Справа № 521/10955/16-а
Суддя: Поліщук І. О.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/242/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Малиновському районі міста Одеси про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, вказуючи, що він є пенсіонером органів прокуратури та з 2005 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». З 01.01.2013 року він почав займатися індивідуальною адвокатською діяльністю і був взятий на облік у ДПІ у Малиновському районі м. Одеси в якості платника податків як само зайнята особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №468, виданого 26.11.2009 року Херсонською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури. У зв'язку з прийняттям Закону України № 213-У11 від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» він 12.03.2015 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону Украйни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» подав до Ради адвокатів Херсонської області заяву про зупинення адвокатської діяльності та 13.03.2015 року отримав Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, згідно якого дія мого свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю була зупинена з 12.03.2015 року. 16.03.2015 року позивач надав до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси копію вказаного витягу з Єдиного реєстру адвокатів про зупинення мого права на заняття адвокатською діяльністю та повідомив, що припинив адвокатську діяльність. Позивач вказує, що до грудня 2015 року він отримував пенсію як непрацюючий пенсіонер у розмірі 9645,59 гривень, а 11.12.2012 року йому надійшло повідомлення про те, що на мою пенсійну картку в Ощадбанку надійшла пенсія у значно меншому розмірі, а саме 8289,18 гривень. Після звернення до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси йому повідомили про причини зниження розміру пенсії, а саме те, що він вважається працюючим пенсіонером, оскільки я внесений до реєстру страхувальників Д111 у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області. При цьому позивачу повідомили, що згідно вимог законодавства, на думку відповідача, йому як працюючій особі з 01.04.2015 мала виплачуватися пенсія у розмірі 85 відсотків від місячного розміру, а саме 8368,38 грн. Його посилання на положення Закону Украйни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відносно того, що з 12.03.2015 він не може працювати адвокатом і тому не вважаюся працюючим пенсіонером відповідачем залишені без уваги. Позивач у позові звертає увагу суду, що після його звернення 04.04.2016 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, у травні 2016 року він отримав пенсію ще меншого розміру 6694,70 грн. ніж вказана вище у відповіді відповідача 8368,38 гривень.

За таких обставин, він зробив висновок про додаткове утримання з нього коштів, які, на думку відповідача, він переплатив мені за період з 01.04.2015 року по 11.12.2015 року, хоча про підстави таких дій у відповіді вказано не було. У зв'язку з наведеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.13.07.2016 року позивачем подана уточнена позовна заява в якій він просить визнати протиправними рішення управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси № 711 від 18.11.2015 року щодо виплати йому пенсії у розмірі 85% від місячного розміру та рішення № 156343 від 22.04.2016 року по поновлення утримань з пенсії та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси виплачувати йому пенсію у повному обсязі, тобто у розмірі 100 відсотків від місячного розміру, починаючи з 11.12.2015 року.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість. Представник відповідача в повному обсязі підтримала доводи викладені у письмових запереченнях на позов.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів прокуратури та з 2005 року і йому призначено пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

У відповідності до ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п. 13. ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 14.10.2014 року № 1697-УІІ, який після внесення змін та доповнень, набрав чинності з 15 липня 2015 року, пенсії за вислугу років перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державний органами, а п. 20 цієї статті також зазначено, що умови та порядок перерахунку призначеної пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з прийняттям Закону України № 213-У11 від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» ОСОБА_1 12.03.2015 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону Украйни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» подав до Ради адвокатів Херсонської області заяву про зупинення адвокатської діяльності.

13.03.2015 року ОСОБА_1 отримав Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, згідно якого дія його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю була зупинена з 12.03.2015 року.

Сторонами не оспорюється, що 16.03.2015 року позивач надав до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси копію вказаного витягу з Єдиного реєстру адвокатів про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю та повідомив, що припинив адвокатську діяльність. До грудня 2015 року ОСОБА_1 отримував пенсію як непрацюючий пенсіонер у розмірі 9645,59 гривень, а з 11.12.2012 року йому надійшло повідомлення про те, що йому нарахована пенсія у значно меншому розмірі, а саме 8289,18 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що Управлінням пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси прийнято рішення № 711 від 18.11.2015 року щодо виплати позивачу пенсії у розмірі 85% від місячного розміру, тому що з 23.03.2015 року в реєстрі фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, яка забезпечує себе роботою самостійно, тобто є працюючою особою. Однак суд не погоджується з вищевикладеною правою позицією сторони відповідача з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), є застрахованими особами.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Державна реєстрація фізичних осіб-підприємців це засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру (стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»). Згідно із частиною 3 статті 46 цього Закону, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Фізична особа-підприємець вважається працюючою до дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності». Позиція відповідача обґрунтована ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно якої взяття на облік осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, в тому числі займаються адвокатською діяльністю, здійснюють органи доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. На думку відповідача, якщо особа внесена до реєстру страхувальників - вона вважається працюючою.

