Справа № 583/3685/15-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р.Справа № 583/3685/15-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Філатова Ю.М, Мельнікової Л.В.

при секретарі Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Охтирської міської ради на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2016р. по справі № 583/3685/15-а

за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4

до Охтирської міської ради

треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7

про зобов'язання прийняти рішення по суті поданої заяви в інтересах неповнолітньої дитини про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які діють в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, звернулися до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просили визнати протиправними дії Охтирської міської ради Сумської області та його органу в статусі постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, по прийняттю 23.09.2015 р. рішення про виключення з проекту рішення Охтирської міської ради «Про надання дозволу на розробку документації з землеустрою» п. 1.45 за змістом « 1.45 ОСОБА_4, який проживає по АДРЕСА_1 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2, визнавши незаконним та скасувавши протокольне рішення № 79 постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища від 23.09.2015 р. про виключення з проекту рішення Охтирської міської ради «Про надання дозволу на розробку документації з землеустрою» п. 1.45 за змістом « 1.45 ОСОБА_4, який проживає по АДРЕСА_1 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2016р. по справі № 583/3685/15-а позовні вимоги задоволено: визнано протиправною бездіяльність Охтирської міської ради Сумської області щодо не розгляду протягом місяця заяви ОСОБА_4 від 06.08.2015 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2 зобов'язано Охтирську міську раду Сумської області на найближчому пленарному засіданні розглянути заяву ОСОБА_4 від 06.08.2015 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2 та прийняти по ній рішення.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2016р. по справі № 583/3685/15-а та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивачі подали письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягають на законності судового рішення та просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі ? ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зверталися до Охтирської міської ради з заявами в інтересах їх неповнолітнього сина ? ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель запасу, розташованої за адресою АДРЕСА_2

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що 06.08.2015 р. (вх. № 567/01-32 від 06.08.2015 р.) неповнолітній ОСОБА_4 звернувся з письмовою заявою до Охтирської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2

В поданій заяві ОСОБА_4 зазначив, що раніше право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки за даним цільовим призначенням згідно ст. 116, 118 ЗК України не використав. До заяви додав: графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки; копію документу, що посвідчує особу; копію документу про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податку; витяг з рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 17.04.2015 р. про присвоєння поштової адреси земельній ділянці - АДРЕСА_2; копію рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 20.05.2015 р. про надання дозволу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на надання згоди на вчинення правочину неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на розробку на його ім'я проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2

Протокольним рішенням (протокол № 78) засідання постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Охтирської міської ради від 20.08.2015 р. з проекту рішення Охтирської міської ради було виключено п. 1.22 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 на ім'я неповнолітнього ОСОБА_4, і матеріали направлені на доопрацювання для більш ретельного вивчення.

Листом № 01-31/1936 від 27.08.2015 р. за підписом міського голови м. Охтирка, ОСОБА_4 було повідомлено про результати розгляду його заяви на засіданні постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища 20.08.2015 р. та зазначено, що після доопрацювання заява ОСОБА_4 буде винесена повторно на розгляд постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища.

Протокольним рішенням (протокол № 79) засідання постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища від 23.09.2015 р. з проекту рішення Охтирської міської ради було виключено п. 1.45 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 на ім'я неповнолітнього ОСОБА_4 Рішення мотивовано необхідністю виділення даної земельної ділянки учаснику АТО згідно черги на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якого перевагу на отримання земельних ділянок мають учасники АТО.

Листом № 01-31/2204 від 24.09.2015 р. за підписом міського голови м. Охтирка, ОСОБА_4 повідомлено, що його заява від 06.08.2015 р. зареєстрована за № 754 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 повторно розглянута на засіданні постійної комісії з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, яке відбулося 23.09.2015 р., та в результаті розгляду даної заяви депутатською комісією вирішено винести на розгляд сесії міської ради проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд учаснику антитерористичної операції.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивачі звернулися до суду першої інстанції в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що Охтирською міською радою не розглянута заява ОСОБА_4 від 06.08.2015 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2, що на думку суду першої інстанції є в порушенням ст. 118 ЗК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Охтирської міської ради № 10-МР від 02.12.2010 р. затверджений перелік постійних комісій Охтирської міської ради VІ скликання, серед якого є комісія з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища.

Відповідно до розділу І Положення про постійні комісії міської ради шостого скликання, затвердженого рішенням Охтирської міської ради № 10-МР від 02.12.2010 р. (далі ? Положення № 10-МР) постійні комісії Охтирської міської ради є органами міської ради, що обираються з числа її депутатів для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до їх відання, здійснення контролю за виконанням рішень міської ради та її виконавчих органів. Постійні комісії є підзвітними раді та відповідальними перед нею.

Згідно з п. п. 3.3.5, 4.16 Положення № 10-МР - постійна комісії Охтирської міської ради з питань містобудування, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища уповноважена попередньо розглядати питання щодо приватизації земельних ділянок, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальної громади міста, та, за результатами вивчення та розгляду даних питань, готує проекти рішень з питань, що обговорюються.

