Справа № 826/8895/15
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2016 р. м. Київ К/800/13171/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника позивача Плішка Д.В.,

представника відповідача Михайлюк-Філімолнової Є.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2015 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 у справі №826/8895/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання відкликаною податкової вимоги, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляд суду передано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання податкової вимоги від 22.04.2013 №771-19 відкликаною; визнання протиправними дії відповідача, що полягають у не внесенні відповідних корегувань, пов'язаних з відкликанням податкової вимоги від 22.04.2013 №771-19, до облікової картки та інших реєстраційних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт», які знаходяться у веденні установи відповідача; зобов'язання відповідача внести відповідні коригування, пов'язані з відкликанням податкової вимоги від 22.04.2013 №771-19, до облікової картки та інші реєстраційні документи Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт», які знаходяться у веденні установи відповідача.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2015 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо невинесення податкової вимоги, яка містить суму грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» зменшену на 4486573,00грн. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надіслати (вручити) Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» нову податкову вимогу, у відповідності до пункту 60.5 статті 60 Податкового кодексу України. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2015 скасовано в частині задоволених позовних та ухвалено в цій частині нову постанову. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо невизнання відкликаною податкової вимоги від 22.04.2013 №771-19. Визнано відкликаною податкову вимогу від 22.04.2013 №771-19, що винесена Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визначення суми податкового боргу Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт». В решті постанову суду залишити без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 12.05.2016 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 16.05.2016 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2015 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 59, 60 Податкового кодексу України, статей 13, 102, 103, 160, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 23.04.2013 направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» рішення про опис майна у податку заставу від 22.04.2013 №235 та податкову вимогу від 22.04.2013 №771-19, яка складається з податкового боргу:

у сумі 3802869,09грн. - податок на прибуток приватних підприємств, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 15.06.2012 № та від 07.03.2013 №;

у сумі 682430,40грн. - податок на додану вартість, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 15.06.2012№.

За результатами оскарження зазначених рішень у судовому порядку податкові повідомлення-рішення від 15.06.2012 №, № скасовані постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2012 у справі №2а-12942/12/2670. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013 постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2012 скасована. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.11.2013 постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013 - скасована, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2012 - залишена в силі.

Податкове повідомлення-рішення від 07.03.2013 № скасовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 у справі №826/9918/13-а, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням належного способу захисту порушених прав позивача необхідно вийти за межі позовної вимоги про визнання відкликаною податкову вимогу від 22.04.2013 №771-19 та задовольнити її у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невинесення податкової вимоги, яка містить суму грошового зобов'язання зменшену на 4486573,00грн. та зобов'язати відповідача надіслати (вручити) позивачу нову податкову вимогу, оскільки вимога від 22.04.2013 №771-19 може вважатися відкликаною лише після надходження до платника податків податкової вимоги, яка містять зменшену податкового боргу.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, визнаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невизнання відкликаною податкової вимоги від 22.04.2013 №771-19 та визнаючи відкликаною податкову вимогу від 22.04.2013 №771-19, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не визнано спірну вимогу відкликаною.

Проте, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Згідно з пунктом 60.5 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин щодо скасування податкових повідомлень-рішень, у зв'язку з яким утворилась заборгованість, що визначена спірною податковою вимогою, та набрання законної сили відповідними судовими рішеннями, податкова вимога від 22.04.2013 №771-19 вважається відкликаною в силу закону.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що оскільки податкова вимога вважається відкликаною в силу положень закону, то вчинення додатково будь-яких дій по відкликанню такої вимоги податковим органом чи визнання вимоги відкликаною у судовому порядку не вимагається.

В той же час, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, зобов'язання податкового органу надіслати позивачу нову податкову вимогу не є належним способом захисту прав позивача, оскільки питання винесення нової податкової вимоги відноситься до дискреційних повноважень податкового органу.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій не з'ясовано обставин справи щодо проведення/непроведення відповідачем коригування облікових даних у базах контролюючого органу, пов'язаних з відкликанням податкової вимоги від 22.04.2013 №771-19.

Так, для правильного вирішення справи судам необхідно було перевірити чи обліковується в базах контролюючого органу заборгованість позивача за податковими повідомленнями-рішеннями, що були скасовані, чи проведено відповідачем зменшення боргу в базах у зв'язку з відкликанням вимоги від 22.04.2013 №771-19, та в залежності від встановлених обставин прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Вказані обставини відповідно до вимог статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України є предметом доказування у даній справі та мають суттєве значення для правильності вирішення даного спору, проте, судами попередніх інстанції не досліджені.

Згідно з положеннями статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі. Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі.

Судами попередніх інстанцій зазначених вимог процесуального законодавства дотримано не було, обставини справи встановлені неповно, що і потягло за собою ухвалення судових рішень, що не відповідають статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2015 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 у справі №826/8895/15 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв