Справа № 180/687/16-а
Суддя: Беспальок О. А.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі - ГАНОЧЕНКО Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання рішення незаконним та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 березня 2016 року на підставі розпорядження № 150616 від 17 березня 2016 року ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Марганець їй згідно постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року було проведено перерахунок пенсії за період з 13 травня 2015 по 31 березня 2016 роки. Проте відповідач всупереч вимогам Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та постанови КМ України № 159 від 21 лютого 2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», відмовило їй у проведені компенсації донарахованої пенсії. Також незаконними діями відповідача в неї порушився склад життя, настала депресія, підвищився тиск внаслідок переживань. Таким чином відповідач своїми протиправними діями спричинив їй моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в суму 7.000 гривень.

Просить суд визнати неправомірними дії ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Марганець щодо невиконання вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме, не нарахування та невиплати їй компенсації втрати частини її пенсії, у звязку з порушенням строків її виплати за період з 13 травня 2015 по 31 березня 2016 роки; зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Марганець нарахувати та виплатити їй компенсацію втрати частини пенсії, у звязку з порушенням строків її виплати за період з 13 травня 2015 по 31 березня 2016 роки; стягнути з ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Марганець на її користь відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 7.000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, дав пояснення, аналогічні його фабулі. Просив позов задовольнити. В судове засідання, призначене на 14 липня 2014 року не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Позивачка в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_2 пенсійного фонду України у м.Марганці в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, покликаючись на мотиви, викладені у письмовому запереченні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку про наступне.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого-самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що 17 березня 2016 року на підставі розпорядження № 150616 від 17 березня 2016 року ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Марганець ОСОБА_1 згідно постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року було проведено перерахунок пенсії за період з 13 травня 2015 по 31 березня 2016 роки. Однак, у проведенні нарахування компенсації за донарахованої пенсії, відповідач відмовив. (а.с.4).

В своєму рішенні відповідач зазначив, що виплата пенсії ОСОБА_1 не припинялась, доплата за рішенням суду носить разовий характер, тому на виплату компенсації немає законних підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяці виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку сума компенсації обчислюється, як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Таким чином, компенсація громадянам втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії, у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам, здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані із здійсненням компетенції громадян втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до ст. ст. 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України, передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Постановою Верховного суду України від 18 листопада 2014 року по справі №21-518а14 було визначено, що основною умовою для виплати громадянину компенсації ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого № 159 є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією в даному випадку (органом УПФУ) добровільно чи на виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 07 листопада 2012 року по справі №6-131цс12.

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Марганець Дніпропетровської області, яке є суб'єктом владних повноважень не є особливою категорією, яке звільняють від обов'язку виконувати норми ч.1 ст. 244-2 КАС України, як наслідок відмова в проведенні позивачці виплати компенсації є очевидно протиправною, тому позивачка просить суд визнати неправомірною відмову відповідача в виплаті позивачці компенсації втрати частини пенсії, у зв'язку з порушенням строку її виплати, що викладена в відповіді від 04 квітня 2016 року за №С-11. Також просить суд зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Марганець Дніпропетровської області обчислити та виплатити їй компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії з 13 травня 2015 року по 31 березня 2016 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Отже, таке тривале не нарахування пенсії за минулий період сталося через вину відповідача, внаслідок порушення закону, що підтверджується рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позивач має право на отримання компенсації за несвоєчасно отриману пенсію з 13 травня 2015 року по 31 березня 2016 року (відповідно до постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року по справі №180/1783/15-а), яка не носить характер разової виплати.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача не надала суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності дій ОСОБА_2 та бездіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Тому суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 в частині визнання дій неправомірними щодо невиплати їй компенсації втрати частини її пенсії, у звязку з порушенням строків її виплати та зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату такої компенсації.

Стосовно заявлених вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7.000 гривень суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування вимог моральної шкоди позивачка покликається на те, що у звязку з неправомірними діями відповідача у неї настала депресія, порушився склад життя, взаємини з рідними, підвищився тиск, погіршився апетит, постійно мучить тахікардія, внаслідок переживань.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 300 грн.

Оскільки відповідачем не нараховано компенсацію за затримку виплати пенсії, внаслідок чого позивачка знову змушена у своєму стані звертатися до суду, хоча в суді остання уповноважила здійснювати своє представництво ОСОБА_3, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 100 грн. та , що саме такий розмір на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду, ступінь вини відповідача, характер та обсяг страждань позивачки, та причинний зв'язок між діями та наслідками.

У відповідності до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалення на користь сторони, яке не субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Марганець Дніпропетровської області підлягають стягненню в дохід держави 1.102 грн. 40 коп. несплачених судових витрат (за вимогу про визнання бездіяльності і зобовязання до вчинення дій та моральну шкоду).

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст. ст. 12, 41, 69, 70, 71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Марганець Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії неправомірними.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Марганець Дніпропетровської області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в період з 13 травня 2015 року по 31 березня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Марганець Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 100 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Марганець Дніпропетровської області в дохід держави 1.102 грн. 40 коп. несплачених судових витрат.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК

Оригінал постанови.