Справа № 2-а-158/10
Суддя: Тулик І. І.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-158/10
Номер провадження 2-а-158/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.10 року Рахівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - Тулик І.І,

при секретарі - Шемота М.І.

з участю представників позивача - ОСОБА_1. ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3Ю, ОСОБА_4,

третіх осіб - ОСОБА_5. ОСОБА_6, представника третіх осіб - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за

адміністративним позовом ОСОБА_8 до

Рахівської міської ради, треті особи на боці відповідача: ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення шістдесят третьої сесії міської ради пятого скликання «Про відміну рішення №925 від 27 квітня 2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги по вул. Київська до дворогосподарства гр. ОСОБА_8В.» за № 981 від 05 серпня 2010 року. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 звернувся в суд з адміністративним позовом до Рахівської міської ради, треті особи на боці відповідача: ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення шістдесят третьої сесії міської ради пятого скликання «Про відміну рішення №925 від 27 квітня 2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги по вул. Київська до дворогосподарства гр. ОСОБА_8В.» за № 981 від 05 серпня 2010 року .

Позовні вимоги. ОСОБА_8,- мотивовано тим, що йому, на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2009 року на праві приватної власності належить житловий будинок №111 по вул. Київська у м. Рахів, Закарпатської області. Рішенням п'ятдесят шостої сесії пятого скликання Рахівської міської ради, від 04 лютого 2010 року за № 870 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянам», йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, по вул. Київській. 111, в м. Рахів для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель.

Рішенням Рахівської міської ради пятдесят девятої сесії п'ятого скликання від 27 квітня 2010 року за №925 «Про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги до дворогосподарства ОСОБА_8В.» надано дозвіл на прокладання пішохідної дороги шириною 1,50 м по вул. Київська-! 11 до його дворогосподарства через земельну ділянку, яку користували гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мешканці вул. Київська - 111 «а» в м. Рахів.

Однак, незважаючи на прийняте рішення, та те. що ним, власними силами зроблено дорогу, 05 серпня 2010 року Рахівська міська рада прийняла рішення за № 981 «Про відміну рішення №925 від 27 квітня 2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги по вул. Київська до дворогосподарства гр. ОСОБА_8В.», без належного обгрунтування, хоча частиною 9 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду в/ установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку. Рішення про відмову у наданні земельної ділянки в користування має містити мотивовані пояснення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключною компетенцією міської ради є скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень. Статтею 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановлено, що виконавчим органом міської ради є її виконавчий комітет, відділ, управління та інші створювані радою виконавчі органи.

Відповідно до п.9 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Тому, скасування міською радою власного рішення є порушенням вищевказаних норм, а також в порушення п.Ю ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», який встановлює, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку та ч.2 ст. 144 Конституції України, якою встановлено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

В засіданні сесії, яка приймала рішення про відміну рішення № 925, він. ОСОБА_8, участі не брав та відповідачем не запрошувався. Належним чином та вчасно про прийняте рішення повідомлений не був, у звязку з цим він не міг вчасно звернутися до суду з адміністративним позовом. На підставі наведеного просить суд. адміністративний позов задовольнити, визнавши незаконним та скасувати рішення шістдесят третьої сесії міської ради пятого скликання «Про відміну рішення № 925 від 27.04.2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги по вул. Київська до дворогосподарства гр. ОСОБА_8В.» за №981 від 05 серпня 2010 року, а також стягнути з Рахівської міської ради на його користь витрати пов'язані із зверненням до суду з даним адміністративним позовом, які складаються із суми -3,40 грн. (три гривні 40 копійок) судового збору та 1000 (одна тисяча) гривень витрат за надану юридичну допомогу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали на задоволенні таких наполягають, оскільки вважають оскаржуване рішення не законним, винесене оскільки була пішохідна стежка до будинку № 111 по вул. Київська, в м. Рахів. яка проходить через земельну ділянку ОСОБА_5, вважають, що гаку слід залишити так як до будинку №111 по вул. Київська не має проходу.

Представник Рахівської міської ради - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні позовні вимоги не визнала, та пояснила суду, що ОСОБА_8 звертався до Рахівської міської ради із заявою про відкриття пішохідної дороги, проклавши таку через земельну ділянку яка знаходиться у користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_9, з урахуванням того, що між сторонами ОСОБА_8 та сімєю ОСОБА_5 було досягнуто згоди, зокрема, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не заперечувати про затишення пішохідної стежки, яка існувата раніше, та вела до дворогосподарства їх матері ОСОБА_10, яка згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2009 року нродата свій будинок, по вул. Київська. 111 в м. Рахів, ОСОБА_8 Однак, внаслідок порушення ОСОБА_8, раніше досягнутих умов з сім'єю ОСОБА_10, щодо надання ними, як безпосередніми користувачами та користувачами суміжних земельних ділянок сім'я Томашук категорично відмовилася у наданні та погодженні дозволу на прокладання пішохідної дороги через земельну ділянку, що фактично використовується ними. Тому, міська рада враховуючи інтереси обох сторін відмінила своє рішення, поскільки існує інший варіант прокладання пішохідної дороги, зокрема: через земельну ділянку ОСОБА_1. тобто матері позивача, ОСОБА_8 Земельні ділянки не вилучалися. Отже, вважає законним, прийняте рішення Рахівською міською радою за №981 від 05.08.2010 року, згідно якого правомірно відмінено рішення № 925 від 27.04.2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги шириною 1,50 м по вул. Київська. 11 до дворогосподарства гр. ОСОБА_8 через земельну ділянку, яку користають гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мешканці вул. Київська. 111 «а» та запропоновано ОСОБА_8, мешканцю м. Рахів. вул. Київська. 111 прокласти дорогу до власного житлового будинку через земельну ділянку ОСОБА_1 матері ОСОБА_8 та розяснено гр. ОСОБА_8, ОСОБА_11 ст. 103 Земельного кодексу України щодо добросусідства землекористувачів. Також, вважає, що міська рада не порушила жодного законодавства при прийнятті рішення по даному питанню. Тому, просить в адміністративному позові ОСОБА_8, відмовити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала вважає його безпідставним, просить відмовити в задоволенні.

ОСОБА_5, як третя особа на боці відповідача, в судовому засіданні заявлені вимоги позивачем не визнав, та пояснив, що його мати. ОСОБА_10, згідно договору купівлі-продажу продала ОСОБА_8 будинок №111 по вул. Київська в м. Рахів. Так. при укладенні договору купівлі - продажу ОСОБА_8 оглядав попередньо будинок і добре знав і бачив те, що дороги до будинку, який мав намір купити, не має. можливим підходом до будинку №111 по вул. Київська є прохід через його. ОСОБА_5, земельну ділянку та через земельну ділянку ОСОБА_1. тобто його матері, якою й користувався ОСОБА_8 до підписання ОСОБА_10, договору купівлі-продажу. ОСОБА_5 вважає, що підставою виникнення земельного спору між ними й стало недобросовісне ставлення ОСОБА_8 В,В. до них, саме після підписання договору купівлі-продажу будинку. Оскільки до вчинення такого між ними була домовленість про стежку до будинку №111 з боку ОСОБА_1, матері ОСОБА_8 Також, ОСОБА_5, зазначив, що дозвіл на будівництво власного будинку № 111 «а» отримали в 1978 році.

ОСОБА_6, як третя особа на боці відповідача, в судовому засіданні позовні вимоги заявлені ОСОБА_8 не визнала, та надала суду пояснення, зазначивши про те, що ОСОБА_8 знав, що будинок який мав намір купити знаходиться на земельній ділянці до якої обмежений доступ, тобто до будинку не має підїзної дороги, є два можливі доступи до неї, оскільки будинок належав ОСОБА_10 тобто матері її чоловіка, ОСОБА_5 то логічним було використання пішохідної стежки до будинку №111 по вул. Київська через їх земельну ділянку, а у разі продажу будинку всім було зрозумілим, та погоджено з ОСОБА_8 та його матірю ОСОБА_1. що така не буде обовязковою, поскільки доступ, прокладання пішохідної дороги, до будинку №1 II можливий через дворошсподарство ОСОБА_1 ОСОБА_6. стверджує. що до підписання, ОСОБА_10 договору купівлі-продажу від 04.12.2009 року, укладеного між позивачем, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (яка являлася мамою ОСОБА_5В.), а саме відповідно до п.9 цього договору слідує, що Покупець, ОСОБА_8 заявив та гарантував наступні факти: - нерухомість, що є предметом цього договору, оглянута ним до підписання цього документу. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали йому використанню за призначенням та про які він би хотів зазначити у договорі, на момент огляду виявлено ним не було. Отже, при укладанні договору купівлі-продажу йому були відомі всі нюанси, щодо місця знаходження та місця розташування, а також наявних можливостей, доступу до придбаного майна. Слід зазначити, що огляд майна був здійснений саме через земельну ділянку, що належить матері позивача, ОСОБА_1. Між ними виникли спори та суперечки саме після підписання договору купівлі-продажу. згідно якого ОСОБА_8 неодноразово висловлювався про те, що він зобовяже їх. сімю Томашук, до надання йому пішохідної дороги саме через їх дворогосподарство. На що їх сімя не згідна, так як доступ до будинку №111 по вул. Київська був наданий матері ОСОБА_10 до того часу поки вона в ньому проживала. ОСОБА_6 зазначає, що їй не зрозумілим є позиція ОСОБА_1, як матері ОСОБА_8, щодо надання можливості, своєму сину, ОСОБА_8) В.В. безперешкодного доступу до придбаного ним будинку №111. через дворогосподарство їх сімї ОСОБА_1. Договір купівлі - продажу саме ОСОБА_8 було здійснено з урахуванням обставини, що вних, сім'ї Томашук не було підстав та бажання надавати частину земельної ділянки для використання її з ціллю пішохідної стежки, будь-якому іншому покупцю, тим більше шириною 1,50 м. Тому, вона особисто та її чоловік неодноразрво звертатися до міської ради саме про відміну рішення, яке було прийнято

27.04.2010 року без їх відома, про існування якого вони дізнатися лише у червні цього року, з наданої їм відповіді начальника Рахівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області на їх письмову заяву про заподіяння їм, гр. ОСОБА_12. шкоди.

Представник третіх осіб, на боці відповідача - ОСОБА_7, в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, та пояснив суду, шо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку отримали до 2001 року, спірна земельна ділянка знаходилася і знаходиться у їх користуванні, оскільки вилучення такої у фактичних землекористувачів, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не проводилося, а тому слід було отримати згоду та дозвіл на використання земельної ділянки. Державного акт)- на право власності на спірну земельну ділянку не видавалося жодній із сторін. Оскаржуване рішення сесії не виконано, пішохідна стежка ніде не зазначена, тому вважає, що міська рада, як орган місцевого самоврядування правомірно відмінила своє рішення. У договорі купівлі - продажу, від 04.12.2009 року, будинку №111 по вул. Київській в м. Рахів, не зазначено розмір земельної ділянки Позивачем не ставилося питання про зазначення згідно договору купівлі-продажу Також, зазначає, шо позивачем не наводиться підстав для скасування рішення.

В судовому засіданні свідок, ОСОБА_13, надала суду пояснення, з яких слідує, що з приводу виниклої, спірної ситуації між сторонами, відбулося засідання постійної комісії та декілька разів відбулися засідання по узгоджувальній комісії. Сторони спочатку були згідні, на прокладання стежки, а потім передумали. У сторін є 0,03 та, згідно будинкового паспорту , а у ОСОБА_8 не має жодних земельних ділянок. Згідно будинкового паспорта у ОСОБА_6 є 0.03 га земельної ділянки, конфігурації не має до того часу поки не звернуться з реєстрацією Державного акту на право приватної власності на землю. Земельна ділянка до будинку є. Стежка проходить на земельній ділянці, яка є у фактичному користуванні сімї Томашук. Будинковий паспорт не є документом на земельну ділянку. Поскільки сторони не дійшли згоди, тому було вирішено відмінити попереднє рішення.

Свідок - ОСОБА_14, в судовому засіданні пояснила суду, що вона була присутня на засіданні комісії, на якій було вирішено відмінити рішення міської ради про надання дозволу на прокладення пішохідної стежки, однак особисто права голосу не має.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З копії договору купівлі-продажу від 04 грудня 2009 .року вбачається, що ОСОБА_10, як продавець та ОСОБА_8, як покупець уклали договір, згідно якого продавець продала належний їй на праві приватної власності, а покупець купив будинок за №111 (сто одинадцять) з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований по вул. Київська, у місті Рахів. Закарпатської області.

З вище зазначеного договору купівлі-продажу також слідує, що покупець, тобто ОСОБА_8 доводить до відома продавця - ОСОБА_10 та усіх заінтересованих у тому осіб, заявляє та гарантує наступні факти: - нерухомість, шо є предметом цього договору, оглянута ним до підписання цього документа. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали йому використанню за призначенням та про які він би хотів зазначити у договорі, на момент огляду виявлено не було.

Даним, дійсно стверджується той факт, що позивачем до придбання ним нерухомості, згідно вище зазначеного договору, будинок оглянутий ним до підписання цього документа. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали йому у використанні за призначенням та про які він би хотів зазначити у договорі, на момент огляду виявлено я було.

Згідно витягу з рішення Рахівської міської ради пятдесят шостої сесії міської ради п'ятого скликання від 04 лютого 2010 року №870 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянам га відміну рішень, вбачається, що міська рада вирішила й надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам, ОСОБА_8, мешканцю м. Рахів, вул. Київська. 111, для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель по вул. Київська. 111.

З копії витягу із протоколу засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, будівництва, рекреації та туризму від 26.04.2010 року вбачається, що в присутності голови постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, будівництва, рекреації та туризму - ОСОБА_15Й, членів постійної комісії - ОСОБА_16. ОСОБА_17. ОСОБА_18, ОСОБА_19 та запрошених - міський голова. ОСОБА_20, спеціаліст відділу Держкомзему у м. Рахів в Закарпатській області ОСОБА_21, спеціаліст міської ради із земельних питань, ОСОБА_22 було розглянуто звернення ОСОБА_8, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1. вул. Київська, 112, перекриття дороги гр. ОСОБА_5 та звернення гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6. мешканців м. Рахів. вул. Київська. 111 «а», про погодження межі земельної ділянки без погодження із сусіднім землекористувачем ОСОБА_8 Заслухавши голову постійної комісії ОСОБА_15, який пояснив, що 19.04.2010 року була створена комісія по даному питанню з виїздом на місце та розглянуто в присутності обох сторін та складено акт комісії з поданими пропозиціями, а саме: ОСОБА_8 було запропоновано замовити геодезичну зйомку земельної ділянки, в якій повинно бути вказано площу земельної ділянки, а саме: 0,06 га (згідно генерального плану забудови, який було надано комісії), яка використовувалася для обслуговування будинку №111 по вул. Київська, через земельну ділянку яку користає сім'я ОСОБА_6. показати дорогу та винести площу земельної ділянки, яка планувалася, для прокладання дороги. Гр. ОСОБА_8 компенсувати ділянку яка буде відведена під дорогу та включити цю ділянку в документацію Томашу ків та встановити з нижньої сторони дороги підпірну стінку, щоб не загрожувала зсуву грунту на будинки. З даною пропозицією сторони погодилися, і повинні були з'явитися в міську раду для підписання угоди. Але, станом на 26.04.2010 року, на день розгляду спору постійною комісією, думки помінялися. Також, виступив член комісії, ОСОБА_17, який додав, що це був самий оптимальний варіант для обох сторін, так як в ОСОБА_6 земельна ділянка, згідно будівельного паспорта 0,03 га. а до будинку гр. ОСОБА_8, в жодних документах не вказана дорога, і гр. ОСОБА_10, яка продала даний будинок попереджала їх, що там під'їзної дороги не має. лише пішохідна (зі слів ОСОБА_6О.), тому комісією було запропоновано альтернативний варіант, а саме: скласти мирову угоду.

Також, вище зазначеного протоколу слідує, що на засіданні постійної комісії виступили: - громадянка ОСОБА_6, яка пояснила, що після комісії в них знову попнулися спори. Тому і вони не згідні з даною пропозицією, і дозволяють ходити біля їхнього будинку (доріжкою, якою і користувався попередній власник будинку) сім'ї ОСОБА_8 но не їхній мамі. ОСОБА_1. А також витсупила й ОСОБА_1 (мама ОСОБА_8В.), яка сказана, що їй все одно повинні надати дорогу без жодних на то документів тому, що до кожного будинку повинна бути дорога.

Заслухавши учасників даної комісії було вирішено : залишити пішохідну дорогу шириною 1. 50 м, для проходу до будинку гр. ОСОБА_8 по вул. Київська, 111 «а», в технічній документації гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_23 внести зміни та вказати дорогу шириною 1, 50 м віддалену від будинку ОСОБА_23 на відстані 2,0 м зі сторони ділянки гр. ОСОБА_8 Дане питання винести на розгляд сесії та прийняти відповідне рішення.

Копією рішення Рахівської міської ради п'ятдесят девятої сесії міської ради п'ятого скликання від 27 квітня 2010 року №925, про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги по вул. Київська до дворогосподарства гр. ОСОБА_8, слідує, що розглянувши звернення гр. ОСОБА_8, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1. вул. Київська, 112, про надання дозволу на прокладання дороги по вул. Київська та протокол засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, будівництва, рекреації та туризму від 26.04.2010 року, керуючись ст. 12 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада вирішила надати дозвіл на прокладання пішохідної дороги шириною 1.50 м по вул. Київська. 111 до дворогосподарства гр. ОСОБА_8 через земельну ділянку, яку користували гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мешканці вул. Київська. 111 «а».

Отже, як вбачається з вищезгаданих матеріалів справи, зокрема: з витягу із протоколу постійної комісії від 26 квітня 2010 року та рішення Рахівської міської ради п'ятдесят дев'ятої сесії міської ради п'ятого скликання від 27 квітня 2010 року за №925 було прийнято односторонньо, тобто вирішено потреби однієї сторони не врахувавши прав та потреб іншої, дані рішення були прийняті не об'єктивно та не повно, без урахуванням всіх обставин виниклого спору між сторонами.

Також, суд звертає увагу на копію витягу з протоколу засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, будівництва, рекреації та туризму від 18.05.2010 року м. Рахів, з якого слідує, що присутні: заступник голови постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, будівництва, рекреації та туризму: ОСОБА_17, члени постійної комісії: ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_24, а також запрошені: міський голова ОСОБА_20, в.о. начальника відділу Держкомзему у м. Рахів в Закарпатській області ОСОБА_21, спеціаліст міської ради із земельних питань ОСОБА_4 було розглянуто звернення гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_12, мешканців м. Рахів, вул. Київська, 111. про повторний розгляд питання про виділення підїзної дороги загального користування шириною 3,5 м до будинку Київська. 111. По даному питанню було заслухано заступника голови постійної комісії ОСОБА_17, який ознайомив з даним зверненням, та пояснив, що дане питання розглядалося на попередній сесії міської ради, на якій відповідно було прийнято рішення про надання дозволу на прокладання дороги шириною 1.50 м. Також, виступив голова узгоджувальної комісії ОСОБА_18. який додав, що на момент складання акту від 07.05.2010 року пішохідна доріжка шириною 1,50 зорана та завеснована. Постійною комісією було вирішено: рішення міської ради №925 від 27.04.2010 року про надання дозволу на прокладання дороги шириною 1,50 м по вул. Київська, 11 до дворогосподарства гр. ОСОБА_8 через земельну ділянку, яку користуваш гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мешканці вул Київська, 111 «а», затишити без змін. В разі не згоди однієї із сторін дане питання вирішувати в судовому порядку. Однак, з даного протоколу чітко вбачається, що засідання комісії було проведено без участі сторін при вирішені спірного, земельного питання.

В матеріапах справи міститься витяг з протоколу засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, будівництва, рекреацігта туризму від 03.08.2010 року, з якого слідує, що в присутності голови постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, будівництва, рекреації та туризму: ОСОБА_15. члени постійної комісії- Мартин О.1., ОСОБА_18, ОСОБА_24. за участю запрошених : міський голова ОСОБА_20, в.о. начальника відділу Держкомзему у м. Рахів. в Закарпатській області ОСОБА_13, спеціаліст відділу Держкомзему у м. Рахів в Закарпатській області ОСОБА_21, спеціаліст міської ради із земельних питань ОСОБА_4 ставилося питання про відміну рішення №925 від 27.04.2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги по вул. Київська до дворогосподарства гр. ОСОБА_8 По даному питанню було заслухано голову постійної комісії ОСОБА_15., який ознайомив із зверненням гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в якому зазначено, що в купівлі-продажу житлового будинку по вул. Київська, 111, гр. ОСОБА_8 В,В,, не вказано жодної дороги. При виникненні даного спору сімя ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були надані пропозиції, щодо прокладання пішохідної дороги або підїзної дороги з якими на місцевості вони погоджувались, а після того починалися постійні суперечки та загострювалися взаємовідносини. Також по "даному питанню виступив голова узгоджуватьної комісії ОСОБА_18, який додав, що він неодноразово роз'яснював гр. ОСОБА_25 (матері ОСОБА_8В.), що їй лише мирним шляхом можна дійти спільної згоди із гр. ОСОБА_5, але вона ігнорувала всі роз'яснення, мотивуючи тим, що вона в судовому порядку вирішить дане питання. На даний момент сім'я ОСОБА_5 із сім'єю ОСОБА_8 та ОСОБА_11 знаходиться в дуже неприязних стосунках між собою. Виходячи з вище наведеної ситу ації, що склалася на даний час між вищезгаданими громадянами, постійною комісією було вирішено: - у зв'язку з відсутністю згоди гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мешканців м. Рахів. вул. Київська, 111 «а» на прокладання дороги через ділянку, яка знаходиться в їхньому користуванні, та виникнення постійних спорів між ними та сімєю ОСОБА_8 та відмінено рішення №925 від 27.04.2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги шириною 1.50 м по вул. Київська, 111 до дворогосподарства гр. ОСОБА_8 через земельну ділянку, яку користували гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мешканці вул. Київська, 111 «а». Пропонувати ОСОБА_8, мешканцю м. Рахів, вул. Київська, 311 прокласти дорогу до власного житлового будинку через земельну ділянку ОСОБА_1 матері (ОСОБА_8В.); розяснивши гр. ОСОБА_8, ОСОБА_11 ст. 103 Земельного кодексу України щодо добросусідства землекористувачів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, прийнятого, Рахівською міською радою за №981 від 05.08.2010 року, у зв'язку з відсутності згоди гр. ОСОБА_5 та Томашук О.1., мешканців м. Рахів, вул. Київська, 111 «а» на прокладання дороги через ділянку, яка знаходиться в їхньому користуванні, та виникненні постійних спорів між ними та сім'єю ОСОБА_8. керуючись ст. 12 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада прийняла рішення, згідно якого відмінено рішення № 925 від 27.04.2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги шириною 1,50 м по вул. Київська, 111 до дворогосподарства гр. ОСОБА_8 через земельну ділянку, яку користають гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мешканці вул. Київська, 511 «а» та запропоновано ОСОБА_8, мешканцю м. Рахів, вул. Київська, 111 прокласти дорогу до власного житлового будинку через земельну ділянку ОСОБА_1, матері ОСОБА_8 та роз'яснено гр. ОСОБА_8, ОСОБА_11 ст. і03 Земельного кодексу України щодо доброеусідства землекористувачів.

При вирішенні даної справи, судом також, взято до уваги - копію заяви ОСОБА_10 на ім'я голови Рахівської міської ради ОСОБА_20 від 07.07.2010 року /а,с.21/; копію заяв ОСОБА_5, ОСОБА_6 на імя голови Рахівської міської ради ОСОБА_20 від 19.05.2010 року, /а.с.22/, від 15.06.2010 року /а.с.25/, від 01.06.2010 року /а.с.26/; копії заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на імя начальника міліції м. Рахів від 25.08.2010 року /а.с.23,/ від 28.05.2010 року /а.с.24/, від 20.07.2010 року /а.с. 27/. від 18.05.2010 року /а.с.29/; копію акта від 24.06.2010 року /а.с. 30/; копію генерального плану (схеми) по вул. Новоселиця, 18, власнику ОСОБА_26, /а.с. 31/; копією акта та схеми земельної ділянки від 11.04.2002 року /а.с.32/; відповіді начальника Рахівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області від 10.06.2010 року за №5637 /а.с.33/ та від 23.07.2010 року /а.с.34/ на заяви ОСОБА_5; чотирма фотознімками /а.с.46-49/.

Як встановлено матеріалами справи та показами сторін, дійсно Рахівська міська рада 59 сесії міської ради 5-го скликання своїм рішенням від 27 квітня 2010 року за № 925 про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги по вул. Київська до дворогосподарства гр. ОСОБА_8 надала дозвіл на прокладання пішохідної дороги шириною 1,50 м по вул. Київська, 111 до дворогосподарства гр. ОСОБА_8 через земельну ділянку, яку користували гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мешканці вул. Київська, 111 «а».

Однак, при прийнятті такого рішення, залишено поза увагою, фактичних обставин виниклого спору, який вже мав місце між сторонами, та відображений у витязі з протоколу засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин... від 26.04.2010 року. Зокрема: міською радою взято до уваги потребу у наданні підїзної дороги ОСОБА_8, через земельну ділянку фактичних землекористувачів сімї Томашук без їх на те згоди, задоволивши потребу, ОСОБА_8, якому до придбаного будинку надано дозвіл на розробку тех. документації на зем. ділянку площею 0,06 га та без узгодження з іншою стороною, сімєю Томашук, в якої земельна ділянка меншою площею - 0.03 га, з якої й надано позивачу підїзну дорогу шириною 1,50 м, без зазначення в прийнятому рішенні, яку саме площу і за який рахунок слід компенсувати таку ОСОБА_8 на користь сімї Томашук, та без зясування інших можливостей в наданні підїзної дороги, що в послідуючому й призвело до винесення оскаржуваного рішення.

З матеріалів справи чітко вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинялися дії щодо оскарження прийнятого міською радою рішення, на підставі яких й було відмінено, безпосередньо міською радою, своє попередньо прийняте рішення.

В силу вимог Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року за № 7- рп/2009, згідно якого субєктом права на конституційне подання - Харківська міська рада - звернулася до Конституційного Суду України з клопотанням дати офіційне тлумачення положень частини другої статті 19 статті 144 Конституції України (254к/96-ВР), статті 25 частини чотирнадцятої статті 46. частини першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (280/97-ВР) з наступними змінами стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни з будь-якого питання, що є компетенцією органу місцевого самоврядування.

Вирішуючи порушення у конституційному поданні питання. Конституційний Суд України виходить з такого, п. З цього рішення - відповідно до Конституції України (254к/96-ВР) народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (частина друга статті 5)( 254к/96-ВР ). В Основному Законі України (254к/96-ВР) встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції (254к/96-ВР) і законів України (частина перша статті 140) ( 254к/9б-ВР ). Виходячи з цих конституційних положень у системному зв'язку з положеннями статті 6 Конституції України ( 254к/96-ВР ) про те. шо державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26 березня 2002 року ( v006р710-02 ) визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які повязані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції (254к/96- ВР) і законах України.

Гарантоване державою, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19. 140. 143, 144, 146 Основного Закону України ( 254к/96-ВР ). З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією га законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування ( 994 036 ), яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

З четвертого пункту рішення Конституційного суду слідує, що в Основному Законі України (254к/96-ВР ) передбачено форми га засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144) ( 254к/96-ВР ). На основі цього положення Конституції України ( 254к/96-ВР ) в Законі ( 280/97-ВР ) визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59) ( 280/97-ВР ).

Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Беручи до уваги вище зазначене, в даному випадку, оскаржується рішення міської ради від 05.08.2010 року, яким відмінено попереднє прийняте міською ж радою рішення від 27.04.2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги, яке було прийнято суто для надання підїзної дороги саме до одного будинку, однак рішення від 27.04.2010 року не було і не є реалізовано на даний час.

В інших положеннях Закону ( 280/97-ВР ) також визначено право ради скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни.

В законах України також, передбачено право органів місцевого самоврядування скасовувати та змінювати свої рішення. Так, у Законі України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" ( 963-15 ) визначено право органів місцевого самоврядування привести у відповідність із законодавством прийняті ними рішення з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, тобто змінити власні акти.

Згідно із Законом України "Про основи містобудування" ( 2780-12) сільські, селищні, міські ради уповноважені затверджувати місцеві правила забудови окремих частин населених пунктів та вносити в них зміни за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури (частина друга статті 12, частина п'ята статті 17) (2780-12), що по даній справі є відсутнім. За Законом України "Про планування і забудову територій" ( 1699-14 ) місцева рада затверджує містобудівну документацію та після погодження зі спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури вносить до неї зміни своїм же рішенням (частини третя, четверта статті 10) (1699-14 ).

В Основному Законі України (254к/96-ВР) передбачено право направляти письмові звернення або особисто звертатися до органів місцевого самоврядування, які зобов'язані розглянути звернення (стаття 40) ( 254к/96-ВР ). Законом України "Про звернення громадян" (393/96-ВР) встановлено право органів місцевого самоврядування скасовувати або змінювати оскаржувані рішення (абзац п'ятий частини першої статті 19) ( 393/96- ВР). З матеріалів справи чітко вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинялися дії щодо оскарження прийнятого міською радою рішення, на підставі яких й було відмінено, безпосередньо міською радою, своє попередньо прийняте рішення.

Системний аналіз наведених положень Конституції ( 254к/96-ВР ) і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів. їх зміну, доповнення чи скасування. Це узгоджується із правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні від 3 жовтня 1997 року N 4-зп ( v004р710-97 ) у справі про набуття чинності Конституцією України ( 254к/96-ВР ), що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше (абзац п'ятий пункту 3 мотивувальної частини вказаного Рішення) ( у004р710-97).

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією ( 254к/96- ВР ) і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України ( 254к/96-ВР ) та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції ( 254к/96-ВР ) або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загатьної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт ( у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції ( 254к/96-ВР ) чи законам України).

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України ( 254к/96-ВР ) закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3)( 254к/96-ВР). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону) ( 280/97-ВР ).

В даному випадку, прийнятим рішенням 05.08.2010 року, органу місцевого самоврядування не могло б бути скасоване його попереднє рішення, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Тобто, як показами сторін, в ході судового розгляду, так і матеріалами справи встановлено, що в жодної із сторін: ОСОБА_8 так і в ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутні документи, що посвідчують право на спірні земельні ділянки, зокрема ті, що передбачені статтею 126 ЗК України, оскільки право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, який є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Отже, беручи до уваги Рішення Конституційного суду та його резолютивну частину, з якої чітко слідує, що: в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19. статті 144 Конституції України ( 254к/96-ВР ), статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР ( 280/97-ВР ) (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так. що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією ( 254к/96-ВР) та законами України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 159, 160, 167, 162, 186 КАС України, ст.ст. ст. ст. 12, 120. 126 Земельного Кодексу України, ст.ст. 26. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року, Рішенням Конституційного суду від 16.04.2009 № 7-рп/'2009, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_8 до Рахівської міської ради, треті особи на боці відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення шістдесят третьої сесії міської ради пятого скликання «Про відміну рішення №925 від 27 квітня 2010 року про надання дозволу на прокладання пішохідної дороги по вул. Київська до дворогосподарства гр. ОСОБА_8В.» за № 981 від 05 серпня 2010 року відмовити в цілому.

Заходи забезпечення позову вжиті згідно ухвали Рахівського районного суду від 03 вересня 2010 року - скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до адміністративного суду апеляційної інстанції через Рахівський районний суд протягом 10 днів з моменту отримання сторонами повного тексту постанови, а особою, яка його оскаржує та не була присутня при оголошенні рішення - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Тулик І.І.