Справа № 705/2513/16-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/2513/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Годік Л.С.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної пенітенціарної служби України про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії центрального апарату Державної пенітенціарної служби України щодо встановлення розмірів та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України;

- скасувати рішення Комісії Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від 24.11.2015 року № 10-15;

- зобов'язати Державну пенітенціарну службу України здійснити виплату на його користь одноразову грошову допомогу передбачену ст. 23 Закону України «Про міліцію» в редакції Законів № 328-V (328-16) від 03.11.2006, № 208-VIIІ (208-19) від 13.02.2015, Постанови КМУ від 21.10.2015 р. за № 850 у розмірі 275 600 грн.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасувати рішення Державної пенітенціарної служби України (протокол №10-15 від 124.11.2015) в частині визначення суми одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 в розмірі 34875,00 грн;

- зобов'язати Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області нарахувати та виплати ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до ст. 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» та постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, з урахуванням виплачених сум.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 23 вересня 2005 року по 23 серпня 2015 рік проходив службу в управлінні Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області. Згідно наказу № 143о/с, 03.08.2015 був звільнений зі служби за пп. «б» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

За результатами визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, згідно довідки серія 10 ААА № 005238, на підставі акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 193317 від 05.10.2015, 02.09.2015 позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 75%.

Згідно довідки до вищезазначеного акта огляду, серія 12 ААА № 193317 від 05.10.2015, позивачу з 02.09.2015 встановлено другу групу інвалідності, з причин захворювання пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

В свою чергу, за результатами розгляду матеріалів, які надійшли для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, комісія Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України вирішила призначити та виплатити грошову допомогу за рахунок коштів, виділених за КПКВ 3606020 КЕКВ 2730: особам, інвалідність та відсоток втрати працездатності яким встановлені до 31.10.2015 - відповідно до «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007: по управлінню Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області, позивачу, інваліду другої групи, в сумі 34 875,00 грн, що зафіксовано протоколом №10-15 від 24.11.2015.

На звернення позивача від 29.12.2015 щодо проведення перерахунку коштів для виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, управлінням Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області повідомлено його, що Управління вважає, що підготовка матеріалів щодо встановлення ОГВ була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства. Встановлення розміру вказаної виплати не є компетенцією Управління та необхідно звертатися до органу, що призначає виплату.

З приводу наведеного, 03.02.2016 Державною пенітенціарною службою України на адресу позивача надіслано листа за №4/3-803-16/В-75 від 03.02.2016, за яким одноразова грошова допомога призначена йому на час встановлення групи інвалідності відповідно до «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007, який, як зазначено, діяв на той час.

Вважаючи свої права порушеними, а розмір призначеної одноразової грошової допомоги необґрунтованим, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що днем виникнення права позивача на отримання вказаної грошової допомоги є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. При цьому, як станом на момент дати встановлення втрати працездатності (згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААА № 193317, від 05.10.2015, позивачу з 02.09.2015 встановлено другу групу інвалідності), так і на момент прийняття рішення відповідачем про виплату грошової допомоги в розмірі 34875,00 грн. були чинним норми законів, які встановлювали розмір такої допомоги - 200-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

За змістом ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-IV від 23.06.2005 (у редакції, дійсній станом на момент виникнення спірних правовідносин) на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 (далі - Закон № 565-XII) у редакції Закону України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» № 208-VIII від 13.02.2015 (далі - Закон № 208-VIII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі <…> 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи <…> в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон № 208-VIII набрав чинності 12.03.2015, а Закон № 565-XII втратив чинність 07.11.2015. З огляду на це, наведена вище норма діяла у період з 12.03.2015 по 07.11.2015.

У відповідності до ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 208-VIII, Кабінету Міністрів України, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Таким чином, до 12.06.2015 Кабінет Міністрів України мав привести у відповідність новій редакції ст. 23 Закону № 565-XII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, однак, це було зроблено лише із прийняттям від 21.10.2015 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 (далі - Порядок № 850), який набрав чинності 10.11.2015.

При цьому, пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Постанова № 850) установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707 (далі - Порядок № 707).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав з дати, зазначеної у довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, тобто з 02.09.2015.

