Справа № 804/547/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 р. Справа № 804/547/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Чаплигіної А.А.,
представника позивача: Глядченка В.М.,
представника відповідача: Головка С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР»
до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління ДФС у Дніпропетровській області,
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене на підставі висновків акту фактичної перевірки №110/04/36/23/30756013 від 07.05.2013р., згідно з якими позивачем порушено приписи п.2.8, п.2.9 ст.2 р.2, п.3.5 ст.3 р.3 постанови «Про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р. за №637, однак, по-перше, перевірка позивача проведена з порушенням законодавчо встановленої процедури, оскільки на адресу ТОВ «ГОСПОДАР» не надходило жодного листа про проведення та закінчення перевірки, керівник підприємства не був присутній при її проведенні, акт перевірки не підписувався ні керівником, ні головним бухгалтером ТОВ «ГОСПОДАР», а акт, складений за результатами перевірки, підприємству не надавався; по-друге, ТОВ «ГОСПОДАР» ніяких порушень ведення касових операцій не допускав, тому накладення на позивача штрафу податковим органом є безпідставним та протиправним.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління ДФС у Дніпропетровській області правом на подання письмових заперечень на позов не скористалася.
Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Як свідчать матеріали справи, на підставі наказу ДПС у Дніпропетровській області від 22.04.2013р. №175 та направлень на проведення перевірки №255 та №256 від 25.04.2013р., а також відповідно до приписів ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, ст.80 ПК України та інших нормативно-правових актів фахівцями Дніпродзержинської ОДПІ проведена фактична перевірка дотримання ТОВ «ГОСПОДАР» порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, ведення касових операцій, за результатами якої складено акт від 25.04.2013р. за №110/04/36/23/30756013, яким зафіксовано порушення позивачем вимог п.2.8, п.2.9 ст.2 р.2, п.3.5 ст.3 р.3 постанови «Про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р. №637, в результаті чого встановлено перевищення ліміту залишку готівки у касі підприємства на кінець робочого дня на загальну суму 680157,19грн. (т.2 а.с.99-100).
Так, відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Відповідно до п.80.5 ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Пунктом 80.10 статті 80 ПК України встановлено, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Згідно з п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.
Пунктом 86.3 статті 86 ПК України встановлено, що акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, та реєструється в органі державної податкової служби протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Згідно з п. 86.10 ст. 86 ПК України у акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника.
Зважаючи на те, що відповідно до приписів п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків, доводи позивача про протиправність дій податкового органу через неповідомлення ТОВ «ГОСПОДАР» про проведення фактичної перевірки є безпідставними.
Також судом встановлено, що фахівці податкового органу фактично були допущені до перевірки головним бухгалтером ТОВ «ГОСПОДАР» ОСОБА_3, якій було вручено копію наказу ДПС у Дніпропетровській області від 22.04.2013р. №175 та направлення на проведення перевірки №255 та №256 від 25.04.2013р., про отримання яких остання розписалася у відповідній графі цих направлень (т.2 а.с.74,75).
Від ознайомлення та підписання акта, складеного за результатами фактичної перевірки, головний бухгалтер ОСОБА_3 відмовилася, про що фахівцями податкового органу складено відповідний акт від 30.04.2013р. №000202 (т.2 а.с.76).
Крім того слід зазначити, що позовні вимоги про визнання протиправними дій податкового органу щодо проведення перевірки позивачем не заявлено.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Згідно з п.2.9 Положення №637 готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами). Підприємства не повинні накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси.
Пунктом 2.10 Положення №637 передбачено, що підприємства мають право зберігати у своїй касі готівку, одержану в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці, а також пенсій, стипендій, дивідендів (доходу), понад установлений ліміт каси протягом трьох робочих днів, включаючи день одержання готівки в банку. Суми готівки, що одержані в банку і не використані за призначенням протягом установлених вище строків, повертаються підприємством до банку не пізніше наступного робочого дня банку або можуть залишатися в його касі (у межах установленого ліміту).
Пунктом 3.5 Положення №637 встановлено, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа. Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу або за окремою видатковою відомістю.
Згідно з п.5.2 Положення №637, установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі (додаток 8), що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Для кожного підприємства та його відокремленого підрозділу складається окремий розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі. Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Для відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи.
Пунктом 5.10 Положення №637 передбачено, що кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження, якщо їх було здано до банку в сумі, яка перевищує ліміт каси, не пізніше наступного дня (протягом операційного часу його роботи) або було використано підприємством (без попереднього здавання до банку та одночасного отримання з каси банку) не пізніше наступного дня на господарські потреби.
Відповідно до п.7.23 Положення №637, для визначення понадлімітних залишків готівки в касі порівнюються записи про фактичні її залишки в касі за касовою книгою з установленим лімітом каси за кожний день незалежно від того, здійснювалися в цей день касові обороти (надходження і витрати готівки) чи ні. Якщо в періоді, що перевіряється, виявлено перевищення ліміту каси, то з'ясовується, протягом якого часу (у днях) і які понадлімітні суми не здавалися в установлені строки до банку і з якої причини, а також загальна сума понадлімітних залишків.
Пунктом 7.24 Положення №637 встановлено, що у разі виявлення під час перевірок видаткових касових ордерів або видаткових відомостей, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача (абзац другий пункту 3.5 цього Положення), сума готівки за такими видатковими документами додається до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначені видаткові документи, і надалі зазначена сума не береться для розрахунку понадлімітних залишків готівки.
Прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості мають заповнюватись бухгалтером чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою, за допомогою друкарських машинок, комп'ютерних засобів чи іншими способами, які забезпечили б належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну. У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, що вносять або одержують готівку, забороняється. Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання. Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються. У касових ордерах, які оформляються на загальну суму проведених підприємством касових операцій (видача готівки за видатковими відомостями, спеціальними платіжними засобами, здавання готівки до банку, отримання готівки з банку за чеком та оприбуткування її в касі тощо), реквізит «Одержав» або «Прийнято від» не заповнюється (п.3.10 Положення №637).
Згідно з п.3.12 Положення №637 касові ордери або видаткові відомості відразу ж після отримання чи видачі за ними готівки підписуються касиром, а на доданих до них документах ставиться відбиток штампа або напис «Оплачено» із зазначенням дати (число, місяць, рік). Приймання та видача готівки за касовими ордерами можуть здійснюватися лише в день їх складання.
Матеріали справи свідчать, що згідно з наказом №53 від 01.03.2007р. «Про розмір встановленого ліміту залишку готівки в касі», директором ТОВ «ГОСПОДАР» ОСОБА_6 затверджено ліміт залишку готівки в касі з 01.03.2007р. в розмірі 1000,00грн.
Податковий орган, обґрунтовуючи правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, вказував на те, що на момент перевірки виявлено видаткові касові ордери №16 від 12.04.2012р., №46 від 07.12.2012р., що не підписані одержувачем коштів ОСОБА_4, та платіжна відомість №2-г за лютий 2013 року, яка не містить підпису одержувача коштів ОСОБА_5 В якості доказів відповідачем долучено копії вказаних документів, з яких вбачається, що ці копії засвідчені підписом посадової особи ТОВ «ГОСПОДАР» та печаткою цього підприємства, та в них відсутні підписи одержувачів коштів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.2 а.с.103-106).
Наведене також відображено в акті фактичної перевірки від 25.04.2013р. за №110/04/36/23/30756013.
При цьому представник позивача суду пояснив, що надані відповідачем докази. На його думку, є неналежними, оскільки були зроблені фахівцями податкового органу під час проведення фактичної перевірки з чернеток, а не з оригіналів документів, що були наявні у ТОВ «ГОСПОДАР», а головний бухгалтер ОСОБА_3 засвідчила ці копії своїм підписом та печаткою, не перевіряючи їх зміст, оскільки була налякана, а працівники податкової інспекції змусили її це зробити.
Судом було оглянуто оригінали касових книг ТОВ «ГОСПОДАР», зокрема, сторінки за 12.04.2012р., 07.12.2012р. та 14.02.2013р. копії з яких містяться в матеріалах справи, та з яких вбачається, що в них відображено залишок готівки в касі на початок кожного дня, надходження готівкових коштів та їх видачу (виплату дивідендів) одержувачам за ці дати та залишок готівки в касі на кінець кожного робочого дня, який, з урахуванням виданих дивідендів, за даними касових книг ліміт залишку готівкових коштів в касі не перевищує (т.1 а.с.81, 216, т.2 а.с.44).
Також судом було допитано у якості свідка ОСОБА_4, який є комерційним директором ТОВ «ГОСПОДАР», який пояснив, що отримував від підприємства грошові кошти - дивіденди у 2012 році, точні дати отримання дивідендів він не пам'ятає, бо вже минуло три роки. Про отримання коштів він розписувався, це було декілька разів, були випадки, коли видаткові ордери перероблялися головним бухгалтером, через допущення помилок в їх оформленні.