Відповідно до абз. 1 ст. 28 та абз. 9 ст. 30 Регламенту роботи Охтирської міської ради VI скликання, затвердженого рішенням Охтирської міської ради від 02.12.2010 р. № 10-МР, постійні комісії міської ради готують та попередньо розглядають проекти рішень на своїх засіданнях і за підсумками розгляду готують висновки у формі рішень, які додаються до проектів рішень за підписом голови постійної комісії.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 06.08.2015 р. звернувся з письмовою заявою до Охтирської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2

На подану ОСОБА_4 заяву відповідачем спочатку було повідомлено заявника, що з проекту рішення Охтирської міської ради було виключено п. 1.45 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 на ім'я неповнолітнього ОСОБА_4 яке мотивовано необхідністю виділення даної земельної ділянки учаснику АТО згідно черги на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якого перевагу на отримання земельних ділянок мають учасники АТО, а в подальшому заявника було повідомлено, що в результаті розгляду даної заяви депутатською комісією вирішено винести на розгляд сесії міської ради проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд учаснику антитерористичної операції.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що по заяві позивача Охтирською міською радою не було прийнято рішення як про її задоволення, так і про відмову у її задоволенні.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Суб'єктам владних повноважень, які передають земельній ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам зазначеним у Земельному кодексі документів, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Наведені норми встановлюють право відповідача передавати земельні ділянки комунальної власності у власність громадян.

Відповідно до пп. 8 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону № 280/97 ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Враховуючи положення наведених вище норм права, колегія суддів зазначає, що надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у ст. 118 ЗК України. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду. При цьому, колегія суддів зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

В порушення вимог наведених вище норм права відповідачем не була розглянута заява ОСОБА_4 від 06.08.2015 р., у встановленому чинним законодавством, оскільки йому була надана лише відповідь про те, що в результаті розгляду даної заяви депутатською комісією вирішено винести на розгляд сесії міської ради проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд учаснику антитерористичної операції. Колегія суддів зазначає, що вказана відповідь не може вважатися відмовою у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки вона надана органом, що не визначений у ст.118 ЗК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено такої підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як винесення на розгляд сесії міської ради проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд учаснику АТО.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону № 280/97 ВР органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів зазначає, що відповідачем при розгляді заяви ОСОБА_4 було порушено норми ЗК України та принцип розсудливості, оскільки такі дії відповідача спрямовані на перешкоджання ОСОБА_4 в реалізації його права отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою або отримати мотивовану відмову у наданні такого дозволу.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Охтирської міської ради Сумської області на найближчому пленарному засіданні розглянути заяву ОСОБА_4 від 06.08.2015 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2 та прийняти по ній рішення, приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що хоча позивачі змінили позовні вимоги, подавши письмову заяву від 25.12.2015 р., однак зі змісту їх позовної заяви та зі змісту письмового обґрунтування позовних вимог від 10.02.2016 р. вбачається, що фактично ними оскаржується бездіяльність Охтирської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_4 від 06.08.2015 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2

Колегія суддів зазначає, що чиним законодавством визначено право розпорядження землями комунальної власності виключно на підставі норм ЗК України, а тому відповідач не мав право не розглядати заяву ОСОБА_4 у визначеному порядку. В свою чергу, ОСОБА_4 правомірно очікував на розгляд його заяви від 06.08.2015 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в порядку черговості, та отримання позитивного рішення на свою заяву.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судовому захисту підлягає не лише порушене право, а й порушений інтерес. В свою чергу, інтересом фізичної особи у сфері публічно-правових відносин слід розуміти не будь-який інтерес, а правовий, тобто такий, що може бути об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб фізичних осіб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р., поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції України і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 р. по справі № 21-87а13.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів зазначає, що в даному випадку суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав відповідача розглянути на пленарному заяву ОСОБА_4 від 06.08.2015 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2 та прийняти по ній рішення, оскільки саме таке рішення суду, в даному випадку, в повній мірі сприяє захисту та відновленню порушених прав ОСОБА_4

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2016р. по справі № 583/3685/15-а прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Що стосується клопотання представника позивача про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі ? Закон № 4191-VI) визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

В обґрунтування понесених витрат на правову допомогу позивачі надали договори про надання правової допомоги від 17.06.2015 р. та від 17.06.2016 р., розрахункові квитанції серії ААБ № 12 та № 13 та акт виконаних робіт. В договорі про правову допомогу зазначено, що сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і у межах даного договору в сумі 500,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що, не зважаючи на порядок визначення гонорару у договорі, суд для обчислення суми компенсації витрат повинен керуватись вимогами Закону № 4191-VI.

При цьому, виходячи з приписів норм глави 6 розділу ІІ та глави 3 розділу ІІІ КАС України, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, звіту про надання правової допомоги представником позивачів не надано, як не надано і розрахунків (калькуляції вартості правової допомоги), відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Наявні в матеріалах справи акт прийому-передачі виконаних робіт та розрахункова квитанція не є розрахунком (калькуляцією) виконаних робіт за договором про правову допомогу чи звітом про виконану роботу. Крім того, укладений між представником позивачів та ОСОБА_5 договір про надання правової допомоги датований 17.06.2015 р., тобто є таким, що укладений ще до моменту звернення позивачів до суду першої інстанції із позовною заявою, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в межах перегляду справи за апеляційною скаргою.

Таким чином, клопотання позивачів про стягнення на їх користь витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Охтирської міської ради на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2016р. по справі № 583/3685/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2016р. по справі № 583/3685/15-а за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до Охтирської міської ради, треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про зобов'язання прийняти рішення по суті поданої заяви в інтересах неповнолітньої дитини про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Мельнікова Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 15.07.2016 року.