Справа № 544/983/15-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р. Справа № 544/983/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про скасування постанови, -

В с т а н о в и л а:

19.06.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить визнати нечинною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (нині Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області) від 12.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 47829007), посилаючись на те, що виконавчий документ, що був предявлений для примусового виконання, станом на 12.06.2015 року не набрав чинності. Крім того оскаржуваною постановою державним виконавцем безпідставно визначено суму, накладеного на неї стягнення у розмірі 11.900 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що у судового виконавця на дату прийняття оскаржуваної постанови не було підстав для прийняття рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 року та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом установлено, що 21.04.2015 року постановою № Л-11/2015 по справі про адміністративне правопорушення виконуючим обовязки директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 піддана адміністративному стягненню у вигляду штрафу у розмірі 5.950 грн (далі постанова № Л-11/2015). В тексті постанови визначено, що відповідно до ст. 291 КУпАП постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а саме 06.05.2015 року (а.с. 64-65).

18.05.2016 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області звернувся до ВДВС Пирятинського районного управляння юстиції з заявою про примусове виконання постанови № Л-11/2015, повідомивши орган державної виконавчої служби про те, що боржником у встановлений законодавством термін штраф у добровільному порядку несплачений (а.с. 23).

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.06.2015 року по справі № 544/769/15-а відмовлено в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови № Л-11/2015 (а.с. 24-26). Окрім іншого, судовим рішенням встановлено, що постанову № Л-11/2015 ОСОБА_1 отримала 07.05.2015 року.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_3 від 12.06.2015 року відкрите виконавче провадження (ВП № 47829007) з виконання зазначеної постанови. При цьому розмір стягнення державним виконавцем визначений у сумі 11.900 грн та саме цю суму позивачу запропоновано сплатити добровільно у строк до 18.06.2015 року (а.с. 6).

Не погоджуючись з висновком суду про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 307 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 3001 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Таким чином, на час предявлення Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області до примусового виконання виконавчого документу постанови № Л-11/2015, тобто на 18.05.2015 року, останній не набрав законної (юридичної) сили, про що заявникові повинно було бути достеменно відомо, оскільки перед прийняттям рішення про предявлення виконавчого документу для примусового виконання Департамент повинен був встановити дату отримання правопорушником постанови № Л-11/2015 та встановити факт спливу строків, визначених ч. 1 ст. 307 КУпАП для сплати штрафу в добровільному порядку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час прийняття оскаржуваної постанови, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання.

Колегія суддів зазначає, що на час прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови № Л-11/201, за відсутністю підстав піддавати критиці, викладене у листі директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 18.05.2015 року № 1016-1.9/2679, не було підстав для прийняття рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим, встановлена судом у справі, що розглядається, обставина - на час предявлення виконавчого документа для примусового виконання і на час прийняття відповідачем рішення про відкриття виконавчого провадження виконавчий документ (постанова № Л-11/2015) не набрав законної (юридичної) сили, є підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною та її скасування.

Невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неналежна правова оцінка дає підстави колегії суддів для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 року з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (нині Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області) від 12.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження 47829007).

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання нечинної оскаржуваної постанови, яка є індивідуальним актом. Колегія суддів зазначає, що такий спосіб захисту (вимога про визнання акта нечинним), як випливає з аналізу статей 105, 162, 171 КАС України, може стосуватися лише випадків оскарження нормативно-правових актів. Відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням. Встановлені ст.ст. 105, 162 КАС України способи захисту порушеного права не є вичерпними. Разом з тим, деякі із встановлених способів захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин. Так, вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним індивідуального акта. Таким чином, у тих випадках, коли предметом спору є індивідуальний акт, дія або бездіяльність позовною вимогою за правилами КАС України має бути визнання такого акта, дії чи бездіяльності протиправними (недійсними, незаконними, неправомірними, скасування такого акту), а в разі оскарження нормативно-правового акта - визнання його нечинним.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

За приписами ч. 1, ч. 3 та ч. 6 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачу понесених судових витрат у звязку із сплатою судового збору: 73 грн 08 коп згідно з квитанцією КБ «ПриватБанк» № 2154 від 19.06.2015 року (а.с. 1) та 80 грн 39 коп згідно квитанції про сплату № 43561 від 20.05.2016 року (а.с. 148) у загальному розмірі 76 грн 73 коп за рахунок бюджетних асигнувань Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11, 41 ч. 1, 55, 94, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволені позовної вимоги ОСОБА_4 про скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_5 від 12.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження 47829007) з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовної вимоги ОСОБА_4 та скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_5 від 12.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження 47829007).

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь позивача ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 76 (сімдесят шість) гривень 73 копійки у відшкодування судових витрат.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 липня 2016 року