Справа № 826/5202/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5202/16 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною відповіді та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відповідь відповідача від 03.03.2016, надану позивачу на його запит від 24.02.2016, як таку, що є неправомірною відмовою у наданні інформації;

- зобов'язати відповідача повторно надати відповідь на запит позивача від 24.02.2016.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Генеральної прокуратури України із запитом на інформацію від 24.02.2016 (вх. №41155-16 від 26.02.2016 року), в якому просив повідомити інформацію про повноваження Генеральної прокуратури України, а саме: чи уповноважена Генеральна прокуратура України розглядати скарги громадян України на дії (заяви, висловлювання, поведінку тощо) прокурорів у судовому розгляді з метою оцінки дотримання означених прокурорів основних принципів професійної етики та поведінки працівника прокуратури.

За наслідками розгляду запиту листом Генеральної прокуратури України від 03.03.2016 № 19/4-324 вих-16 ОСОБА_2 повідомлено, що повноваження Генеральної прокуратури України при розгляді скарг громадян стосовно правомірності дій її представника при судовому розгляді справи, зокрема, врегульовано Законами України «Про звернення громадян», «Про прокуратуру» та Інструкцією про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України від 27.12.2014 № 9гн.

Також, повідомлено, що як зазначено у преамбулі Закону України «Про звернення громадян», він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Водночас, дія вищевказаних актів не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», КАС України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Крім того, повідомлено, що з метою оцінки дотримання прокурорами у судовому розгляді основних принципів професійної етики та поведінки працівника прокуратури можуть розглядатися скарги на вироки, рішення, ухвали, постанови судів.

Позивач вважаючи,протиправною відповідь відповідача звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідь за наслідками розгляду запиту ОСОБА_2 надано Генеральною прокуратурою України по суті, а тому відповідачем не допущено протиправності дій при наданні позивачу інформації на вказаний запит.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач не надав відповіді по суті на запит позивача, а висновки суду першої інстанції суперечать обставинам справи, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначений нормами Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: - в офіційних друкованих виданнях: на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Таким чином, виходячи із вищевикладених норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», колегія суддів звертає увагу, що Генеральна прокуратура України є розпорядником інформації.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Колегія суддів звертає увагу, що з листа-відповіді на запит від 03.03.2016 № 19/4-324 ОСОБА_2 вбачається, що відповідачем повідомлено якими нормативно-правовими актами врегульовано питання повноважень Генеральної прокуратури України при розгляді скарг та про право громадян оскаржувати дії посадових осіб, а також поінформовано, що з метою оцінки дотримання прокурорами у судовому розгляді основних принципів професійної етики та поведінки працівника прокуратури можуть розглядатися скарги на вироки, рішення, ухвали, постанови судів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не допущено протиправності дій при наданні позивачу інформації на вищевказаний запит, оскільки відповідь за наслідками розгляду запиту ОСОБА_2 надано Генеральною прокуратурою України по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.