Справа № 2а-15358/09/0570
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2010-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2010 року справа №2а-15358/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий: Сіваченко І.В.

судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача від відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 С.П. ОСОБА_5 не з'явився не з'явився
розглянувши апеляційну скаргуДержавна інспекція з контролю за цінами в Донецькій області
на постановуДонецького окружного адміністративного суду
від 20 листопада 2009 р.
по адміністративній справі№2а-15358/09/0570 (суддя Буряк І.В. )
за позовомДержавне підприємство "Маріупольський морський торговельний порт"
до треті особи Державна інспекція з контролю за цінами в Донецькій області
пропро визнання нечинним рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін

В С Т А Н О В И Л А :

Державне підприємство «Маріупольський морський торговельний порт» звернулося до суду з цим позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Донецькій області «про визнання нечинним рішення».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року у справі № 2а-15358/09/0570 позов було задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Державна інспекція з контролю за цінами в Донецькій області подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

З 24 липня 2009 року по 06 серпня 2009 року Державною інспекцією з контролю за цінами в Донецькій області проведено вибіркову перевірку позивача за період з 25.06.2008р. по 05.07.2009р., за результатами якої складено акт № 461 від 06.08.2009р.

Відповідно до зазначених в акті № 461 від 06.08.2009р. результатів перевірки (моніторингу) порядку формування та застосування цін (тарифів) встановлено застосування тарифів з порушенням запроваджених методів регулювання за рахунок ненадання відповідних знижок при нарахування плати за роботу буксирів при швартових операціях та санітарного збору, а саме встановлено: безпідставне стягнення санітарного збору; ненадання відповідних знижок при нарахуванні плати за роботу буксирів для суден, які використовують при швартових операціях підрулювальний пристрій; встановлення тарифів на послуги з оформлення прибуття суден у порт виходу з порту. Отримана виручка з порушенням діючого порядку формування та застосування регульованих цін (тарифів) визначена у розмірі 263571,01 грн.

Не погоджуючись із вказаним актом, позивач звернувся до відповідача із запереченням від 07.08.2009р. №01-11/456.

13 серпня 2009 року Державна інспекція з контролю за цінами в Донецькій області прийняла рішення № 223 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, відповідного до якого з ДП «ММТП» в доход бюджету підлягає вилученню безпідставна отримана сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін у розмірі 263 571,01 грн., а також штраф у двохкратному розмірі необґрунтовано отриманої суми виручки 527 142,02 грн. Загальна сума економічної санкції складає 790 713,03 грн.

Разом із рішенням № 223 від 13.08.2009р. позивач отримав претензію від 13.08.2009р. №05-04/223-223 на суму 790 713,03 грн. та припис №273-223 від 13.08.2009р. про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін, відповідно до якого позивач повинен в місячний термін усунути порушення порядку встановлення розмірів плати за надання послуг, шляхом їх приведення у відповідність до вимог постанови КМУ від 12 жовтня 2000 р. № 1544 «Про портові збори», Наказу Міністерства транспорту України від 27 червня 1996 року № 214 «Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України», п.8 ст.88 Кодексу торговельного мореплавства України від 23 травня 1995 року № 176/95-ВР, п.2.2 Положення про Інспекцію державного портового нагляду морського торговельного порту України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 18 жовтня 2000 року № 574 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2000 року за № 775/4996.

07 вересня 2009 року ДП «ММТП» надіслав відповідачу відповідь на претензію від 13.08.2009р. №05-04/223-223, відповідно до якої вимоги претензії не визнає в повному обсязі.

Копії зазначених документів наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 190 Господарського Кодексу України та ст. 7 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 03 грудня 1990 року № 507-ХІІ, вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Частиною першою ст. 190 Господарського Кодексу України встановлено, що державні фіксовані та регульовані ціни встановлюються на ресурси, що справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, а також на продукцію та послуги, що мають суттєве соціальне значення для населення. Перелік зазначених ресурсів, продукції, послуг затверджує Кабінет Міністрів України.

