Справа № 821/831/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/831/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Рефлер Ю.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 02.06.2016 р.,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем неправомірно застосовано до нього фінансові санкції за порушення ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), п.7 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР). Зазначив, що здійснює торгівлю пивом на розлив на підставі ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 13.11.2015 р. та відповідно до зареєстрованих КВЕД 50.10 - Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, 56.30 - Обслуговування напоями. Дані види КВЕД дозволяють ведення ресторанного господарства у магазині "Каприз". Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства регламентуються основні вимоги щодо роботи суб'єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства, і порушення цих Правил не може свідчити про те, що позивач не є суб'єктом господарювання громадського харчування. Що стосується спеціалізованих відділів, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, то відповідач не вказав нормативно-правового акту, яким визначено в яких випадках спеціалізовані відділи набувають статусу суб'єкта господарювання громадського харчування і ознаки такого статусу. Також не погоджується із застосуванням фінансових санкцій за не передачу до органів доходів і зборів копій розрахункових документів у електронному вигляді, оскільки відповідач не надав переконливих доказів цього. Окрім цього, сервісне обслуговування РРО здійснює ПП "Арабатська стрілка" відповідно до договору від 11.09.2012 р. № 11/09, яке у разі наявності фактів, виявлених відповідачем, і повинне нести відповідальність. Звертає увагу на те, що якщо і не здійснювалася передача розрахункових документів декілька днів підряд, то це є триваючим правопорушенням і у ГУ ДФС у Херсонській області не було підстав застосовувати за кожен день такого порушення фінансову санкцію у розмірі 170 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з вказаних підстав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказав на те, що за результатами проведеної у магазині "Каприз", де здійснює господарську діяльність позивач, фактичної перевірки встановлено факт реалізації пива на розлив з кеги, чим порушено вимоги ст.15-3 Закону № 481/95-ВР, оскільки вказаний магазин не відповідає вимогам закладу ресторанного господарства, що має статус підприємства з універсальним асортиментом товарів. За вказане порушення ст.17 Закону № 481/95-ВР передбачено застосування фінансових санкцій у розмірі 6800 грн. Крім того, ФОП ОСОБА_1 не забезпечено передачу до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронних копій чеків, що є порушенням п.7 ст.3 Закону № 265/95-ВР. За період з 01.01.2016 р. по 23.05.2016 р. допущено 143 таких фактів, а тому до позивача правомірно застосовано фінансові санкції на підставі п.9 ст.17 Закону № 265/95-ВР у сумі 24310 грн. (170 х 143). Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача 25.05.2016 р. проведено фактичну перевірку в магазину "Каприз", що розташований за адресою: Херсонська область, Великолепетиський район, с.Мала Лепетиха, вул.Стадіонна, 27, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1

Згідно акту фактичної перевірки встановлено продаж на розлив алкогольних напоїв (пива) підприємством, яке не має статусу підприємства громадського харчування (продаж ведеться на розлив для споживання на місці із кегової установки у одноразові пластикові стакани), не забезпечено передачу звітності до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті РРО або модемів, які до них приєднані (всього встановлено 143 випадки), що є порушенням ст.15-3 Закону № 481/95-ВР, п.7 ч.3 Закону № 265/95-ВР.

На підставі акту фактичної перевірки ГУ ДФС у Херсонській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. № НОМЕР_1, яким за порушення п.7 ст.3 Закону № 265/95-ВР до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 24310 грн., та № НОМЕР_2, яким до позивача за порушення ст.15-3 Закону № 481/95-ВР застосовано фінансові санкції у розмірі 6800 грн.

Надаючи оцінку правомірності застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій, суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано фінансові санкції за порушення п.7 ст.3 Закону № 265/95-ВР.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг врегульовано Законом № 265/95-ВР, згідно преамбули якого його дія поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до ст.2 Закону № 265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Пунктом 7 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані. Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Тобто даною нормою саме на суб'єкта господарювання покладено обов'язок передачі до органів доходів і зборів копій розрахункових документів в електронному вигляді, а тому твердження ФОП ОСОБА_3 про те, що за це порушення повинне нести відповідальність обслуговуюче РРО підприємство не відповідає дійсності.

Крім того, відповідно до ст.17-1 Закону № 265/95-ВР до центрів сервісного обслуговування, що забезпечують гарантійний ремонт РРО, фінансові санкції застосовуються у разі незабезпечення гарантійного ремонту реєстратора розрахункових операцій у строки, встановлені цим Законом, та невведення в експлуатацію належним чином зареєстрованого на суб'єкта господарювання резервного реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно до п.31 Порядку технічного обслуговування та ремонту реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2004 р. № 601, центр сервісного обслуговування несе відповідальність згідно із законодавством за якість, безпеку і строк виконання робіт та зберігання реєстраторів, прийнятих для проведення гарантійного (післягарантійного) ремонту.

У даному випадку РРО МІNІ 500-МЕ зав.№ ПБ577244447, який використовує ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності, перебував у робочому стані, однак на ньому була встановлена версія внутрішнього програмного забезпечення, яка не забезпечувала передавання розрахункових чеків в електронному вигляді, що про у судовому засіданні зазначив сам позивач та підтверджується листом, адресованим директору ПП "Арабатська стрілка" (підприємство, що здійснює сервісне обслуговування РРО). При цьому, ФОП ОСОБА_3 пояснив, що після того, як контролюючим органом було виявлено дане порушення, він звернувся до ПП "Арабатська стрілка", яке встановило на РРО необхідну версію внутрішнього програмного забезпечення і в подальшому таких порушень не допускалося.

Факт не передачі в електронному вигляді розрахункових документів підтверджується наданим представником відповідача витягом з бази щодо Z-звітів.

Таким чином саме ФОП ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за не передачу до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті РРО або модемів, які до них приєднані.

Між тим суд не погоджується із розміром застосованих до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій.

Пунктом 9 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в разі неподання до органів державної податкової служби звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку, в разі обов'язковості її подання.

З аналізу даної правової норми слідує, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону постійно подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодо подання до контролюючих органів електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, суб'єкт господарювання вчиняє продовжуване порушення.

Враховуючи, що згідно зі ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у п.7 ст.3 Закону № 265/95-ВР, відповідний контролюючий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта господарювання, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків неподання до контролюючого органу електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій.

При цьому, аналогічна позиція вже була висловлена у рішеннях Верховного Суду України від 16.04.2013 р. у справі № 21-89а13, від 04.06.2013 р. у справі № 21-155а13, від 17.12.2013 р. у справі № 21-442а13.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за вчинення вищезазначеного порушення до ФОП ОСОБА_1 повинен бути застосований штраф у розмірі 170 грн., а тому нарахування останньому фінансової санкції у розмірі 24140 грн. (24310 - 170) є неправомірним, а отже податкове повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. № НОМЕР_1 у цій частині підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. № НОМЕР_2, яким до позивача застосовано фінансові санкції за порушення ст.15-3 Закону № 481/95-ВР.

Суть даного порушення полягає у тому, що ФОП ОСОБА_1 здійснює реалізацію пива на розлив у магазині, який не має статусу підприємства громадського харчування. Позивач не заперечує того, що у магазині "Каприс", в якому він здійснює господарську діяльність, реалізується на розлив пиво у пластикові стаканчики з метою його споживання на місці. При цьому пояснив, що для споживання пива ним облаштовано спеціальне місце зі столиками, на підтвердження чого надав відповідні фотознімки.

На думку позивача ним не допущено порушення ст.15-3 Закону № 481/95-ВР, так як згідно КВЕД 56.10 та 56.30 має право на ведення ресторанного господарства у своєму магазині, має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Однак суд не погоджується з такими доводами позивача з наступних підстав.

Відповідно до абз.3 пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об'єктах громадського харчування, а також фізичний відпуск з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, незалежно від форми розрахунків.

Згідно п.215.1 ст.215 ПК України до підакцизних товарів належить, зокрема, пиво.

Пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об'ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203 (пп.14.1.144 п.14.1 ст.14 ПК України та ст.1 Закону № 481/95-ВР).

Приписами ч.12 ст.15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ч.18 ст.15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі державної податкової служби, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої) і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування визначаються Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 р. № 854 (далі - Правила № 854), які поширюються на всіх суб'єктів господарювання на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства (п.п.1 та 3 Правил № 854).

Відповідно до п.2 Правил № 854 роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Згідно п.22 Правил № 854, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Основні вимоги щодо роботи суб'єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства регламентуються Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 р. № 219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2002 р. за № 680/6968 (далі - Правила № 219).

Відповідно до п.1.4 Правил № 219 суб'єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб'єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Згідно п.1.5 Правил № 219 заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Пунктом 1.6 Правил № 219 визначено, що суб'єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції. Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Приписами ч.5 ст.15-3 Закону № 481/95-ВР визначено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Таким чином, роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється суб'єктом господарювання в закладах (підприємствах) ресторанного господарства, що має статус підприємства громадського харчування чи підприємства з універсальним асортиментом товарів, за погодженням з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби, та за наявності відповідної ліцензії.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 05.09.2012 р. та здійснює підприємницьку діяльність за основними видами економічної діяльності (КВЕД): 47.11 - Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.19 - Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.25 - Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.26 - Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 56.10 - Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.30 - Обслуговування напоями.

Роздрібну торгівлю алкогольними напоями здійснює в господарській одиниці - магазині "Каприз", який розташований по вул.Стадіонна, 27, в с.Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, на підставі ліцензії від 13.11.2015 р. із строком дії до 13.11.2016 р., виданої ГУ ДФС у Херсонській області.

Як на підтвердження приналежності вказаного магазину до закладів з універсальним асортиментом товарів позивачем надано до суду рішення виконавчого комітету Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 26.09.2012 р. № 94 "Про надання дозволу ОСОБА_1 на відкриття торгової точки (магазину-складу) по вулиці Стадіонна, 27".

Однак дане рішення не є належним та допустимим доказом на підтвердження тих обставин, що місце, де проводиться продаж позивачем алкогольних напоїв на розлив, є спеціалізованим відділом (секцією) підприємства з універсальним асортиментом продовольчих товарів.

Крім того, позивачем не надано суду погоджень органу місцевого самоврядування на продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Незважаючи на те, що ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за основними видами економічної діяльності (КВЕД) та на підставі ліцензії, які надають йому право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, у позивача відсутні докази погодження продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці з органами місцевого самоврядування та установами державної санітарно-епідеміологічної служби, та докази належності господарської одиниці - магазин "Каприз" до закладу (підприємства) ресторанного господарства, що має статус підприємства громадського харчування чи підприємства з універсальним асортиментом товарів.

Відтак, така господарська одиниця ФОП ОСОБА_1 не є спеціалізованим закладом в розумінні Закону № 481/95-ВР, Правил № 219 та Правил № 854, що виключає право здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Згідно абз.9 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР у разі порушення вимог ст.15-3 цього Закону до суб'єктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу - 6800 гривень.

Таким чином, відповідачем правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції у розмірі 6800 грн. за порушення ст.15-3 Закону № 481/95-ВР згідно податкового повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. № НОМЕР_2.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.02.2012 р. у справі № 21-371а11.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.06.2016 р. № НОМЕР_1 на суму 24140 грн. В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати частково протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 02.06.2016 р. № НОМЕР_1 на суму 24140 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 липня 2016 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 9.2.1