Справа № 461/4834/13-а (2а/461/283/13)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року м. Київ К/800/59785/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

ОСОБА_1

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ТОВ "Іглоополь" на постанову Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року у справі за позовом ТОВ "Іглоополь" до Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління комунальної власності Львівської міської ради, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання незаконним та скасування наказу,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати нечинним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 27.05.2011 року №А-157 «Про затвердження ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вимог до архітектурно - планувальної частини проекту реконструкції та розширення квартир АДРЕСА_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду та заміною пічного опалення на двоконтурний котел у кв.№7».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ прийнято із порушенням його прав, оскільки даним рішенням затверджено вимоги до проекту реконструкції та розширення квартир за рахунок горища, право на частку якого він має за рахунок приміщення в даному будинку, що знаходиться у нього на праві приватної власності.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що з матеріалів справи не вбачається порушення прав позивача як власника приміщення.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 27.05.2011 року №А-157 «Про затвердження ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вимог до архітектурно - планувальної частини проекту реконструкції та розширення квартир АДРЕСА_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду та заміною пічного опалення на двоконтурний котел у кв.№7» - дозволено зазначеним в наказі особам провести відповідні переобладнання, що останніми було проведено.

Відповідно до ст. 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Верховний Суд України, аналізуючи положення статті 6, а також частини другої статті 171 КАС України, зазначив, що суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Правові акти індивідуальної дії породжують права і обов'язки тільки у тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

У зав'язку з цим Верховний Суд України у постановах від 15 липня 2014 року №21-273а14 та від 24 лютого 2015 року №21-34а15, дійшов висновку, що відсутність у будь-кого прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним правовим актом індивідуальної дії не породжує і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом, оскільки не стосуються його безпосередньо.

Позивач оскаржив наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради про затвердження вимог до архітектурно - планувальної частини проекту реконструкції та розширення квартир. Водночас відсутність у позивача прав чи обов'язків у зв'язку з оскаржуваним наказом не породжує для останнього і права на захист у сфері публічно-правових відносин, тобто і права на звернення із цим адміністративним позовом.

Щодо доводів позивача про порушення його права власності на частку у спільній власності, то захист права власності здійснюється у порядку цивільного судочинства із застосуванням механізмів захисту, визначених ЦК України шляхом пред'явлення позову до особи, яка його безпосередньо порушила.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ТОВ "Іглоополь" залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав, передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

С.Я. Чалий

О.Є Донець