Справа № 820/2421/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
14 липня 2016 р. № 820/2421/16
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка А.В.,
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 05.02.2016 року в частині відмови у визначенні статусу як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та зобов`язати видати відповідне посвідчення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі засідання комісії, яке оформлене протоколом № 1 від 05.02.2016 року йому відмовлено у наданні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС третьої категорії. Підставами відмови визначено, що за результатами вивчення особової справи не встановлено передумов, визначених ст.14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач з таким рішенням не згоден, оскільки згідно посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС від 06.06.21991 року серія НОМЕР_1 він є особою, яка потерпіла від вказаної катастрофи та відповідно має право на пільги та переваги, визначені законодавством СРСР та союзних республік для осіб, які приймали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії. Довідкою начальника штабу в/ч 34102 підтверджено те, що він був безпосередньо задіяний на роботах, які передбачені п.8 постанови Ради міністрів СРСР від 05.06.1986 року, яким передбачені пільги для осіб, які перебували у межах 30 км. зони ЧАЕС.
Отже рішення відповідача про недоведеність перебування у межах 30 км. зони відчуження є необґрунтованим, оскільки наявні усі необхідні документи, що підтверджували факт виконання робіт у зоні відчуження.
Представник відповідача адміністративний позов не визнав, надав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення установа діяла у відповідності до вимог чинного законодавства у спосіб, визначений законом.
В судове засідання сторони не прибули, про місце день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується підписами позивача та уповноваженої особи відповідача на поштових повідомленнях, які містяться у матеріалах справи. Позивачем через канцелярію суду подане клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Розглянувши клопотання позивача, відомості про належне повідомлення відповідача, суд враховуючи приписи ст.ст. 41, ч.4 ст. 122, ч.6 ст. 128 КАС України вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження .
Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.
Із дослідженого копії військового квитка ОСОБА_1 НОМЕР_2 судом встановлено, що у період з 31.03.1988 року по 10.08.1988 року позивач у складі військової частини № 34102 виконував державне завдання по ліквідації насідків аварії на ЧАЕС.
06.07.1991 року йому видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1988 році (серія НОМЕР_1 )
Наприкінці січня 2016 року позивач звернувся із заявою про визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії.
Листом від 11.02.2016 року за № 01-04/05/1183 йому повідомлено про відмову у наданні вказаного статусу та відповідно видачі свідоцтва, внаслідок відсутності підстав, визначених ст.14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
Відповідно до ст. 15, ч. 1 ст. 65 Закону №796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. №51 із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 51).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.
Статтею 14 Закону №796 визначено, що до третьої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться в тому числі учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.
Отже вказана норма передбачає, що для отримання статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії особа має відповідати двом взаємопов`язаним критеріям: працювати на території, що з 26.04.86 р. охоплює ту частину радіаційно небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації (рішення Конституційного Суду України від 25.10.2000 р. N 12-рп/2000 ) строк такої роботи має бути не менше 30 календарних днів
Відповідно до пункту 10 Порядку №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту), отже вказані документи підтверджують факт роботи у зоні відчуження.
Із дослідженого витягу з протоколу засідання Робочої групи з питань визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 05.02.2016 року № 1, довідки начальника військової частини 34102 б/н та дати, судом встановлено, що згідно дублікату довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 15.05.2015 року № 179/1/5509 позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 31.03.1988 року по 10.08.1988 року, місцем дислокації визначено с. Оране, яке знаходиться за межами зони відчуження. Дні виїзду в зону відчуження не відображено, журнал обліку доз опромінення знищений, внаслідок великої зараженості.
Виходячи зі змісту вказаних документів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено безпосередньої участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження.
Щодо посилань позивача на постанову Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.86 № 665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", посилання на яку міститься у довідці в/ч 34102 а.с.14, то суд зазначає наступне.
У вказаному документі з урахуванням положень п.8 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.86 № 665-195, який визначає, що для військовослужбовців, які працювали у 30 км. зоні Чорнобильської АЕС зараховується у трудовий стаж, який дає право на пільгову пенсію за Переліком № 1 у трьохкратному розмірі, міститься посилання на те, що позивач перебував у 30 км. зоні Чорнобильської АЕС Проте вказано довідка не підтверджує, терміну перебування у вказаній зоні, який має дорівнювати 30 кал. дням, як другої обов`язкової складової частини визначення наявності підстав, для віднесення його до третьої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зазначений у довідці період з 31.03.1988 по 10.08.1988 року суд до уваги не приймає, оскільки ним підтверджується тільки строк перебування в Іванківському районі Київської області, а не виконання робіт, тоді як дислокація військової частини була за межами зони відчуження.
Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 71, 94, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Зінченко