Таким чином, на момент отримання права на одноразову грошову допомогу, діяла нова норма Закону № 565-XII у редакції Закону № 208-VIII, за якою позивач отримав право на виплату, залежно від ступеня втрати працездатності, одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. При цьому, у цей час, Порядок № 850 ще не було прийнято, однак діяв Порядок № 707, який не враховував зміни, внесені Законом № 208-VIII.

У зв'язку із цим, колегія суддів апеляційного суду допускає можливість застосування при призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги до надбання чинності Порядком № 850 (до 10.11.2015) за правилами Порядку № 707 в частині, що стосується механізму такого призначення та виплати. Однак, застосування Порядку № 707 після внесення 12.03.2015 до ч. 6 ст. 23 Закону № 565-XII змін, в частині, що стосується, зокрема, розміру одноразової грошової допомоги, є протиправним, оскільки з дня набрання чинності Законом № 208-VIII, Порядок № 707 у цій частині суперечив його нормам та в силу переваги законів над нормативно-правовими актами уряду не підлягав застосуванню.

Варто зазначити, що механізм прийняття рішення про призначення грошової допомоги, передбачений Порядком № 707 та Порядком № 850 за характером процедури в цілому тотожний.

Так, відповідно до п. 7 Порядку № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Пунктами 8, 9 Порядку № 850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, за Порядком № 707 та Порядком № 850 відповідний центральний орган виконавчої влади (у даному випадку відповідач) у визначений строк після надходження відповідних документів з органу, в якому особа (у даному випадку позивач) проходила службу за наявності на це підстав приймає рішення про призначення грошової допомоги виплати, яке надсилає органу, в якому особа проходила службу для здійснення такої виплати.

Так, згідно протоколу комісії Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України № 10-15 від 24.11.2015 позивачу призначено одноразову грошову допомогу, відповідно до Порядку № 707 у розмірі 34 875 грн, тобто меншому, ніж передбачено ч. 6 ст. 23 Закону № 565-XII.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що станом на момент прийняття комісією вказаного рішення, Порядок № 850 вже набув чинності та, зокрема, передбачав, що Порядок № 707 не може бути застосовано до позивача (так як право на отримання допомоги за у останнього виникло після прийняття Закону № 208-VIII).

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем протиправно призначено позивачу одноразову грошову допомогу у меншому розмірі, ніж це передбачено ч. 6 ст. 23 Закону № 565-XII.

Однак, зобов'язуючи Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області нарахувати та виплати позивачу одноразову грошову допомогу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області не є стороною у справі або іншим учасником даного процесу, та те, що виплата такої допомоги здійснюється виключно на підставі рішення відповідача, яке суд, у свою чергу, скасував.

Відповідач, як це передбачено Порядком № 850 (а також і Порядком № 707), в межах своєї компетенції приймає виключно рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладене, враховуючи, що Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області не є стороною у справі, належним способом захисту прав позивача, у межах спірних відносин та суб'єктного складу сторін справи, є зобов'язання Державної пенітенціарної служби України призначити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі, що передбачений ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 у редакції Закону України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» № 208-VIII від 13.02.2015.

Поряд із цим, колегія суддів апеляційного суду відхиляє посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд протиправно розглянув справу в порядку скороченого провадження, оскільки в силу п. 2 ч. 1 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) дана справа підлягає розгляду в порядку скороченого провадження.

Заборона щодо розгляду у порядку скороченого провадження адміністративних справ, які належить розглядати колегією суддів, встановлена ч. 11 ст. 1832 КАС, до даної справи застосуванню не підлягає, так як в силу ч. 1 ст. 24 КАС колегіальний розгляд справи за позовом до центрального органу виконавчої влади здійснюється в окружному адміністративному суді, однак дана справа, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС, підсудна та розглянута місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області нарахувати та виплати позивачу одноразову грошову допомогу необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне частково скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року та прийняти у цій частині нове рішення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України задовольнити частково.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року в частині зобов'язання Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області нарахувати та виплати ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу скасувати та в цій частині прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Зобов'язати Державну пенітенціарну службу України призначити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому частиною шостою статті 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 у редакції Закону України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» № 208-VIII від 13.02.2015.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту постановлення є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.