, надавши всі необхідні документи до Цюрупинського районного центру зайнятості, мала право ще з 24 вересня 2014 року на отримання допомоги по безробіттю від держави в повному обсязі як застрахована особа.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 січня 2015 року встановлена протиправна відмова відповідача здійснити відповідний перерахунок, тому вона має право на компенсацію за порушення строків виплати допомоги по безробіттю, яка встановлена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

На її звернення до відповідача про виплату такої компенсації, вона отримала відмову, оскільки, на думку субєкта владних повноважень, з його боку відсутні будь-які порушення щодо нарахування та виплати позивачу допомоги по безробіттю.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що при виплаті допомоги по безробіттю 30 листопада 2015 року на виконання судового рішення відповідачем необґрунтовано не обчислено та не виплачено позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів за порушення термінів виплати цієї допомоги у повному обсязі, яка не віднесена до виплат разового характеру.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції було дотримано вимоги ст. 159 КАС України, у звязку з наступним.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено умови та розміри допомоги по безробіттю, що призначається та виплачується конкретному безробітному у разі настання страхового випадку.

Частинами першої та другої статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Відповідно до частини 1 ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження у порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.2 Закону).

У статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» міститься визначення термінів.

Терміни «застрахована особа», «страхувальники» та «роботодавці» вживаються у цьому Законі у значенні, наведеному у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Частиною 6 статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.

Реєстр застрахованих осіб автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства (ч.1 та 2 ст.6 Закону).

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» визначено, що роботодавці, як платники єдиного внеску, зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Враховуючи інформацію, про відсутність сплати роботодавцем працівника страхових внесків за 2013 рік, відсутність, станом на 25 вересня 2014 року, в Державному реєстрі загальнообовязкового соціального страхування інформації про страховий стаж позивача, встановленого за рішенням суду, колегія суддів вважає, що відсутня вина Цюрупинського районного центру зайнятості щодо неперерахування позивачу допомоги по безробіттю.

До того ж слід зазначити, що саме УПФУ в Цюрупинському районі на виконання рішення суду від 13 травня 2014 року повинно було внести зміни та уточнення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що друга складова, що впливає на розмір допомоги по безробіттю розмір заробітної плати.

Як правильно зазначив апелянт сума заробітної плати за період, який необхідно зарахувати в страховий стаж, не було предметом розгляду судових справ.

Водночас, застрахованим особам, визначеним в установленому порядку безробітними, страховий стаж, який протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, залежно від страхового стажу.

Підставою для встановлення розміру допомоги по безробіттю є довідка про середню заробітну плату (дохід), яка видається роботодавцем.

Відповідно до пункту 14 Порядку середньоденна заробітна плата для розрахунку допомоги по безробіттю обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески (єдиний внесок), на кількість календарних днів за розрахунковий період (без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин). Довідка підписується керівником підприємства та головним бухгалтером і скріплюється печаткою.

27 листопада 2015 року ОСОБА_2 була надана заява та розрахунок сум заробітної плати, які враховані при обрахунку пенсії за період, що зараховано до страхового стажу на виконання судового рішення від 13 травня 2014 року.

Надані позивачем документи про суму заробітної плати були внесені до Єдиної інформаційно-аналітичної системи, після чого стало можливим здійснити донарахування допомоги по безробіттю відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», тобто у відсотках до її заробітної плати.

Питання проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати регулюється Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року за №159.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Апелянт, не погоджуючись з рішенням суду вважає, що компенсація можлива лише в тому разі, коли допомога нарахована, але не виплачена, а також, враховуючи, що в даному випадку мав місце спір про право на перерахунок допомоги, то вона повинна бути нарахована лише після винесення рішення суду та набрання ним законної сили.

Також апелянт наполягає на тому, що не було порушено строків виконання відповідного рішення суду про донарахування та виплату допомоги, у звязку з чим, відсутні підстави вважати, що мала місце затримка виплати нарахованого доходу в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Колегія суддів, надаючи правову оцінку даним доводам, бажає зазначити наступне.

Верховний Суд України у своєї постанові від 07 листопада 2012 року, № 6-131цс12, усуваючи розбіжності в застосуванні норм права, які містяться в Законі України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та в Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у звязку з порушенням термінів їх виплати, зазначив, що основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення.

Згідно із пп. 5, 7 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

На думку Верховного Суду України, Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» є нормативно-правовим актом спеціальної дії, що регулює порядок та підстави компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати та встановлює інші правила виплати компенсації, зокрема відсутність вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу.

В постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року, № 21-518а14 наголошено, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-III та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, погоджуючись з доводами апелянта про відсутність його вини щодо порушення права позивача на отримання допомоги по безробіттю в належному розмірі, колегія суддів, із урахуванням позиції Верховного Суду України, вважає, що саме на Цюрупинському районному центрі зайнятості лежить обовязок здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 компенсації за несвоєчасну виплачену допомогу по безробіттю за період з 24 вересня 2014 року по 30 листопада 2015 року та провести виплату компенсації в сумі 18 939,79 грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.122-1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Цюрупинського районного центру зайнятості залишити без задоволення.

Постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Цюрупинського районного центру зайнятості про зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський