Справа № 404/153/16-а (2-а/404/69/16)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2016 рокусправа № 404/153/16-а (2-а/404/69/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Панченко О.М. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до Головного Управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірним та скасування рішення.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.05.2014 року чоловік ОСОБА_2 загинув в зоні АТО виконуючи військовий обовязок. 01.06.2014 року ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було призначено пенсію в разі втрати годувальника. Однак, 09.11.2015 року вона отримала копію рішення відповідача від 06.02.2015 року № про відмову в продовженні виплати пенсії. Вважає, таку відмову незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідач просто перекрутив норму визначену п. «є» ст.1-2 Закону №2262-XII та створив власну норму, яка не має ніякого відношення до Закону №2262-XII та відмовив у продовженні виплати пенсії по втраті годувальника з надуманих підстав.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивач в справі є дружиною загиблого в зоні АТО, на даний час перебуває на військовій службі, з якої не звільнена, а відтак право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у неї відсутнє.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем (ОСОБА_2) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що частиною 5 ст. 30 Закону України №2262-XII передбачено, що дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених в «а» ст. 20 цього закону, незалежно від того, працює вага (він) чи ні, має право на пенсію в разі втрати годувальника. Тому позивач, як дружина особи офіцерського складу померлого внаслідок виконання обовязків військової служби, має право на пенсію в разі втрати годувальника незалежно від того працює вона чи ні.

В запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що статтею 1-2 Закону України №2262-XII визначено коло осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону. Зокрема, пунктом «є» ст. 1-2 Закону України №2262-XII визначено право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей офіцерського складу. Позивач на даний час перебуває на військовій службі та має звання прапорщика, отже право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за нормами Закону України №2262-XII в неї відсутнє.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу у судове засідання не зявились. Про час, дату та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню я з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.06.2014 року ОСОБА_2 призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. Рішенням відповідача від 06.02.2015 року № НОМЕР_1 ОСОБА_2 відмовлено у подовженні виплати пенсії в разі втрати годувальника. Суд першої інстанції дійшов висновку, що у звязку з тим, що позивач не звільнена з військової служби, вона не має права на призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Натомість, з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року№2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п. «є» ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ визначені особи, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону. Зокрема, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі службі: (п. «є») особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим законом випадках.

Дана норма є загальною зазначена в загальних положеннях цього Закону (Розділ І) .

Однак, цей Закон передбачає і спеціальні норми. Зокрема, до спеціальних норм відносяться положення щодо пенсій в разі втрати годувальника (Розділ ІV).

Так, згідно ч. 5 ст. 30 Закону №2262-ХІІ, дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених в пункті "а" статті 20 цього Закону, незалежно від того, працює вона (він) чи ні, має право на пенсію в разі втрати годувальника (пунктом "а" статті 20 зазначена причина смерті годувальника участь у бойових діях у мирний час).

Отже спеціальна норма надає право дружині годувальника, померлого у бойових діях у мирний час незалежно від того, працює вона чи ні, на пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно матеріалів справи чоловік Позивачки ОСОБА_3 загинув 02.05.2014 року в зоні АТО виконуючи військовий обовязок. У звязку з цим ОСОБА_2 з 01.06.2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішення відповідача від 06.02.2015 № відмовлено в подовжені виплати пенсії ОСОБА_2 (а.с. 7). У вказаному рішенні відповідача зазначено, що враховуючи те, що ОСОБА_2 не звільнено з військової служби, право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у неї відсутнє.

Аналіз обставин справи та аналіз норм законодавства щодо даних правовідносин, надають підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що позивач у відповідності до спеціальної норми ч. 5 ст. 30 Закону №2262-ХІІ, як дружина годувальника, що загинув 02.05.2014 року в зоні АТО виконуючи військовий обовязок, незалежно від того, працює вона чи ні, має право на пенсію в разі втрати годувальника.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі обставин, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись п. 3 ч.1. ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного Управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.02.2015 № НОМЕР_1 про відмову в подовжені виплати пенсії ОСОБА_2 в разі втрати годувальника.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: Л.П. Туркіна