Справа № 2-а-5050/11
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Деснянський районний суд міста Києва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Панченко О.М.

при секретарі - Слободянюк O.A.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним адміністративним позовом, посилався на порушення своїх пенсійних прав, просить визнати неправомірною відмову відповідача щодо проведення перерахунку та доплати йому підвищення до пенсії, як інваліду війни, а також зобов»язати відповідача провести перерахунок, з урахуванням інфляції та індексації та забезпечити виплату йому підвищення пенсії, як інваліду 3 групи, у відповідності до ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка повинна становити 200% від мінімальної пенсії за віком в період з 29.12.2010 року з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В судове засідання позивач не з»явився, просив в своїй письмовій заяві проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказавши про те, що надбавка позивачу як інваліду війни виплачується на підставі діючого законодавства з урахуванням змін, які набули чинності з 01.01.2006 року до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою суду від 01.08.2011 року позовні вимоги в період з 29.12.2010 року по 06.01.2011 року залишені без розгляду.

Позовні вимоги за період з 06.01.2011 року не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію відповідно до Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Відповідно до ст. 15 цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним п. «Б»-«Д» ст. 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законові і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пенсії за вислугу років підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачає підвищення пенсії за вислугу років інвалідам 1 групи у розмірі 400% мінімальної пенсії за віком, 2 групи у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, 3 групи - 200% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 05.10.2005 року №2939-ІУ «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , який набрав чинності для зазначеної категорії пенсіонерів з 01.01.2006 року ст. 13 вищезазначеного закону було викладено в наступній редакції «Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується: інвалідам 1 групи у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи - 40%> прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи - 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення Закону України від 05.10.2005 року №2939-1У неконституційними не визнавались та є чинними з 01.01.2006 року.

Таким чином, норма Закону, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві - є попередньою редакцією Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка втратила чинність у зв»язку з внесенням нових змін.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові та службові особи зобов»язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що вимоги позову є необгрунтованиими, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,86,71,162,167,256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: