Справа № 428/7979/15-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олійник В.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року справа №428/7979/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., ГеращенкаІ.В., ОСОБА_2, розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргуУправління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 вересня 2015 року у справі № 428/7979/15-аза позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської областіпро скасування рішення про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про:

- скасування рішення управління від 19 серпня 2015 року, яким відмовлено позивачу в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобовязання відповідача призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 12 лютого 2015 року (а.с. 2-7).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 вересня 2015 рокуадміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування рішення про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання вчинити певні дії задоволено. Скасовано повністю рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 19 серпня 2015 року №5130/2015 року про відмову позивачу в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.Зобовязаноуправління призначити ОСОБА_3 щомісячне грошове утримання судді у відставці, у розмірі, передбаченому ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 12 лютого 2015 року(а.с. 32-33).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської областіподало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 вересня 2015 року у справі № 428/7979/15-ата відмовити у задоволені позову у повному обсязі

В обґрунтування апеляційної скарги управлінням зазначено, що позивачу не можливо зарахувати період роботи в органах прокуратури на підставі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ,при цьому на час звернення позивача із заявою про призначення довічного грошового утримання вона не мала правових підстав на його отримання у розмірі встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 12 лютого 2005 року, оскільки з 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким з 1 червня скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закони України « Про судоустрій і статус суддів»(а.с. 41-43).

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Позивач ОСОБА_3 до канцелярії суду надіслала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.с 113-114, 121-122).

02 липня 2016 року представником управління до канцелярії суду надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління (а.с. 123-124).

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі підлягають задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено,щоМедведєву Л.П. звільнено з посади судді апеляційного суду Луганської області 16 липня 2015 року у звязку з поданням заяви про відставку, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-VIII про звільнення суддів (а.с. 11-17).

Відповідно до наказу голови апеляційного суду Луганської області від 10 серпня 2015 року № 120 ,суддю апеляційного суду Луганської області Медведєву Л.П. відраховано зі штату суду 10 серпня 2015 року у звязку із звільненням з посади судді за її заявою про відставку (а.с. 28).

Станом на 10 серпня 2015 року стаж роботи ОСОБА_4 становив 23 роки 5 місяців 10 днів, що підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці Апеляційного суду Луганської області (а.с. 29).

11 серпня 2015 року позивачподала заяву до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 27).

19 серпня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області прийнято рішення № 5130/2015 про відмову у призначені пенсії, оскільки управлінням не зараховано до її стажу період роботи на посаді старшого слідчого прокуратури у відповідності до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 01 квітня 2015 року та,на час звернення позивача із заявою про призначення довічного грошового утримання ,вона не мала правових підстав на його отримання у розмірі встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 12 лютого 2005 року, оскільки з 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, відповідно до якогоз 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закони України « Про судоустрій і статус суддів» (а.с. 8-9).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач на момент звернення із заявою про відставку мала необхідний для відставки стаж роботи, встановлений законодавством, а також що до спірних правовідносин має бути застосовані положення ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції закону від 12 лютого 2015 року, а відтак, дії управління щодо відмови у призначенні позивачу довічного грошового утримання судді у відставці та прийняття відповідного рішення є неправомірними, а право позивача на отримання грошового утримання має бути поновленим.

Суд апеляційної інстанціїчастково не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права регулює Закон України «Про судоустрій і статус суддів», який також визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

В п. 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, в якому зокрема, вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

02 березня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VIII).

Пунктом 5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач знаходиться на облікув Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області як пенсіонер за віком та їй було призначено пенсію відповідно до вимог Закону України « Про загальнообовязкове пенсійне страхування» № 1058, виплата якої закрита з 01.04.2015 року, що підтверджується розпорядженням 75383 від 25.05.2015 року ( а.с.26).

11 серпня 2015 року вона звернулась до управління із заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці ( а.с.27)

19 серпня 2015 року управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці( а.с.8).

Аналізуючи спірне рішення відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає, що відмовою в призначені щомісячного грошового утримання судді у відставці слугували дві підстави: відсутність стажу роботи судді, що дає право на призначення грошового утримання судді у відставці через неможливість зарахування періоду роботи на посаді старшого слідчого прокуратури,оскільки Законом України № 213-У111 від 02.03.2015 року були внесені зміни до ст.135 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 01.04.2015 року , та скасування ,тим же Законом № 213 ,з 1 червня 2015 року норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Законів України « Про державну службу» та « Про судоустрій і статус суддів» № 2453( а.с.8-9).

Посилання апелянта на відсутність відповідного стажу роботи судді для отримання щомісячного грошового утримання судді суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки 18 червня 2015 року Вищою радою юстиції прийнято рішення № 57/0/15-15 про внесення подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_3 з посади судді апеляційного суду Луганської області, відповідно до якого був зарахований стаж роботи на посаді слідчого прокурора з березня 1976 року по квітень 1985 року, тому вона має необхідний стаж судді для відставки, встановлений Законодавством України (а.с. 10).Окрім того, необхідний стаж для отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці підтверджено розрахунком стажу Апеляційного суду Луганської області, направленого відповідачу (а.с. 18).

Зарахування спірного стажу та право позивача на вихід у відставку ,на підставі зазначеного стажу, закріплене Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року та є безспірним, тому доводи апелянта про відсутність у позивача права на вихід у відставку за відсутністю відповідного стажу судді не заслуговують на увагу( а.с.11-17).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необхідність скасування рішення управління в цій частині, як таке, що прийнято неправомірно.

Що стосується права позивача на призначення довічного грошового утримання судді у відставці на момент її звернення до пенсійного органу, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону № 2453.

08 червня 2016 року Конституційним судом України прийнято рішення № 4-рп/2016,відповідно до якого при розгляді питаннящодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213,суд враховує розділ IX "Забезпечення суддів", розділ X "Статус судді у відставці" Закону № 2453, в яких визначено, що статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці та гарантій матеріального і соціального забезпечення, зокрема виплату щомісячного довічного грошового утримання. Наслідком відставки судді є припинення його повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій незалежності та недоторканності, в тому числі отримання щомісячного довічного грошового утримання судді.

Передбачене у пункті 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213 скасування щомісячного довічного грошового утримання нівелює сутнісний зміст права судді на відставку та суперечить пункту 9 частини пятої статті 126 Конституції України.

Враховуючи викладене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213 в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону № 2453 не відповідають частині першій, пункту 9 частини пятої статті 126 Конституції України та вирішив , що не підлягає застосуванню положення п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень ст. 152 Конституції України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на час виникнення спірних правовідносин положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213- VІІІ, яким керувалось управління при вирішенні питання щодо призначення щомісячного грошового утримання судді, не були визнані Конституційним судом неконституційними, відтак, позивач, як суддя у відставці не мала права на отримання довічного грошового утримання судді у відставці на момент звернення, тому рішення управління в частині відмови в призначенні цього утримання є правомірним.

Крім того, суд зазначає, що позивач, як суддя у відставці має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці з моменту прийняття Конституційним судом України рішення щодо визнання неконституційним окремих положень законодавства, тобто з 08 червня 2016 року.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшоввисновку, щодо наявності підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про часткову відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 183-2, п.3 ч. 1ст. 198, 202, ч. 2 ст. 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргуУправління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області Донецької області- задовольнити частково.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 вересня 2015 року у справі № 428/7979/15-аза позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування рішення про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання вчинити певні дії -скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування рішення про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області Донецької області від 19 серпня 2016 року в частині відмови ОСОБА_3 у зарахуванні до її стажу періоду роботи на посаді старшого слідчого прокуратури.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_5

ОСОБА_2