Через наявність відомостей у вказаному реєстрі про Позивача, як страхувальника, відповідач вважає Позивача працюючим пенсіонером.

Така позиція відповідача не відповідає вимогам закону, оскільки адвокатська діяльність є специфічною і регламентується спеціальним Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно якого: Адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом (п. 1 ч. 1 ст. 1); Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність (ч. 2 ст. 2); Правовою основою діяльності адвокатури України є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України (ст. 3).Ст. 5 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» проголошує: Адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб;- Держава створює належні умови для діяльності адвокатури та забезпечує дотримання гарантій адвокатської діяльності. Ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає специфічні гарантії адвокатської діяльності.

Таким чином, адвокатська діяльність регламентується окремим (спеціальним) Законом, який конкретно регламентує порядок набуття права на заняття адвокатською діяльністю, організаційні форми адвокатської діяльності (розділ 2), види адвокатської діяльності, права і обов'язки адвоката, гарантії адвокатської діяльності (розділ 3), порядок зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю (розділ 5).

Таким чином, Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є загальним, а Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є спеціальним, норми якого діють тільки в межах визначеного виду відносин і встановлюють для нього певні особливості порівняно із загальним правилом, у зв'язку з чим в даному випадку необхідно керуватися спеціальним законом.

Якщо відповідач тлумачить окремі норми законодавства щодо визнання поняття працюючої особи, то Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» конкретно регламентує питання набуття, зупинення і припинення права про на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно ст. 17 Закону Украйни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вирішення різних питань адвокатської діяльності (прийняття рішень про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, реєстрації зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю) віднесено до компетенції Ради адвокатів України і фіксуються у Єдиному реєстрі адвокатів України.

За пунктом 5 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Таким чином, з моменту зупинення 12.03.2015 права на заняття адвокатською діяльністю позивач як адвокат, не мав і не має зараз права її здійснювати, у зв'язку з чим не може вважатися працюючим пенсіонером.

Проте, Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, ігноруючи норми Закону про адвокатуру, зменшило розмір місячної пенсії позивача на підставі рішення № 711 від 18.11.2015 року. Таким чином, визнання відповідачем ОСОБА_1 працюючим пенсіонером і невиплата йому з 11.12.2015 року пенсії у повному місячного розміру є незаконною.

Представник відповідача в судовому засіданні вказував, що згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернути пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. У звязку з проведеною безпідставною переплатою належних Пенсійному Фонду коштів порушуються інтереси держави і це приводить до дестабілізації фінансування на виплату пенсій і допомоги. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно, зобовязана його повернути потерпілому, незалежно від того, чи безпідставне набуття було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Ці положення застосовуються доповнення виконаного однією із сторін. З врахуванням положень ст. 1212 ЦК України Пенсійним фондом України у Малиновському районі міста Одеси прийнято рішення від 22.04.2016 року № 156343 «Про поновлення утримань з пенсії», згідно з яким з 01.05.2016 року поновлено утримання з ОСОБА_1 як з особи, що здійснює незалежну професійну діяльність у сфері права суму переплати у розмірі 10851 гривень 28 копійок, згідно рішення від 18.11.2015 року № 711.

Суд не погоджується з вищезазначеною правовою позицією представника відповідача виходячи з наступного. Так у відповідності до правил статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Сторонами не заперечувалося, що грошові кошти нараховані позивачу плати є пенсією. В ході розгляду справи, судом не встановлено факт рахункової помилки з боку Пенсійного фонду, недобросовісність з боку Позивача при нарахуванні йому пенсійних виплат, які як вважає сторона відповідача Позивачу переплачені.

З цих підстав, суд приходить до висновку про ґрунтовність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі міста Одеси від 22.04.2016 року № 156343 «Про поновлення утримань з пенсії», згідно з яким з 01.05.2016 року поновлено утримання з ОСОБА_1 як з особи, що здійснює незалежну професійну діяльність у сфері права на суму переплати у розмірі 10851 гривень 28 копійок, згідно рішення від 18.11.2015 року № 711.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 71, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі міста Одеси від 18.11.2015 року № 711 «Про виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 85 %».

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі міста Одеси від 22.04.2016 року № 156343 «Про поновлення утримань з пенсії», згідно з яким з 01.05.2016 року поновлено утримання з ОСОБА_1 як з особи, що здійснює незалежну професійну діяльність у сфері права суму переплати у розмірі 10851 гривень 28 копійок, згідно рішення від 18.11.2015 року № 711.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Малиновському районі міста Одеси виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у повному обсязі, тобто у розмірі 100 % із розрахунку середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, з 11.12.2015 року, з врахуванням вже здійснених виплат.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: