Справа № 2-а-10706/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
постанова іменем україни

22 серпня 2011 року 15 год. 50 хв. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про зобовязання нарахувати і виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу. Позов мотивований тим, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач належить до соціальної категорії громадян «діти війни» та має право на одержання допомоги в розмірі, встановленому статтею 6 цього Закону. Проте, вказаної допомоги з вини відповідача не отримує, що є порушенням конституційних прав на соціальний захист, а тому просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок державної соціальної допомоги виходячи із розміру 30 відсотків мінімальної пенсії за віком і виплатити недоплачені суми починаючи з 01.01.2006, а також нараховувати і виплачувати допомогу в подальшому.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) даний позов підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово суддею, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2011 позов в частині вимог з 01.01.2006 по 20.01.2011 на підставі статті 100 КАС України залишено без розгляду. Іншою ухвалою від цієї дати, яку відповідач отримав 03.08.2011, відкрито скорочене провадження по даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Із матеріалів справи вбачається, що позивач народився 12.10.1936 і отримує пенсію за віком та відповідно до статті 1 наведеного Закону належить до категорії громадян, яким встановлено статус «дитини війни».

Дата народження позивача, вид пенсії та правовий статус як «дитини війни» підтверджуються даними паспорту серії ЕР 046786 виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 11.06.2002, та пенсійним посвідченням № 102945, виданим на імя ОСОБА_1.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції до внесення змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI, які рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 у справі № 10-рп/2008 визнанні неконституційними) дітям війни розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 у справі № 10-рп/2008 стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відновлена в редакції на дату набрання чинності цим Законом. Відповідно, з 22.05.2008 поновлено право на отримання пенсії з підвищенням на 30 відсотків пенсії за віком такій категорії громадян як «діти війни».

19.06.2011 набрав чинності Закон України від 14.06.2011 року № 3491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», згідно пункту 7 розділу І якого Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

23.07.2011 вступила в силу постанова Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету». Пунктом 6 цієї постанови встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 N 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначено, що: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Таким чином, враховуючи, що Законом України від 14.06.2011 року № 3491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» встановлено новий правовий порядок виплати щомісячної допомоги до пенсії «дітям війни», який введено після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», а саме з 23.07.2011, виплата допомоги у розмірі, встановленому статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинна здійснюватися по 22.07.2011 (включно).

Одночасно, суд звертає увагу на те, що розрахунок розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись вказане підвищення, необхідно проводити з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено. Такий висновок відповідає положенням частини сьомої статті 9 КАС України.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписом статті 22 Конституції України зміст та обсяг існуючих прав і свобод не може бути звужений при прийнятті нових чи внесенні змін у діючі закони, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За таких обставин відповідач, до повноважень якого належить призначення (здійснення перерахунку) і виплата пенсій та інших виплат відповідно до чинного законодавства, зобовязаний був вчасно нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечень проти позову відповідач до канцелярії суду не надав.

За таких обставин, враховуючи положення частини другої статті 11 КАС України, суд вважає, що для відновлення права позивача необхідним і достатнім способом захисту його порушеного права буде зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати починаючи з 21.01.2011 по 22.07.2011, з урахуванням виплачених сум.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 300,00 грн., які сплачені на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія», суд не вбачає підстав для їх компенсації з бюджету виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Частиною першою статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», відповідно до статей 84 - 88 і пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 90-95 і п. 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Згідно із цією постановою, якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави встановлений граничний розмір, а саме, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Отже, позивач повинен навести чіткий розрахунок понесених витрат на правову допомогу відповідно до вимог вказаної постанови, що останнім зроблено не було, також не додано оригіналу квитанції, що підтверджує оплату правової допомоги. Одночасно суд звертає увагу на те, що розгляд справи здійснювався у порядку скороченого провадження без виклику сторін та їх представників.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України на користь позивача підлягає стягненню з державного бюджету судовий збір розмірі 3,40 грн., розмір якого було сплачено при поданні позову до суду.

На підставі положень статей 19, 22, 46 Конституції України, статей 2, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статі 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пункту 7 розділу І Прикінцевих положень Законом України від 14.06.2011 року № 3491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та керуючись статтями 94, 183-2, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати починаючи з 21.01.2011 по 22.07.2011, з урахуванням виплачених сум.

Присудити на користь ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в розмірі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.)

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко