Справа № 161/10487/14а,2а/161/474/14
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Справа № 876/8231/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

02.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області, в якому просив: визнати дії відповідача щодо неврахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку при призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу» неправомірними; зобовязати відповідача провести перерахунок розміру, призначеної позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, збільшивши її місячний розмір на 288,58 грн.; зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії за період з 25.01.2007 року по червень 2014 року з врахуванням перерахунку розміру раніше призначеної позивачу пенсії та виплатити йому недоплачену з часу набуття права отримувати перерахований розмір пенсії пенсію в сумі 12697,52 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 3% коштів на відшкодування шкоди, завданої субєктом владних повноважень незаконним рішенням, дією або бездіяльністю згідно ст. 625 ЦК України в сумі 1150,17 грн.; зобовязати відповідача надати інформацію та пояснення про проведені суми перерахунку пенсії в листопаді 2009 року з метою подальшого можливого уточнення суми позовних вимог.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що для обчислення пенсії йому у 2007 році не були включені виплати, проведені головним фінансовим управлінням Волинської обласної державної адміністрації в розмірі 7695,56 грн., на які було нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з чим безпідставно занижено місячний розмір нарахованої йому пенсії. Окрім того, відповідачем не надано повної відповіді на порушені ним в заяві питання. Оскільки сума пенсії знецінилась, просить стягнути з відповідача на його користь 961,97 грн. компенсаційних втрат у зв'язку з ростом споживчих цін. Вказує, що невиплата своєчасно належної йому пенсії в повному об'ємі є грошовим зобов'язанням та є боргом, а тому із відповідача слід стягнути шкоду в розмірі 1150,17 грн.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області щодо неврахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку при призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно Закону України «Про державну службу» неправомірними. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області провести перерахунок розміру, призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області провести перерахунок розміру, призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням матеріальної допомоги» на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку за період з січня 2014 року по червень 2014 року. Стягнено із Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на користь ОСОБА_1 15,03 грн. завданої шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що суми виплат, з яких фактично нараховано та сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватися в дохід позивача, як застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, а тому відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача є необґрунтованою.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Постанова в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває у відповідача на обліку як одержувач пенсії за віком із 25.01.2007 року(а.с.16-17).

При визначенні розміру заробітної плати державного службовця, з якої обраховувався розмір пенсії управлінням Пенсійного фонду України в м. Луцьку не були враховані складові заробітної плати: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація, компенсація за невикористану відпустку, грошові винагороди згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року «Про затвердження Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків».

З наявної в матеріалах справи довідки від 30.01.2014 року № 214/3/9-04/3/2-14 слідує, що окрім виплат, які були включені в довідку для обчислення розміру пенсії від 23.01.2007 року № 3/9-04/176, ОСОБА_1 було нараховано матеріальну допомогу в сумі 5227 грн., індексацію заробітної плати в сумі 151,19 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2317,37 грн.(а.с.15, 33-35).

Листом відповідача від 02.06.2014 року № 243/Г-01 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у звязку із тим, що надана позивачем довідка не відповідає формам, встановленим постановою КМУ № 865 від 31.05.2000 року, а вищевказані виплати не входять до інших надбавок, визначених Законом України « Про державну службу»(а.с.16-17).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент звернення позивачки до відповідача з заявою про перерахунок), пенсія державним службовцям призначається у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористану відпустку, індексація заробітної плати, грошові винагороди згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України від 5.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно зобов'язав відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» із заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, компенсації за невикористану відпустку, грошової винагороди згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року «Про затвердження Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків», з якої сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, 08 липня 2015 року у справах №№21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 732/48/15-а відповідно.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення із Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на користь ОСОБА_1 15,03 грн. завданої шкоди, з наступних підстав.

Посилання позивача на норми Цивільного кодексу України щодо відповідальності за прострочення грошових зобов'язань, встановленої ст..625 ЦК України не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки на дані правовідносини дія цього Кодексу не поширюється.

Відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про непоширення на спірні правовідносини положень ст.ст.509, 625 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач, оскільки спірні правовідносини врегульовані пенсійним законодавством.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення із Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на користь ОСОБА_1 15,03 грн. завданої шкоди, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, а в решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2014 року у справі № 161/10487/14-а скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на користь ОСОБА_1 15,03 грн.(п'ятнадцять гривень три копійки) завданої шкоди та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

ОСОБА_2

Повний текст постанови

виготовлений та підписаний

14.07.2016 року