Аналогічне положення міститься у статтях 4, 9 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

У відповідності до ст. 4 зазначеного Закону, Кабінет Міністрів України: забезпечує здійснення в республіці державної політики цін; визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, крім сфери телекомунікацій; визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Згідно ст. 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» Державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін, тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції. Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Вказані органи здійснюють контроль у взаємодії з профспілками, спілками споживачів та іншими громадськими організаціями. Державні органи, що здійснюють контроль за цінами, та їх посадові особи мають права, виконують обов'язки і несуть відповідальність, передбачені Законом України "Про державну податкову службу в Україні", крім повноважень, передбачених пунктами 6 - 9 статті 11 вказаного Закону. Господарські суб'єкти повинні в установленому порядку подавати необхідну інформацію для здійснення контролю за правильністю встановлення і застосування цін.

Відповідно до ст. 14 зазначеного Закону, вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Підприємства, організації та інші юридичні і фізичні особи мають право оскаржити до суду порушення цін з боку державних органів, підприємств, організацій, кооперативів та інших юридичних і фізичних осіб і вимагати відшкодування завданих їм збитків у випадках реалізації їм товарів та послуг з порушенням вимог чинного законодавства.

Згідно п. 4 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 р. № 1819, Державна інспекцію з контролю за цінами відповідно до покладених на неї завдань:

- у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування;

- надає за результатами перевірок органів виконавчої влади, суб'єктів господарювання обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів;

- застосовує відповідно до законодавства адміністративно-господарські санкції за порушення порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів);

Щодо безпідставного стягнення санітарного збору, суд дійшов наступних висновків.

Згідно акту № 461 від 06.08.2009р. встановлено випадок, коли стягувалась плата за невиконані роботи з приймання з судна «Мун Лайт» всіх видів забруднень, а саме, прийняття і здавання забруднень не засвідчено належним чином оформленими довідками порту.

Як вбачається з матеріалів справи, та сторонами не спростовується, зазначене судно «Мун Лайт» належить до групи «А».

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ «Про портові збори» від 12 жовтня 2000 р. № 1544, портові збори (корабельний, канальний, маяковий, причальний, якірний, адміністративний та санітарний) справляються у морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним прапором України та іноземним прапором.

Згідно п. 35 зазначеної Постанови, справляння санітарного збору передбачає:

- обов'язкове прийняття портом із судна всіх видів забруднень (за винятком баластних вод) за весь час стоянки судна в порту, а також виконання своїми силами і за свій рахунок операцій, пов'язаних з прийняттям забруднень (подача і прибирання плавзасобів, надання контейнерів та інших місткостей для збирання сміття, перевантажувальні операції, шлангування, відшлангування тощо);

- обов'язкове здавання судном у порту всіх наявних на борту видів забруднень з метою запобігання їх скиданню у море. Здавання забруднень засвідчується відповідною довідкою порту.

Пунктом 2 зазначеної Постанови передбачено, що сплата портових зборів у портах здійснюється до виходу судна з порту, а за транзитний прохід Керч-Єнікальського каналу (КЄК) та каналу Прорва - шляхом попередньої оплати або безпосередньо на вході у КЄК та канал Прорва. якщо при цьому не обумовлено інше.

Ставки санітарного збору із суден групи «А» встановлені п. 36 зазначеної Постанови, обчислюються виходячи з об'єму судна або самохідної частини складеної плавучої споруди та не залежать від розміру або об'єму проведених заходів, передбачених п. 35 зазначеної Постанови.

З наведеного вбачається, що санітарний збір із суден групи «А» справляється незалежно від фактичної потрібності проведення передбачених п.35 зазначеної Постанови заходів, направлених на запобігання скидання судами забруднень у море з метою охорони навколишнього природного середовища.

Таким чином, справляння позивачем санітарного збору без проведення передбачених ст. 35 Постанови КМУ «Про портові збори» є - правомірним.

Щодо ненадання відповідних знижок при нарахуванні плати за роботу буксирів для суден, які використовують при швартових операціях підрулювальний пристрій, суд дійшов наступних висновків.

Згідно Наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України» від 27 червня 1996 року № 214 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 липня 1996 р. за № 374/1399, збори та плата (лоцманський збір, збір за користування послугами служби регулювання рухом суден, швартовний збір, плата за роботу буксирів при швартовних операціях, плата за користування плавзасобами, плата за агентські послуги, супервайзерська винагорода) справляються у морських портах із суден закордонного плавання і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземним прапором.

Умови оплати роботи буксирів при швартовних операціях зазначені у п.п. 34-41 зазначених Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України.

