Справа № 826/5721/14
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року м. Київ К/800/4396/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління МВС України на Південно-Західній залізниці про визнання незаконним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління МВС України на Південно-Західній залізниці, в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ Управління МВС України на Південно-Західній залізниці від 10 червня 2013 року № 130 та наказ Управління МВС України на Південно-Західній залізниці від 01 червня 2013 року № 118 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас за підпунктом «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення) (за порушення дисципліни); поновити позивача на роботі в органах внутрішніх справ на посаді начальника лінійного пункту міліції на станції Клавдієво лінійного відділу на станції Київ - Пасажирський Управління МВС України на Південно-Західній залізниці; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 червня 2013 року по 11 квітня 2013 року, що становить 28 748,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані накази в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ, є безпідставними та протиправними, оскільки фактичною підставою для його звільнення стали обставини, які були і залишаються предметом розслідування в рамках кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення. Однак, на момент його звільнення був відсутній вирок суду у кримінальній справі, який набрав законної сили, що виключало можливість звільнення позивача за порушення дисципліни. Також позивач вважає, що відповідачем було порушено порядок та процедуру проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що оскаржувані накази прийнято відповідачем за відсутності вироку суду у кримінальному провадженні, за наявності якого можна було б зробити остаточні висновки з приводу обставин, що слугували безпосередньою причиною його звільнення.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що майор міліції ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ України на посаді начальника лінійного пункту міліції на станції Клавдієво лінійного відділу на станції Київ - Пасажирський Управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

На адресу Управління МВС України на Південно-Західній залізниці надійшло подання Відділу внутрішньої безпеки на Південно-Західній залізниці Департаменту внутрішньої безпеки Міністерства внутрішніх справ України від 18 квітня 2013 року № 18/32-292 про проведення службового розслідування для встановлення причин та умов вчинення ОСОБА_4 надзвичайної події, не доповіді про неї керівництву, а також встановлення на підставі наказу МВС України від 26 березня 2010 року № 90 ступеню провини його безпосередніх та прямих керівників дієвого контролю за підлеглими та притягнення винних до відповідальності.

На підставі вищезазначеного подання та спецповідомлення про відкриття кримінального провадження за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України 18 квітня 2013 року призначено відповідне службове розслідування.

За наслідками проведеного службового розслідування складено висновок, який 01 червня 2013 року був затверджений начальником Управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що 06 квітня 2013 року о 22.00 год. у дворі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 майор міліції ОСОБА_4, рухаючись заднім ходом на власному автомобілі Hyndai Tucson, номерний знак НОМЕР_1, здійснив наїзд на гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Із цього приводу між ними виник словесний конфлікт, що переріс у бійку, під час якої майор міліції ОСОБА_4 застосував відносно ОСОБА_5 пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями, Форт-17Р. Після чого, ОСОБА_4 не повідомивши про вказаний факт в правоохоронні органи та не забезпечивши надання необхідної медичної допомоги потерпілому, залишив місце події. В свою чергу, ОСОБА_5 каретою швидкої медичної допомоги доставлено до КМКЛШМД, де після огляду встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана лобової ділянки зліва, вогнепальне поранення лівого передпліччя, вогнепальне поранення правого стегна, алкогольне сп'яніння.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_4 пояснив, що не повідомив правоохоронні органи про застосування пристрою Форт-17Р та залишив місце події, оскільки необхідно було доставити до лікарні свою дружину та сина, які перебували у схвильованому стані.

За результатами службового розслідування наказом Управління МВС України на Південно-Західній залізниці від 01 червня 2013 року № 118 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Управління» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у неналежній поведінці поза службою, порушення вимог підпунктів 1.2, 2.2 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, пункту 12 Тимчасової інструкції про порядок придбання, зберігання, обліку, використання та застосування пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів працівниками суду, правоохоронних органів та їх близькими родичами, а також особами, які беруть участь у кримінальному судочинстві, затвердженої наказом МВС України від 13 червня 2003 року № 379 дск, та пунктів 1, 11 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), начальника лінійного пункту міліції на станції Клавдієво лінійного відділу на станції Київ-Пасажирський Управління МВС України на Південно-Західній залізниці майора міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Наказом Управління МВС України на Південно-Західній залізниці від 10 червня 2013 року № 130о/с «По особовому складу» начальника лінійного пункту міліції на станції Клавдієво лінійного відділу на станції Київ-Пасажирський Управління МВС України на Південно-західний залізниці майора міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за підпунктом «є» пункту 64 Положення (за порушення дисципліни) з 11 червня 2013 року.

Вважаючи вказані накази протиправними, а своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що службовим розслідуванням, висновки якого стали підставою для звільнення ОСОБА_4 із займаної ним посади, доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, відповідачем було дотримано порядок та строки проведення службового розслідування та враховано всі обставини при визначенні стягнення, а тому звільнення позивача з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни є правомірним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Згідно підпункту «є» пункту 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту під проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту, якою визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція).

У відповідності до пункту 2.1 зазначеної Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

За змістом пункту 1.2 Інструкції службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Як було встановлено судом першої інстанції, підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ слугували вчинені останнім грубі порушення Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту, наказів МВС України, що виразилось у застосуванні щодо гр. ОСОБА_5 спеціального засобу для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями, Форт-17Р, не повідомленні про вказаний факт правоохоронні органи, самовільному залишенні місця події та не наданні необхідної медичної допомоги потерпілому.

За таких обставин, оскільки матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому, посилання позивача на відсутність обвинувального вироку щодо нього, як на доказ відсутності його вини, обґрунтовано залишено судами поза увагою, оскільки ця обставина не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко Д.В. Ліпський М.І. Мойсюк