Крім того, судом було допитано у якості свідка ОСОБА_5, який є засновником ТОВ «ГОСПОДАР» та який суду показав, що працює в ТОВ «Чапаївське», посадових осіб ТОВ «ГОСПОДАР» не знає. Він особисто отримував дивіденди від ТОВ «ГОСПОДАР», в тому числі у 2012 році. Заборгованості по виплаті дивідендів станом на теперішній час немає. Чи була заборгованість по виплаті дивідендів у 2012 році він не пам'ятає. Про отримання коштів він розписувався завжди.
Свідку ОСОБА_5 надано до огляду платіжну відомість №2-г від 12.04.2012р., копія якої долучалася до справи позивачем із наявним в ній підписом від імені ОСОБА_5 Свідок ОСОБА_7 підтвердив, що в цій платіжній відомості стоїть його підпис.
Разом з тим, суд вважає, що наведені показання свідків не спростовують висновки податкового органу, з огляду на таке.
По-перше, суд критично оцінює показання свідка - головного бухгалтера ТОВ «ГОСПОДАР» ОСОБА_3 відносно того, що вона засвідчувала копії документів для працівників податкової інспекції, не перевіряючи їх змісту та не знаючи, що завіряє копії з чернеток, оскільки, як зазначала сама ОСОБА_3, вона працює на посаді бухгалтера приблизно 36 років, приймала участь в проведенні не одної перевірки, тому свідок мала чітко розуміти, що вона повинна пересвідчитися у достовірності тих документів, що надає фахівцям контролюючого органу до перевірки та копії з яких завіряє своїм підписом та печаткою підприємства.
Доказів наявності цих документів під час перевірки позивачем не надано.
При цьому судом було допитано у якості свідка головного державного ревізора-інспектора Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_8, який здійснював фактичну перевірку ТОВ «ГОСПОДАР» у квітні 2013 року та який суду показав, що перевірка була проведена в присутності головного бухгалтера підприємства. Оскільки перевірка була фактична, вона проводилася без попередження. В ході перевірки було виявлено порушення позивачем приписів Положення №637, про що складено акт, від ознайомлення з яким та від підпису якого головний бухгалтер підприємства відмовилась, про що складено відповідний акт. Перевірка проводилася на підставі наказу, копія якого була вручена головному бухгалтеру разом із направленнями на перевірку. Директора ТОВ «ГОСПОДАР» під час перевірки не було, проте, згідно з приписами ПК України для проведення фактичної перевірки достатньо присутності головного бухгалтера підприємства. Під час перевірки було виявлено видаткові касові ордера та видаткова відомість, в яких видача готівки з каси не була підтверджена підписом одержувача, через що сума такої готівки була додана до залишку готівки в касі у відповідні дні виписки таких документів, а з отриманої суми встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі за ці дати. Копії з цих документів були завірені головним бухгалтером та печаткою підприємства.
Таким чином, свідком ОСОБА_8 було підтверджено факт виявлення під час перевірки видаткових касових ордерів та видаткової відомості, у яких видача готівки з каси не була підтверджена підписами одержувачів.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 хоч і підтвердили, що дивіденди у 2012 та 2013 роках ними отримувалися, проте, назвати чіткої дати не змогли, через те, що пройшло декілька років з цієї події.
Водночас, виявлення під час перевірок видаткових касових ордерів або видаткових відомостей, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача за змістом приписів п.7.24 Положення №637, вже є підставою для того, щоб сума готівки за такими видатковими документами була додана до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначені видаткові документи, при цьому надалі зазначена сума для розрахунку понадлімітних залишків готівки братися не повинна.
Таким чином, у вказані дати, залишок готівки у касі перевищив ліміт такого залишку, що встановлений наказом ТОВ «ГОСПОДАР» №53 від 01.03.2007р. «Про розмір встановленого ліміту залишку готівки в касі» у розмірі 1000,00грн.
При цьому слід зазначити, що оскільки судом з показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено, що факт видачі їм отриманих з банку коштів в якості виплати дивідендів дійсно мав місце у 2012-2013 роках, то повернення цих коштів в банк позивачем не здійснювалося, що останнім також не заперечується. Проте, це не спростовує встановлений відповідачем факт порушення позивачем приписів Положення №637 та виявлення під час фактичної перевірки ТОВ «ГОСПОДАР» видаткових касових ордерів та видаткової відомості, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписами одержувачів, що, як зазначалося вище, саме по собі є підставою для того, щоб сума готівки за такими видатковими документами була додана до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначені видаткові документи, що і було зроблено податковим органом.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995р. №436/95 «Про осування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.
На підставі вищеозначеного, суд приходить до висновку, що податковим органом правомірно було застосовано штрафні санкції до ТОВ «ГОСПОДАР» за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах, а, отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та скасуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова