Справа № 425/1997/16-а
Суддя: Мирошникова О. Ш.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016 року Провадження №2-а/425/60/16

Справа №425/1997/16-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретаря Рада Ю.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача Борисевича С.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду Рубіжанського міського суду Луганської області адміністративну справуза позовом ОСОБА_3 до Патрульного поліції поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному сержанта поліції Борисевича Сергія Васильовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

встановив:

29 червня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Патрульного поліції поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному сержанту поліції Борисевича Сергія Васильовича, в якому просить суд:

- визнати дії відповідача щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності незаконними;

- скасувати постанову від 13.06.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 13.06.2016 року відносно нього поліцейським Борисевичем Сергієм Васильовичем було винесено постанову серії ПС2 № 992132 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень. Цю постанову позивач вважає необґрунтованою та такою, що суперечить законодавству, він не порушував п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху, оскільки в ньому зазначено лише інформація про існуючі групи дорожніх знаків. В постанові відповідачем вказано, що позивач не дотримався знаку 3.21 (проїзд заборонено), а в п. 3.21 Правил дорожнього руху передбачена наявність знаку «В'їзд заборонено», також у постанові вказано, що позивач заїхав на площу Леніна, але він зупинився у проїзді біля площі, в якому встановлено дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено». Також, позивач вказує на те, що знак 3.21 «В'їзд заборонено» встановлено незаконно, оскільки він не відповідає ДСТУ 4100-2002, йому достовірно відомо, що цей знак 3.21 встановлено без узгодження з підрозділами Державтоінспекції та він відсутній на схемі встановлених дорожніх знаків в місті Рубіжне. Позивач є інвалідом 2 групи та депутатом Рубіжанської міської ради Луганської області, він прибув до будівлі ради на засідання позачергової сесії та як інвалід під'їхав на автомобілі до пандусу будівлі, незаконно встановлений знак 3.21 «В'їзд заборонено» порушує гарантовані Конвенцією про права інвалідів права позивача як інваліда 2 групи щодо доступності до приміщень Рубіжанської міської ради, яка є робочим місцем для нього як депутата місцевої ради. Відповідачем при винесені постанови не було перевірено законність встановлення знаку 3.21 та наявності його на обліку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримує та просить його задовольнити. Додатково надав пояснення, що постанова складена з порушеннями ст. 268 КУпАП за відсутності позивача ОСОБА_3, оголошена позивачу відповідачем не в повному обсязі. Також пояснював, що площі Леніна про яку зазначено у постанові відповідачем в місті Рубіжне немає, тому що у лютому 2016 року її було перейменовано у площу Володимирську. Позивач не порушував п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху, оскільки знак 3.21 «В'їзд заборонено» є незаконним, встановленим невідомо ким та коли, не перебуває на балансі шляхового господарства, не узгоджений з автоінспекцією та встановлення цього знаку суперечить ДСТУ 4100-2002 та порушує Конвенцію про права інвалідів, оскільки обмежує доступ позивача, який є інвалідом 2 групи до будівлі Рубіжанської міської ради Луганської області.

Відповідач Борисевич С.В. заперечує проти адміністративного позову, просить відмовити в його задоволенні. Додатково надав пояснення, що він є патрульним поліції та ним при виконанні службових обов'язків 13.06.2016 року було виявлено вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3, а саме він не виконав дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено», чим порушив п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому відповідачем була винесена постанова. Відповідач заперечує проти доводів представника позивача щодо незаконності встановленого знаку 3.21 «В'їзд заборонено», оскільки відсутність інформації про знак зовсім не говорить про його незаконність, всі водії зобов'язані виконувати дорожні знаки. Позивач при спілкуванні з відповідачем не пред'явив посвідчення інваліда, лише повідомив, що він є депутатом місцевої ради. Також, позивач на місті вчинення порушення не заперечував проти порушення ним Правил дорожнього руху, а лише відмовився отримати винесену постанову. Відповідач пояснив, що поряд з будівлею ради є місце для стоянки автомобілів, тому позивач міг зупинитися на цьому місті, також у дворі ради є окреме місце для стоянки автомобілів та інший вхід до ради, в приміщенні ради на першому поверсі є переносний пандус, яким можуть користуватися інваліди, тому порушувати знак 3.21 та їхати до пандусу, який встановлений біля центрального входу до будівлі не є необхідним, інваліди також повинні дотримуватися дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено». Додатково відповідач зазначив, що ця справа слухається про порушення позивачем Правил дорожнього руху, питання незаконності чи законності дорожніх знаків не є предметом цього розгляду. Крім того, відповідач зазначив, що позивач пропустив строки звернення до суду для оскарження постанови.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 12.07.2016 року визнано причини пропуску ОСОБА_3 строку для звернення до адміністративного суду поважними.

Під час судового засідання в порядку ст. 146 КАС України було досліджено відеозапис та здійснено демонстрацію відеозапису з персональних мобільних відеореєстраторів патрульних поліції, на яких зафіксовані події, які відбулися 13.06.2016 року, копії відеозаписів за клопотанням сторін долучені до цієї справи.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.06.2016 року патрульним поліції поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному сержантом поліції Борисевичем Сергієм Васильовичем було винесено постанову серії ПС2 № 992132 у справі про адміністративне правопорушення про порушення ОСОБА_3 п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху чим він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень (а.с. 29).

Згідно оскаржуваної постанови 13.06.2016 року об 11:00 годині ОСОБА_3, керуючи автомобілем MERSEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1, заїхав на площу Леніна та не дотримався знаку 3.21 (Проїзд заборонено), чим порушив п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху.

Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно п. 8.1, 8.2 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до п. 8.2.1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Відповідно до п. 8.4. «в» Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи - заборонні знаки; запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки. Заборонні знаки» Правил дорожнього руху дорожній знак 3.21 є «В'їзд заборонено».

В зоні дії знаку 3.21 «В'їзд заборонено» забороняється в'їзд усіх транспортних засобів, зокрема, з метою запобігання зустрічного руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом. Зона дії знаку від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним (п. 3 Розділу 33 Правил дорожнього руху.)

Згідно до п. 10.5.35. ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» дія знаку 3.21 поширюється від місця установлення до найближчого перехрестя за знаком, а в населеному пункті у разі відсутності перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій.

В судовому засіданні встановлено, що зазначена подія відбувалося біля будівлі Рубіжанської міської ради Луганської області за адресою: місто Рубіжне, площа Володимирська (колишня площа Леніна), будинок 2.

З пояснень представника позивача вбачається, що позивач є депутатом Рубіжанської міської ради Луганської області та 13.06.2016 року об 11:00 годині ранку прибув на власному автомобілі до будівлі ради для участі в позачерговій сесії міської ради.

Ця обставина підтверджується й власними поясненнями позивача, зафіксованими на персональний мобільний відеореєстратор відповідача, відеозапис з якого було відтворено в судовому засіданні.

Отже, суд вважає, що із схемою руху транспортних засобів та наявними дорожніми знаками біля будівлі Рубіжанської міської ради позивач знайомий, в тому числі позивачу відомо й про заборонний знак 3.21. «В'їзд заборонено»

В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт недотримання ОСОБА_3 дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено». Цей факт підтверджується: відеозаписом з персонального мобільного реєстратора патрульного поліції Борисевича С.В. (відповідача у справі), також цей факт не заперечувався позивачем та відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови та під час розгляду цієї справи у суді.

Зокрема, представник позивача ОСОБА_1 надавав відповідь на питання, що ОСОБА_3 не виконав дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено».

Разом з цим, позивач у своєму адміністративному позові та представник позивача у судовому засіданні, не заперечуючи невиконання позивачем дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», як на підставу скасування оскаржуваної постанови посилалися на те, що встановлений знак не відповідає ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» та на підтвердження цієї обставини представником позивача надано суду лист міського голови Рубіжанської міської ради Хортіва С.І. від 11.07.2016 року про відсутність позначок про встановлені дорожні знаки перед площею Володимирською (колишня назва - Леніна) на схемі організації дорожнього руху в місті Рубіжне; копію таблиці дорожніх знаків на площі Володимирській (Леніна) станом на 2013 рік; копії технічного паспорту земельної ділянки на площі Леніна, 2 станом на 1998 рік; лист Управління житлово-комунального господарства Рубіжанської міської ради від 12.07.2016 року; лист Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне підприємство» від 16.06.2016 року (а.с. 7, 32-49, 68).

Суд не приймає ці докази як підставу для скасування оскаржуваної постанови, оскільки в цих документах не міститься інформації щодо предмету доказування в цій справі.

Відтак, як вбачається із проектно-кошторисної документації схеми дорожнього руху в м. Рубіжне, яка складена в 2013 році, на ній відображено частково проспект Кірова, вулиця Миру та площа Леніна, яка знаходиться перед будівлею Рубіжанської міської ради. Разом з цим частини ділянки, де сталася подія за участю позивача, відсутня на наданій схемі, також на копії технічного паспорту на земельну ділянку взагалі відсутнє розміщення будь-яких дорожніх знаків та доречи ці документи складені станом на 2013 рік та 1998 рік відповідно.

Щодо листів міського голови та комунального підприємства, то в цих листах йде мова про відсутність інформації про дорожні знаки. В листі УЖКГ від 12.07.2016 року зазначено, що знаки встановлені на площі Володимирській, 2 є самовільними, оскільки вони відсутні на схемі дорожнього руху, однак як вже зазначалося судом вище, по-перше, ця схема розроблена станом на 2013 рік та по-друге, в схемі не відображена ділянка в'їзду де встановлено знак 3.21, який було не виконано позивачем.

Також, суд не приймає доводи представника позивача про неправильність зазначення у оскаржуваній постанову місця вчинення адміністративного правопорушення як площа Леніна, оскільки такої площі в місті не існує, виходячи з такого.

За розпорядженням міського голови міста Рубіжне від 15.02.2016 року № 36 затверджено перелік перейменованих вулиць, за яким площу Леніна перейменовано у площу Володимирську (50, 51).

В судовому засіданні відповідач пояснив, що при винесенні постанови він користувався навігатором щодо визначення адреси.

Суд вважає, що зазначення у постанові колишньої назви площі замість перейменованої жодним чином не спростовує факту вчинення правопорушення позивачем та не змінює по суті місця вчинення цього правопорушення.

Щодо доводів представника позивача про порушення Конвенції про права інвалідів при винесенні постанови відповідачем, суд дійшов такого.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертизою від 13.06.2016 року ОСОБА_3 має другу групу інвалідності за загальним захворюванням з 16.05.2016 року, висновок про умови та характер праці - виражене обмеження життєдіяльності (а.с. 6).

При відтворенні відеозапису в судовому засіданні було встановлено, що на автомобілі позивача наявні розпізнавальні знаки «Інвалід», але посвідчення інваліда позивачем не було пред'явлено відповідачу. Позивач лише пояснив відповідачу, що він порушив знак 3.21 «В'їзд заборонено» з метою дістатися до пандусу, який розташований біля центрального входу до будівлі ради.

Суд зазначає, що у Правилах дорожнього руху наявні певні преференції для водіїв-інвалідів, зокрема вони можуть відступатися від вимог дорожніх знаків 3.1-3.2 (рух заборонено), 3.35-3.38 (стоянку заборонено, зона обмеженої стоянки тощо), а також знака 3.34 (зупинку заборонено) за наявності під ним таблички 7.18 (Крім інвалідів).

Разом з цим, водії-інваліди не можуть відступати від вимог дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено» за Правилами дорожнього руху.

У статті 9 Конвенції ООН про права інвалідів Держави-учасниці домовилися, щоб надати інвалідам можливість вести незалежний спосіб життя й усебічно брати участь у всіх аспектах життя, держави-учасниці вживають належних заходів для забезпечення інвалідам доступу нарівні з іншими до фізичного оточення, до транспорту, до інформації та зв'язку, зокрема, інформаційно-комунікаційних технологій і систем, а також до інших об'єктів і послуг, відкритих або таких, що надаються населенню, як у міських, так і в сільських районах. Ці заходи, які включають виявлення й усунення перепон і бар'єрів, що перешкоджають доступності, повинні поширюватися, зокрема, на будинки, дороги, транспорт й інші внутрішні та зовнішні об'єкти, зокрема, школи, житлові будинки, медичні установи та робочі місця.

Створення умов для безперешкодного доступу інвалідів до соціальної інфраструктури покладається на власників об'єктів та місцеві органи виконавчої влади згідно із Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Аналізуючи доводи представника позивача про порушення прав інваліда на доступ до приміщень Рубіжанської міської ради знаком 3.21 «В'їзд заборонено», суд зазначає, що в межах розгляду цієї справи таких порушень прав інваліда з боку відповідача при винесенні оскаржуваної постанови встановлено не було.

Суд не приймає посилання представника позивача про винесення постанови за відсутності позивача, оскільки постанова була винесена відповідачем на місті вчинення адміністративного правопорушення - місто Рубіжне, площа Володимирська, 2 (колишня вулиця Леніна), весь цей час позивач ОСОБА_3 був присутній в цьому місці та залишався у своєму автомобілі або поряд з ним, що відображено на відеозапису.

Стосовно посилання представника позивача на те, що знак 3.21 має назву «В'їзд заборонено», а не «Проїзд заборонено» як про це зазначено у постанові, є слушними, однак суд вважає, що вказаний недолік в постанові не може бути підставою для її скасування, оскільки не впливає на правильність та законність цієї постанови.

Суд не приймає посилання представника позивача про наявність обов'язку у патрульного поліції перевіряти законність встановлених дорожніх знаків, як про це заявляли свідки правопорушення, однак при перегляді відеозапису не було встановлено, що позивачем чи свідками були заявлені відповідні клопотання при винесенні відповідачем постанови.

Також відхиляється судом посилання представника позивача на порушення прав позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення в частині права на правову допомогу, оскільки позивачем не надано суду доказів заявлення при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідного клопотання, іншіх доказів на підтвердження порушення його прав під час розгляду справи.

Навпаки, сам позивач при виявленні відповідачем правопорушення не заперечував проти його вчинення.

Інші доводи представника позивача щодо незаконності встановлення знаків, відсутності біля будинку міської ради місць для стоянки інвалідів тощо, заявлені в судовому засіданні також не приймаються судом, оскільки не стосуються предмету спору у даній адміністративній справі.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необебережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У таких випадках уповноваженими особами (посадовими особами) на місті вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

В ході розгляду цієї справи судом не встановлено порушення відповідачем при винесенні оскаржуванної постанови та накладенні стягнення вимог КУпАП та зазначеної Інструкції.

За встановлених при розгляді цієї справи обставин, суд дійшов висновку, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та відповідачем правомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності, розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає порушень вимог чинного законодавства при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 992132 від 13.06.2016 року стосовно ОСОБА_3, останній вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, на нього підставно накладене адміністративне стягнення, відповідно до вимог чинного законодавства, уповноваженою на те службовою особою, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за такі дії, постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 992132 від 13.06.2016 року підлягає залишенню без змін, через те суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю.

В зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та враховуючи, що постанова ухвалена на користь відповідача, судові витрати покладаються за рахунок Державного бюджету України згідно ч. 5 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 71, 86, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Патрульного поліції поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному сержанта поліції Борисевича Сергія Васильовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Ш. Мирошникова