Пунктом 39 зазначених Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України, встановлено, що для суден, які використовують при швартовних операціях підрулювальний пристрій, надається знижка в розмірі 25 відсотків.

Згідно акту № 461 від 06.08.2009р. встановлені наступні випадки незастосування портом зазначеної знижки, при наявності записів в лоцманських квитанціях записів про використання підрулювального пристрою, а саме:

- судно «Атагун» рахунок від 13.05.2009р. № 2707-в, лоцманські квитанції № 1104/м від 11.05.2009р. та№1132/м від 13.05.2009р., зайво отримано 1767,23 грн.;

- судно «Кафер Калкаван» рахунок від 06.06.2009р., № 3387-в, лоцманська квитанція №1430/м від 06.06.2009р., зайво отримано 1963,56 грн.;

- судно «Арас 1» рахунок від 04.05.2009р. № 2444-в, лоцманські квитанції № 1012/м від 02.05.2009р. та №1033/м від 05.05.2009р., зайво отримано 4538,13 грн.;

- судно «Хатіс Н» рахунок від 05.05.2009р. № 2441-в, лоцманські квитанції № 1042/м від 05.05.2009р. та №1036/м від 05.05.2009р., зайво отримано 2229,80 грн.;

- судно «Назім Бей» рахунок від 25.07.2008р. № 6886-в, лоцманські квитанції № 2840/м від 25.07.2008р. та №2864/м від 26.07.2008р.зайво отримано 1407,16 грн.

Згідно Наказу від 27.03.2008р. № 124 «Про надання підтверджуючих документів при нарахуванні знижок по портовим зборам та послугам» для надання знижок при нарахуванні плати за роботу буксирів при швартових операціях для підтвердження факту роботі підрулювального пристрою, агентами повинні надаватися сертифікати або інші наявні документи.

Згідно ст. 116 Кодексу торговельного мореплавства України, у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. Плата за послуги агентських організацій всіх форм власності встановлюється центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту за погодженням центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

Відповідно до ст. 117 Кодексу торговельного мореплавства України, морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з службами порту, місцевими органами державної виконавчої влади, організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

Відповідно до ст. 101 Кодексу торговельного мореплавства України, прибулий на судно державний морський лоцман зобов'язаний вручити капітану лоцманську квитанцію встановленого центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту зразка.

У квитанцію капітан судна вносить такі відомості: найменування судна, прапор держави, під яких плаває судно, осадка, довжина, ширина, чиста місткість, а також місце і час прийому державного морського лоцмана.

Капітан відмічає у квитанції місце і час закінчення лоцманського проведення, а в разі необхідності вносить зауваження щодо проведення судна державним морським лоцманом. Внесені у квитанцію відомості та зауваження капітан судна засвідчує своїм підписом.

Зразок лоцманської квитанції встановлений Наказом Міністерства транспорту України «Про затвердження Положення про державну морську лоцманську службу», затвердженого наказом Міністерства транспорту України» від 11 вересня 2000 р. № 498 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2000 р. за № 717/4938, та не містить обов'язкової графи для відображення факту роботи підрулювального пристрою.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вважав, що зазначені лоцманські квитанції не можуть вважатись належними документами для підтвердження права судновласника на отримання знижок при нарахуванні плати за роботу буксирів при швартових операціях.

Також, слід зазначити, що позивач надав:

- ОСОБА_6 від 13.05.2009р., підписаний представником агента судновласника, відповідно до якого під час швартових операцій судна «Атагун» за період з 11.05.2009р. по 13.05.2009р. пристрій не використовувався;

- ОСОБА_6 від 6.06.2009р., підписаний представником агента судновласника, відповідно до якого під час швартових операцій судна «Кафер Калкаван» за період з 05.06.2009р. по 06.06.2009р. підрулювальний пристрій не використовувався;

- ОСОБА_6 від 04.05.2009р., підписаний представником агента судновласника, відповідно до якого судновласником не був наданий документ, потрібний для надання 25 % знижки, за використання підрулювального пристрою під час швартових операцій судна «Арас 1» за період з 02.05.2009р. по 04.05.2009р. Згідно цьому акту претензій до порту у зв'язку з ненаданням знижки судновласник не має.

- ОСОБА_6 від 05.05.2009р., підписаний представником агента судновласника, відповідно до якого під час швартових операцій судна «Хатіс Н» за 05.05.2009р. підрулювальний пристрій не використовувався:

- ОСОБА_6 від 25.07.2009р., підписаний представником агента судновласника, відповідно до якого під час швартових операцій судна «Назім Бей» за 25.07.2008р. підрулювальний пристрій не використовувався.

Таким чином, фактично судновласники підтвердили невиконання всіх передбачених умов для отримання, передбаченої п. 39 зазначених Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України, знижки в розмірі 25 відсотків.

На підставі наведеного, місцевий суд правильно вважав, що за зазначеними випадками плата за роботу буксирів при швартових операціях без застосування знижки в розмірі 25 відсотків, отримана позивачем без порушення діючого порядку формування та застосування регульованих цін (тарифів).

Щодо встановлення позивачем тарифів на послуги з оформлення прибуття суден у порт виходу з порту, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 1 Кодексу торговельного мореплавства України встановлено, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають з торговельного мореплавства.

Під торговельним мореплавством у цьому Кодексі розуміється діяльність, пов'язана з використанням суден для перевезення вантажів, пасажирів, багажу та пошти, рибних та інших морських промислів, розвідки та видобування корисних копалин, виконання буксирних, криголамних і рятувальних операцій, прокладання кабелю, також для інших господарських, наукових і культурних цілей.

Посилання відповідача на п.3 ст. 88 Кодексу торговельного мореплавства України, згідно якого до функцій капітанів морських портів належить оформлення приходу суден у порт і виходу з порту, є безпідставним, оскільки вказана функція капітану вказує не те, хто це повинен здійснювати, але не вказує, що це здійснюється морським портом на безоплатній основі.

Постановою КМУ «Про портові збори» та Наказом Міністерства транспорту України «Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України» не затверджено вичерпного переліку затверджених послуг і плат, що надаються суднам у морських торговельних портах України.

Пунктом 62 Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України, затверджених Наказом від 27 червня 1996 року № 214, встановлено, що при наданні судновласникам інших послуг, не передбачених цими Зборами і платою, застосовуються вільні ціни відповідно до законодавства.

Виходячи з наведеного, плата за послуги з оформлення приходу суден у порт та відходу суден з порту, є послугою, яка надається за вільними цінами. Будь-яких доводів, що ці ціни не є вільними відповідач спірним рішенням № 223 від 13.08.2009р. або актом перевірки не надав.

Наказом начальника ДП «ММТП» від 16.07.2007р. № 362 затверджено та введено в дію з 01.08.2007р. тарифи на послуги, що надаються інспекцією з держаного портового нагляду, в тому числі - оформлення приходу судна та оформлення відходу судна. Зазначений Наказ не скасований та діє на теперішній час.

Таким чином, позивач правомірно застосував вільні ціни за платою за послуги з оформлення приходу суден у порт та відходу суден з порту, тарифи яких затверджені Наказом начальника ДП «ММТП» від 16.07.2007р. № 362.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи міститься Постанова Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2009р. по справі № 2а-36518/08/0570, якою повністю задоволені вимоги ДП «ММТП» до Державної інспекції з контролю за цінами в Донецькій області про визнання частково недійсним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Донецькій області, яка залишена без змін Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.05.2009р. Зазначеною постановою суд встановив, що ДП «ММТП» діяв у відповідності до чинного законодавства стягуючи плату за послуги з оформлення приходу суден у порт та відходу суден на підставі Наказу начальника ДП «ММТП» від 16.07.2007р. № 362.

Також, в матеріалах справи міститься Постанова Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.10.2009р. у справі № 2а-1634/09, яка набрала законної сили 10.11.2009р., та якою задоволені позовні ОСОБА_6 до Державної інспекції з контролю з цінами в Донецькій області про скасування постанови № 05-06-97 від 18.08.2009р., яка як вбачається з цієї постанови винесена на підставі акту № 461 від 06.08.2009р. Зазначеною постановою встановлено, що стягнення ДП «ММТП» санітарного збору з суден груп «А» (навіть у разі нездачі ними забруднень порту) є - правомірним.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, так як відповідач безпідставно застосував санкції які зазначені в рішенні відповідача № 223 від 13.08.2009р., а позивач обґрунтував їх безпідставність.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2009 року у справі № 2а-15358/09/0570 за позовом Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» до Державної інспекції з контролю за цінами в Донецькій області «про визнання нечинним рішення» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: С.П.Дяченко

ОСОБА_3