Справа № 826/2900/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2900/16 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Чорної Н.С.,

за участю:

представників ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт»: Бородая Г.Д., Себрюка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Аврамченко Сніжани Сергіївни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 травня 2016 року,

У с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся у суд із позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Аврамченко С.С., за участю третіх осіб: ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 16435499 від 13 жовтня 2014 року, яким за ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт» зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення у підвальному поверсі житлового будинку літ. А загальною площею 102,69 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 травня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, третя особа - ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт» - подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, в порушення норм закону, не дотримано порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, так як власниками приміщень, розташованих у підвальному поверсі багатоквартирного будинку, є власники квартир такого будинку, їх право власності є непорушним.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Як убачається із матеріалів справи, на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації б/н від 01 серпня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 03 серпня 2011 року Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України видано сертифікат серії КВ №5 відповідності закінченого будівництвом об'єкта: житлового будинку з вбудованими приміщенням та підземною автостоянкою по АДРЕСА_1 (в подальшому об'єкту присвоєна адреса: АДРЕСА_1 у м. Києві. Тобто, об'єкт будівництва прийнято в експлуатацію в серпні 2011 року.

29 березня 2013 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру №66 в зазначеному будинку.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Авраменко С.С. від 13 жовтня 2014 року №16435499 проведено державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення 813 вищевказаного будинку за ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт». На підставі чого внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дізнавшись у січні 2016 року про вказане рішення, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач стверджує, що державний реєстратор порушив порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, не врахувавши, що приміщення, право власності на яке зареєстровано за ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт», є частиною технічних приміщень підвалу житлового будинку, і є спільною власністю усіх власників квартир та нежитлових приміщень цього будинку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно частини першої статті 4 вказаного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено статтею 15 цього Закону. Згідно з частиною першою приведеної норми, при державній реєстрації прав та їх обтяжень, прийняттю відповідного рішення передують прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви, а також встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень.

Частиною третьою цієї норми встановлено, що у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 15 вказаного Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 15 цього Закону також передбачено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлює Кабінет Міністрів України (частина 13), і що у цьому порядку визначено перелік необхідних для такої реєстрації документів (абзац 2 частини 2).

У відповідності до приведеної норми Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (постанова від 17.10.2013 № 868), який був чинний на час спірних правовідносин.

Згідно пункту 6 цього Порядку документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеній нормі кореспондують повноваження державного реєстратора, передбачені пунктом 15 вказаного Порядку, згідно з яким під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 20 цього Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 28 цього Порядку встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини першої статті 24 вказаного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (пункт 4).

Згідно частини другої статті 24 цього Закону за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як убачається із матеріалів справи, 12 серпня 2014 року ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт» подано до органу державної реєстрації прав заяву про реєстрацію права приватної власності, яке виникло на об'єкт - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 До заяви додано докази сплати державного мита, копії документів, що посвідчують особу та підтверджують повноваження представника заявника, договору №10/09/12/1-3 від 10 вересня 2012 року про залучення інвестиції в реконструкцію, укладеного з ДП «Житлоінбуд» (щодо реконструкції технічного приміщення підвалу (секції 8), що розташований за адресою: АДРЕСА_1, з виділенням нежитлового приміщення загальною площею 102,7 кв. м., додатку до нього, акту прийому-передачі від 11 серпня 2014 року між сторонами договору вказаного приміщення, технічного паспорту на це приміщення від 23 червня 2014 року, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 02 липня 2014 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, листів ДП «Житлоінбуд» щодо відсутності претензій до інвестора (ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт»), відомості про юридичну особу та керівника заявника, а також документи, що стосуються будівництва зазначеного будинку, розподілу квартир та нежитлових приміщень, складені між Національною академією наук України, як замовником, та ДП «Житлоінбуд», як інвестором-генпідрядником).

Тобто, ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт» звернулось за реєстрацією права власності на реконструйований об'єкт.

Обговорюючи наявність підстав для реєстрації права власності заявника на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 на підставі вищевказаних документів, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Положеннями пунктів 35, 36, 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Відповідно до положень пункту 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає:

- документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо).

- довідку (виписку) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав, видану особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), про участь заінтересованої особи в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва (у тому числі шляхом купівлі-продажу майнових прав);

- технічний паспорт на об'єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо);

- завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), копії (крім випадків подання оригіналів таких документів особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва):

- документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

- документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції (у разі проведення реконструкції об'єкта нерухомого майна);

- документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

- документа, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася).

Із наведеного вбачається, що до проведення державної реєстрації речових прав державний реєстратор зобов'язаний перевірити комплектність поданих документів, чи відповідають вони вимогам, установленим законом, а також, чи підтверджують вони набуття заявником відповідного права на нерухоме майно. При цьому, при заявленні на реєстрацію права на реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, державний реєстратор повинен пересвідчитись, чи підтверджується документально виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції.

Як установлено судом, за ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт» зареєстроване право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1

Із наявних у матеріалах справи витягу із проектної документації цього об'єкта та технічного паспорту слідує, що до реконструкції даний об'єкт відносився до технічних приміщень підвалу 8 секції житлового корпусу №3 вказаного будинку.

Як установлено судом, на час проведення спірної реєстраційної дії із реконструйованим приміщенням АДРЕСА_1, позивач був власником квартири в цьому будинку.

Згідно частини другої статті 382 Цивільного кодексу України, в редакції, чинній на час проведення спірної реєстраційної дії, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Частиною другою статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року №4-рп/2004 Суд вказав на те, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

У рішенні Конституційного Суду України N 14-рп/2011 від 09 листопада 2011 року викладено висновок, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Частинами першою, другою статті 369 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Зважаючи на викладене, а також на те, що на момент спірної реєстраційної дії в силу закону співвласниками допоміжних, в тому числі підвальних та технічних, приміщень багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 в цьому будинку за ТОВ «Сервіс-Житло-Комфорт» без належної перевірки набуття заявником відповідного права на нерухоме майно.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що спірне рішення державного реєстратора є протиправним та безпідставним, прийняте з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому - підлягає скасуванню.

Покликання апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції та не доводять допущення судом порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складений 14 липня 2016 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.