Справа № 804/384/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2016 р. Справа № 804/384/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця,-
16.01.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в якому просить суд:
- визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 Мамадієвича від 26.12.2014 року в межах виконавчого провадження ВП №45746100: про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувані постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій є протиправними, адже були винесені у незаконно відкритому виконавчому провадженні і є похідними від незаконної постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2014 року, ВП №45746100. А також на підтвердження цієї обставини він надав суду рішення судів за результатами розгляду цивільних справ щодо оскарження ним повязаних із оскаржуваними постановами дій, бездіяльності та рішень державного виконавця.
У судове засідання сторони не зявились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Позивач звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі. Тому, з урахуванням вимог ч.6 ст.128 КАС України, суд ухвалив рішення про подальший розгляд цієї адміністративної справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши чинне українське законодавство, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі, виходячи з наступного.
Спір між сторонами виник з приводу правомірності чи протиправності винесення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області оскаржуваних постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 26.12.2014 року в рамках ВП №45746100.
В ході судового розгляду справи згідно наданих рішень судів було встановлено, що 20.01.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» (далі ТОВ «УФА «Верус») і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2012 року позовну заяву задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №DNHLGA00000816 від 26.12.2007 року 5788735,31грн., стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус» і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №DNHLGA00000816 від 26.12.2007 року 200грн., стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус» і ОСОБА_2 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120грн., стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус» і ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 1700грн., в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили, по справі були видані виконавчі листи, які направлені на виконання.
Так, зокрема 28.04.2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення суду від 13.03.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було видано виконавчий лист №2-4565/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» - 5788735,31грн., строк предявлення виконавчого листа до виконання - до 27.03.2013 року.
Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Принцип обов'язковості судових рішень знайшов своє відображення і в ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами з приводу виконання вищевказаного виконавчого листа), за змістом частин першої, другої, четвертої якої судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Закон України від 05.06.2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
За ч.1, ч.2 ст.25 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
05.09.2014 року постановою заступника начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження ВП №44641117 по примусовому виконанню вказаного виконавчого листа, а постановою від 27.10.2014 року це виконавче провадження вже було закрито, у звязку із тим, що субєктом оскарження не було надано суду доказів на підтвердження направлення рекомендованим листом боржнику ОСОБА_2 копії постанови про відкриття ВП №44641117, доказів на підтвердження поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання, на підставі яких було відкрито вказане виконавче провадження, а також враховуючи, що виконавче провадження відкрито не за адресою місця проживання боржника ОСОБА_2, вказаною у виконавчому листі.
15.12.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області) ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття ВП №45746100 з приводу стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості.
А 26.12.2014 року цим держаним виконавцем винесені наступні постанови: про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у сумі 578873,53грн.; про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 12,72грн.; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; про повернення виконавчого документа стягувачу.
Позивач не погодився із вищевказаними діями, бездіяльністю та рішеннями державних виконавців, тому оскаржував їх у судовому порядку.
За результатами судового оскарження дій та рішень державного виконавця здійснених в рамках ВП №44641117, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2015 року, справа №2-4565/11 (4-с/201/3/2015) (набрала законної сили станом на 28.04.2015 року), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 року, справа №2-4565/11 (провадження №22-ц/774/3501/15) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.09.2015 року, було:
- визнано неправомірними дії державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_4 щодо: відкриття виконавчого провадження ВП №44641117, накладення арешту на все майно ОСОБА_2, та оголошення заборони на його відчуження, внесення записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 08.09.2014 року та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 09.09.2014 року щодо арешту майна ОСОБА_2, звернення до начальника головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України із заявою про ведення до бази даних «Відомості про осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України» відомостей про ОСОБА_2;
- визнано неправомірними та скасовано постанови державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_4 про: відкриття виконавчого провадження ВП №44641117 від 05.09.2014 року, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.09.2014 року, закінчення виконавчого провадження від 27.10.2014 року;
- зобовязано державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_4 поновити порушені права боржника ОСОБА_2 шляхом вчинення дій, спрямованих на: зняття арешту з усього майна ОСОБА_2 та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна ОСОБА_2, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №44641117 від 08.09.2014 року, скасування записів у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 08.09.2014 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 09.09.2014 року щодо арешту майна ОСОБА_2, звернення до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з поданням про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, застосованого на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.09.2014 року по справі №209/5142/14-ц, звернення до начальника головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України із заявою про виключення з база даних «Відомості про осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України» відомостей про ОСОБА_2
А в результаті судового оскарження дій, бездіяльності та рішень державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М. в рамках ВП №45746100, 03.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі №2-4565/2011р., провадження №4с/201/11/2015р., було винесено ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, а саме:
- визнано неправомірними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М. щодо: відкриття виконавчого провадження ВП №45746100, накладення арешту на все майно ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, направлення постанови про накладення арешту на все майно ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження в усі органи, які реєструють права, згідно вимоги державного виконавця від 26.12.2014 року, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо арешту майна ОСОБА_2;
- визнано неправомірними та скасовано постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М. від 15.12.2014 року про відкриття виконавчого провадження ВП №45746100, від 26.12.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та від 02.02.2015 року про повернення виконавчого листа стягувачеві;
- в частині вимог скарги про визнання неправомірними дій державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М. по стягненню з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 578873,53грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 12,72грн., про скасування постанови від 26.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору та від 26.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій провадження у справі закрито та розяснено право заявника на звернення з такими позовними вимогами до окружного адміністративного суду.
Тому, після нового розгляду скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця судом першої інстанції, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2016 року, справа №2-4565/2011, провадження 4-с/201/18/2016 (набрала законної сили станом на 11.02.2016 року) скаргу ОСОБА_2 було задоволено, а саме:
- визнано неправомірними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М. щодо: відкриття виконавчого провадження ВП №45746100, накладення арешту на все майно ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, щодо внесення записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 08.09.2014 року та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 09.09.2014 року щодо арешту майна ОСОБА_2, щодо стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі - 578873,53грн., щодо стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 12,72грн.;
- визнані неправомірними та скасовані постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М.: про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2014 року ВП №45746100, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.12.2014 року, про повернення виконавчого листа стягувачеві від 02.02.2015 року;
- зобовязано державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області поновити порушені права боржника шляхом вчинення дій, спрямованих на: зняття арешту з усього майна ОСОБА_2 та заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна ОСОБА_2, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.12.2014 року ВП №45746100, скасування записів у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 08.09.2014 року та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 09.09.2014 року щодо арешту майна ОСОБА_2, скасування постанови про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 578873,53грн., скасування постанови про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 12,72грн.
Тобто, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2016 року, справа №2-4565/2011, провадження 4-с/201/18/2016, яке набрало законної сили, були зокрема, визнані неправомірними та скасовані постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М.: про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2014 року ВП №45746100, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.12.2014 року, про повернення виконавчого листа стягувачеві від 02.02.2015 року, на підставі яких виносились спірні постанови, а також зобовязано державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області поновити порушені права боржника шляхом вчинення дій, спрямованих, зокрема на скасування постанови про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 578873,53грн., скасування постанови про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 12,72грн., які оскаржуються позивачем в межах заявленого адміністративного позову.
З урахуванням положень ч.1 ст.72 КАС України, суд приймає до уваги обставини, встановлені цим рішенням суду у цивільній справі, які не доказуються при розгляді інших справ.
Суд також враховує положення ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строк для предявлення виконавчого документа до виконання. Так, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:
1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;
2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;
3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.
При цьому ст.23 вищевказаного Закону визначено, що цей строк може бути перервано пред'явленням виконавчого документа до виконання;
2) частковим виконанням рішення боржником;
3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
За ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.
Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.
Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.
Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.
Чинною ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2015 року, справа №2-4565/11 (4-с/201/3/2015) було встановлено порушення стягувачем - ПАТ КБ «ПриватБанк» - строків предявлення виконавчого документа до виконання та визнано неправомірним відкриття у звязку із цим виконавчого провадження ВП №44641117 постановою від 05.09.2014 року.
Таким чином, судом встановлено, що враховуючи протиправність постанови державного виконавця заступника начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_4 про відкриття першого виконавчого провадження ВП №44641117 від 05.09.2014 року, протиправними, тобто винесеними з порушенням строків предявлення виконавчого листа до виконання, є і наступні дії та рішення (постанови) державного виконавця, зокрема, постанова державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М. від 15.12.2014 року про відкриття виконавчого провадження ВП №45746100, що винесена з приводу примусового виконання того ж самого виконавчого листа. Відповідно всі вчинені у повторному виконавчому провадженні виконавчі дії та рішення державного виконавця є похідними від первинних, датованих 05.09.2014 року, адже виконавчий лист є тим самим, а строк його предявлення не поновлявся, не переривався. Це стосується в тому числі і оскаржуваних ОСОБА_2 постанов державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М. від 26.12.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.
З огляду на вищевикладене, постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Саване С.М. від 26.12.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, винесені в рамках виконавчого провадження ВП №45746100, є протиправними та підлягають скасуванню.
Позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання неправомірними та скасування цих постанов, суд вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі, з урахуванням наступного.
У відповідності до положень п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову в тому числі про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.
Тому, враховуючи, що вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним, а скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта (п.10.2. постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року №2), то суд вважає за необхідне у межах позовних вимог визнати спірне рішення відповідача протиправним та скасувати його.
Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, розглядуваний адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Що стосується вирішення питання про судовий збір, то суд зазначає, що на підставі ст.ст.87, 94 КАС України, положень Закону України «Про судовий збір», сплачений ОСОБА_2 судовий збір у загальному розмірі 1102,42грн. (квитанція від 15.01.2016 року №0.0.490100360.1 на суму 551,21грн. та квитанція від 25.01.2016 року №0.0.495760602.1) підлягає поверненню позивачу у повному обсязі з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 Мамадієвича від 26.12.2014 року про стягнення з боржника - ОСОБА_2 виконавчого збору та про стягнення з боржника - ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій, винесених в межах виконавчого провадження ВП №45746100.
Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 сплачену ним суму судового збору у загальному розмірі 1102,42грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 17 травня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1