Справа № 813/1383/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року №813/1383/16

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Сакалош В.М.,

за участю секретаря судового засідання Бравчук Д.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача 1 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, головного державного інспектора Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, припису, скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (відповідач 1), головного державного інспектора Держпраці у Львівській області Курій Ольги Василівни (відповідач 2) про визнання протиправними дій, припису і скасування припису.

11 травня 2016 року провадження у справі відкрито, хід її розгляду відображено в ухвалах суду, в судовому засіданні 12 липня 2016 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Позивач просить суд визнати протиправними дії головного державного інспектора Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_4 щодо складання припису №13/17/138/0340-0263 від 16 березня 2016 року. Скасувати припис №13/17/138/0340-0263 від 16 березня 2016 року.

Позивач і його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 управління Держпраці у Львівській області заперечило з підстав, викладених у письмовому запереченні долученому до матеріалів справи, просить у позові відмовити як безпідставному. Представник відповідача в судовому засіданні також повністю підтримав правову позицію довірителя.

Відповідач головний державний інспектор Держпраці у Львівській області Курій Ольга Василівна із позовом не погодилась, вважає свої дії вірними, а складений нею оспорюваний припис законним.

Зокрема, ОСОБА_5 управління Держпраці у Львівській області зазначило, що проведеною позаплановою перевіркою було встановлено порушення вимог абзацу 5 пункту 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, а саме, працівниця ОСОБА_6 не ознайомлена під розписку із записом в особовій картці форми П-2 про прийняття на роботу. Також встановлено порушення вимог частини 3 статті 32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці. А саме, відповідно до наказу директора Камянко-Бузького центру розвитку дитини комбінованого типу № 15 від 01.06.2015 року та рішення виконавчого комітету Камянка-Бузької міської ради № 74 від 09.06.2015 року встановлено режим неповної зайнятості в установі. Працівниці ОСОБА_6 встановлено режим неповної зайнятості з 1 одиниці ставки вихователя на 0,85 одиниць ставки вихователя на період з 02.06.2015 року по 31.08.2015 року. Згідно протоколу засідання педагогічної ради № 9 від 31.08.2015 року та графіку роботи на 2015-2016 роки ОСОБА_6 змінено режим роботи з 01.09.2015 року з 1 одиниці ставки вихователя (графік роботи з 8.00 до 13.00 та з 13.00 до 18.00 через день) на 1,1 одиницю ставки вихователя (по 0,55 в двох групах, графік роботи з 8.00 до 11.18 та з 15.12 до 18.30 щоденно), проте, про зміну істотних умов праці більше ніж за 2 місяці ОСОБА_6 жодного разу не повідомлялась.

ГУ Держпраці у Львівській області не заперечує право директора Кам`янка-Бузького центру розвитку дитини комбінованого типу ОСОБА_1, як роботодавця, видавати накази, якими змінюються істотні умови праці, в тому числі режим роботи працівників. Разом із тим, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України про наступну зміну умов праці працівник (в даному випадку ОСОБА_6С.) повинна бути повідомлена не пізніше ніж за 2 місяці.

ОСОБА_6 повинна була бути повідомлена про зміну умов праці не пізніше ніж за 2 місяці до видання наказу №15 від 01.06.2015 року «Про обєднання груп», який змінює для неї істотні умови праці.

Та обставина, що ОСОБА_6 з 1 червня 2015 року по 26 липня 2015 року знаходилась у черговій відпустці і тим самим період праці в режимі неповної зайнятості для неї фактично розпочався 27 липня 2016 року, не має жодного значення для правової оцінки обставин даної справи.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що роботодавець не попереджала її за два місяці про зміну істотних умов праці.

Також згідно протоколу засідання педагогічної ради № 9 від 31.08.2015 року, наказу директора Кам`янка-Бузького центру розвитку дитини комбінованого типу та графіку роботи на 2015-2016 роки ОСОБА_6 змінено режим роботи з 01.09.2015 року з 1 одиниці ставки вихователя (графік роботи з 8.00 до 13.00 та з 13.00 до 18.00 через день) на 1,1 одиницю ставки вихователя (по 0,55 в двох групах, графік роботи з 8.00 до 11.18 та з 15.12 до 18.30 щоденно). У даному випадку ОСОБА_6 також не було повідомлено за 2 місяці про зміну режиму роботи, чим порушено вимоги ч. 3 ст 32 КЗпП України. Оскільки порушення щодо працівниці ОСОБА_6 вже відбулися, разом із тим з метою недопущення вже після проведення перевірки порушень законодавства про працю, був виданий припис з вимогою усунути порушення вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Суд, заслухав пояснення позивача, представників сторін, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

16 березня 2016 року головним державним інспектором Курій Ольгою Василівною Головного управління Держпраці у Львівській області була проведена позапланова перевірка Кам`янка-Бузького центру розвитку дитини комбінованого типу, на підставі доручення Держпраці України від 16.02.2016 року № 1470/4/4.1-ДП-16, ухвали Кам`янка-Бузького районного суду від 09.03.2016 року № 2176 та направлення на проведення перевірки від 12.03.2016 року № 265, за результатами якої був винесений припис, адресований директору Кам`янка-Бузького центру розвитку дитини комбінованого типу ОСОБА_1 № 13/17/138/0340-0263.

В приписі зазначено, що перевіркою встановлено:

-порушення вимог абзацу 5 пункту 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, а саме, працівниця ОСОБА_6 не ознайомлена під розписку із записом в особовій картці форми П-2 про прийняття на роботу;

-порушення вимог частини 3 статті 32 КЗпП України, яке полягає в тому, що відповідно до наказу директора Камянко-Бузького центру розвитку дитини комбінованого типу № 15 від 01.06.2015 року та рішення виконавчого комітету Камянка-Бузької міської ради № 74 від 09.06.2015 року встановлено режим неповної зайнятості в установі, працівниці ОСОБА_6 встановлено режим неповної зайнятості з 1 одиниці ставки вихователя на 0,85 одиниць ставки вихователя на період з 02.06.2015 року по 31.08.2015 року. Про зміну істотних умов праці більше ніж за 2 місяці ОСОБА_6 жодного разу не повідомлялась.

Приписано усунути вказані порушення та проінформувати ОСОБА_5 управління Держпраці у Львівській області.

Не погоджуючись із діями з перевірки та приписом, директор Кам`янка-Бузького центру розвитку дитини комбінованого типу даної установи ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4)безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6)розсудливо;

7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 6 КАС України регламентує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У статті 7 КАС України закріплено такі принципи адміністративного судочинства, як:

1)верховенство права;

2)законність;

3)рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом;

4)змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі;

5)гласність і відкритість адміністративного процесу;

6)забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом;

7)обов'язковість судових рішень.

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. № 386/2011 (надалі - Положення), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 7 Положення).

Підпунктом 3 п. 3 Положення визначено, що Держпраці України відповідно до покладених на них завдань здійснюють, зокрема, державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Держпраці України для виконання покладених на неї завдань мають право видавати в установленому порядку роботодавцям, суб'єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов'язкового державного страхування, обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Надаючи правову оцінку перевірочній діяльності і складанню припису, суд враховане наступне.

В приписі №13/17/138/0340-0263 від 16 березня 2016 року зазначено, що в особовій картці ОСОБА_6 відсутній підпис при внесенні запису про прийняття на роботу, чим порушено п.2.5 глави 2 Інструкції №58. Вказане інспектор кваліфікує порушенням законодавства про працю.

Ст. 4 КЗпП визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. У своєму Рішенні у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство») від 9 липня1998 року, справа № 17/81-97, № 12-рп/98, № 1-1/9812-рп/98 Конституційний Суд України зазначив, що термін «законодавство» треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

У свою чергу, інструкція № 58, на порушення положень якої послався інспектор у приписі №13/17/138/0340-0263 від 16 березня 2016 року, затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, а також Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, тобто вона не є актом законодавства, в розумінні вказаного в зазначеному вище Рішенні Конституційного Суду України. Натомість, дана інструкція є підзаконним нормативним актом.

Припис ГУ Держпраці у Львівській області № 13/17/138/0340-0263 від 16 березня 2016 року винесений на підставі Акту перевірки № 1317138, який у свою чергу, складений 17 березня 2016 року.

В той же час проведення і оформлення результатів перевірки регламентуються Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів (затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 р. за № 1291/21603).

Згідно п. 6 Порядку перевірка складається з таких етапів:

6.1.Робота з документами, наданими субєктами господарювання на вимогу Інспектора:

6.2.Оформлення документів за результатами перевірки.

6.3.Ознайомлення субєктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки.

6.4.Проведення за результатами перевірки розяснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

Згідно п. 7 Порядку, за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Тобто, винесення припису передувало складанню акту, що є грубим порушенням вищевказаного Порядку проведення перевірок Держпраці.

Судом взято до уваги, що згідно пояснень ОСОБА_6 у якості свідка, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_1, в кінці серпня на початку вересня 2015 року ОСОБА_6 було повідомлено на педагогічній раді про перерозподіл груп та зміну робочого графіку, від підпису письмового повідомлення вона відмовилась і залишила педагогічну раду закладу, а в подальшому протягом пів року продовжила працювати за даних обставинах. Таким чином, ОСОБА_7 було повідомлено про зміну режиму роботи ще до проведення перевірки ГУ Держпраці у Львівській області, а тому є абсолютним беззмістовною вимога припису усунути порушення ч. 3 ст. 32 КЗпП України.

Судом враховано, що ОСОБА_6 з 1 червня по 26 липня 2015 року знаходилась у черговій відпустці, зміна її режиму роботи з 1 ставки на 0,85 ставки відбулась з 26 липня 2015 року. В цей же час, наказ №15 «Про обєднання груп» був виданий за 2 місяці до фактичного початку роботи ОСОБА_6 на умовах не повної ставки. Про цей наказ ОСОБА_6 була повідомлена, але від підпису про ознайомлення вона відмовилась. Що стосується зміни режиму роботи ОСОБА_6 з 0,85 на 1,1 ставку, то 31 серпня 2015 року ОСОБА_6 на засіданні педагогічної ради було доведено про зміну комплектації груп та режиму роботи, однак ОСОБА_6 відмовилась від підпису та залишила засідання педагогічної ради, про що складено відповідний акт.

Також, що стосується зміни режиму роботи то перевіркою не встановлено, в чому саме полягала істотність зміни режиму роботи. На думку суду, з урахуванням вищенаведених обставин, зміна умов праці, відображена в наказах і розпорядженнях керівництва не відбилась на конкретних трудових правах ОСОБА_6

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, господарській, цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини.

А тому, судом враховані обставини зазначені у рішенні від 1 липня 2016 року Камянко-Бузького районного суду, зокрема, у постанові про закриття справи у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Дана справа розглядалась у звязку із складанням ГУ Держпраці у Львівській області відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП за результатами перевірки. Тобто, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутнє будь-яке порушення законодавства про працю. 11 липня 2016 року вказана постанова набрала законної сили.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправними дії головного державного інспектора Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_4 щодо складання припису № 13/17/138/0340-0263 від 16 березня 2016 року.

3.Визнати протиправним і скасувати припис № 13/17/138/0340-0263 від 16 березня 2016 року.

4.Судові витрати у розмірі сплаченого судового збору 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп. покласти на відповідача.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18 липня 2016 року.