Справа № 320/3060/16-а(2-а/320/127/16)
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2016 рокусправа № 320/3060/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача: Юхименка О.В.

суддів: Кругового О.О. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання:ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 17 травня 2016 року

у справі № 320/3060/16-а

за позовом ОСОБА_2,

вул. Радянська, 73, с. Терпіння Мелітопольського району, 72333;

до відповідача ОСОБА_3 міськрайонного відділу

Державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції

у Запорізькій області,

вул. Вакуленчука, 99, м. Мелітополь Запорізької області, 72311;

про скасування Актів,

встановив:

ОСОБА_2 подав позов до Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції Запорізької області про

визнання протиправними дій при виконанні провадження ВП № 44547669;

скасування постанов державного виконавця від 02 вересня і 10 жовтня 2014 року;

та про стягнення збитків.

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області (суддя Кучеренко В.В.) своєю ухвалою від 17 травня 2016 року у справі № 320/3060/16-а адміністративний позов залишив без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду мотивована тим, що у відповідності з вимогами частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. ОСОБА_2 позов про скасування постанов державного виконавця від 02 вересня і 10 жовтня 2014 року подав в травні 2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, Позивач, вказує на порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Просить ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року скасувати, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні Сторони не скористались. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку.

У відповідності з частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на відомий факт реорганізації, та в силу приписів статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне здійснити заміну відповідної сторони Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції Запорізької області, його правонаступником ОСОБА_3 міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при винесені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Так, строк звернення до суду в адміністративному судочинстві це період часу, у межах якого особа може звернутися до адміністративного суду з позовною вимогою про захист своїх прав, свобод та інтересів у сфері публічних відносин.

У відповідності з вимогами частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України «Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби», чим вмотивована ухвала суду першої інстанції, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк.

Однак, як з огляду на зміст наведеної норми, так і у відповідності до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з приписів указаних вище норм, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду повязується, з одного боку, з обєктивним моментом, тобто порушенням субєктивного права, а з другого боку, із субєктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, в контексті наведеної норми слід враховувати принцип, коли особа дізналася або повинна була дізнатися не про наявність певних обставин, а усвідомила про порушення її прав, свобод чи інтересів. Якщо заявник доведе, що йому стало відомо про порушення свого права пізніше, перевага повинна надаватися субєктивному моменту.

Крім того, відповідно до статті 100 цього Кодексу адміністративний позов залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В контексті наведеної вище норми поважними визнаються такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення певних процесуальних дій.

Поза сумнівом, поважність причин є не так фактом, який підлягає встановленню, як елементом аргументації, або оціночною, для суду, категорією.

Проте, суд у цьому випадку для встановлення початку перебігу строку звернення до суду, мав встановити обставини про день (установити дату), коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та коли особа звернулася до суду (подала позов до суду).

За змістом ухвали від 17 травня 2016 року

29 жовтня 2014 року ОСОБА_2 подавав позов;

27 квітня 2016 року позов був залишений без розгляду.

По-перше, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, частина третя статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до суду в загальному порядку.

Крім того, звернення з позовом у встановленому порядку є загальною підставою для переривання строку давності.

При цьому, при зупиненні строку перебіг строку продовжується, а в разі переривання - перебіг строку починається спочатку.

Тобто, час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується.

Отже, суд мав би перевірити та достеменно встановити становище чи пропущено строк звернення до суду (з дати отримання ухвали без розгляду по попередній справі), а також встановити обставини, які зумовили пропуск строку звернення до суду, (якщо строк пропущено).

Натомість, суд першої інстанції висновки зробив на припущеннях, що є неприйнятним.

При цьому, саме застереження в ухвалі суду про можливість повторного звернення до суду в загальному порядку, після усунення обставин, визначеним вище положенням процесуального закону не відповідає.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 195, п. 6 ч. 1 ст. 199, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року у справі № 320/3060/16-а скасувати, з направленням матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна