Справа № 826/24616/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державно адміністрації), третя особа - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним відкликання висновку головного управління Держземагентства у місті Києві від 30.12.2014 №19-26-0.3-8120/2-14 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 площею 0,10 га на вулиці Великій Китаївській, 75 у Голосіївському районі м. Києва; визнання протиправним відкликання висновку Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації від 17.01.2015 №182/0/12/09-15 про погодження проекту землеустрою.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_4 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення третьої особи, його представника та представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 звернувся до Київської міської ради із заявою від 07.08.2014 про безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд.

У процесі розгляду вказаної заяви, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) складено висновок №14-0960-В про погодження проекту землеустрою від 17.01.2015 №182/0/12/09-15, згідно з яким, розглянувши проект землеустрою, розроблений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 керуючись Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій» та Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Департамент погодив останній і вказав за можливе використовувати в подальшому зазначену земельну ділянку для вказаних цілей.

Також, головним управлінням Держземагентства у місті Києві підготовлено висновок до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30.12.2014 №19-26-0.3-8120/2-14, згідно з яким вказаний проект погоджено за умов: забезпечення вільного доступу для прокладення нових, реконструкції, ремонту та експлуатації існуючих інженерних мереж та споруд; використання земельної ділянки без зміни цільового призначення; вирішення майново-правових питань відповідно до чинного законодавства; виконання обов'язків землевласника відповідно до вимог статті 91 Земельного кодексу України; надання (передачі) земельної ділянки у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності»; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснити в порядку, встановлено статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Разом з тим, листами головного управління Держземагентства у місті Києві від 02.06.2016 №31-26-0.3-8218/2-15 та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.06.2015 №7232/0/12/27-15 відкликано (визнано нечинними) наведені вище висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд. В якості підстави для вказаного у розглядуваних листах зазначено, що, згідно з наведеною у листі постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 12.05.2015 №08/281-1021 інформацією, при відведенні даної земельної ділянки не було враховано факту користування останньою третьою особою (ОСОБА_4.). Крім того, у листі Департаменту зазначено, що, у відповідності до наданих ОСОБА_4 матеріалів, частина земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 обліковувалась за його домоволодінням з 1955 року.

Вважаючи дії відповідачів з відкликання висновків про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідачів по відкликанню позитивних висновків про погодження проекту землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент спірних правовідносин, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Так, відповідно до ч.1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно з ч.2 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до пунктів 4.22 та 4.23 Положення про Головні управління Держземагентства у м. Києві та м. Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258 головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, проводить в установленому законодавством порядку державну експертизу програм і проектів з питань землеустрою, ведення державного земельного кадастру, охорони земель, реформування земельних відносин, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, а також техніко-економічних обґрунтувань таких програм і проектів та надає за результатами її проведення відповідні висновки, а також у межах компетенції, встановленої законодавством, бере участь у погодженні документації із землеустрою.

Крім того, пунктом 6.30 Положення про Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 №90, передбачено, що Департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, погоджує землевпорядну документацію в порядку, визначеному чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 12.05.2015 №08/281-1021 при відведенні земельної ділянки гр. ОСОБА_6 площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 не було враховано факту користування останньою третьою особою (ОСОБА_4.).

Крім того, у листі Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.06.2015 №7232/0/12/27-15 зазначено, що, у відповідності до наданих ОСОБА_4 матеріалів, частина земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 обліковувалась за його домоволодінням з 1955 року.

Суд першої інстанції помилково зазначив, що відповідачі не наділені повноваженнями щодо відкликання наданих висновків.

Так, Положенням про Головні управління Держземагентства у м. Києві та м. Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258 та Положенням про Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 №90 не передбачено заборони відкликати надані висновки щодо погодження відведення земельних ділянок

Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) правомірно відкликали свої висновки від 30.12.2014 №19-26-0.3-8120/2-14 та від 17.01.2015 №182/0/12/09-15 про погодження проекту землеустрою на підставі листа постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 12.05.2015 №08/281-1021.

Таким чином, відповідачі відкликаючи свої позитивні висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2013 року по справі № К/9991/15656/12 та від 27 лютого 2014 року по справі № К/9991/15666/12.

При цьому, згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 3 КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Пунктом 6 частини першої статті 3 КАС України установлено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

За змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Отже, право на захист можна визначити як надану правомочній особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру для відновлення її порушених прав чи таких, що оспорюються.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факт їх порушень.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 17 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно щодо інтересу, порушеного протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень за наявності між ними та порушенням причинно-наслідкового зв'язку умови порушення її прав.

Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем, в даній ситуації, не надано жодного доказу, що свідчив би про наявність порушень його прав з боку відповідачів їх діями по відкликанню висновків про погодження проекту землеустрою, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, висновки суду першої інстанцій щодо протиправності дій відповідачів з відкликання своїх висновків про погодження проекту землеустрою не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до п. 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити, а постанова суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державно адміністрації), третя особа - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Постанову в повному тексті виготовлено 18 липня 2016 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.