Справа № 369/11321/15-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Чорної Н.С.,

за участю:

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - Ломінського Є.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправними та скасування рішень, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2016 року,

У с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася у суд із позовом до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за участю третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення 44 сесії 6 скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 лютого 2015 року за №11/42, №11/6, №11/7.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2016 року у задоволенні позову в частині вимог, що стосуються рішення відповідача від 26 лютого 2015 року №11/40, відмовлено. Щодо двох інших оскаржуваних рішень провадження в адміністративній справі закрито.

Не погоджуючись із постановою суду в частині відмови у задоволенні позову, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить в цій частині постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. У частині вимог, щодо яких провадження закрито, позивач із рішенням суду погоджується.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування рішення органу місцевого самоврядування, яким скасовано раніше прийняте рішення цього органу про надання в оренду позивачу і третій особі земельної ділянки під розміщення кафе та внесено зміни до рішення про надання дозволу цим особам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї ділянки в оренду в частині, що стосується її площі, місцевий суд виходив із того, що договір оренди між позивачем та сільрадою укладений не був, власником нежитлової будівлі на час прийняття радою спірного рішення позивач не була, дійшовши висновку, що з прийняттям такого рішення права позивача порушені не були, а відповідач діяв в межах своєї компетенції, законно та обґрунтовано.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів переглядає судове рішення в межах вимог апелянта.

Як убачається із матеріалів справи, 27 лютого 2009 року рішенням 24 сесії 5 скликання Крюкіщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за наслідками розгляду клопотань ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_5: 1) затверджено матеріали погодження місця розташування земельної ділянки площею 0,50 га (забудовані землі) за рахунок земель запасу під розміщення кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1; 2) надано дозвіл заявнику на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки зазначеними площею та призначенням в оренду строком на 49 років. Також, цим рішенням вирішено подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду обласному управлінню земельних ресурсів у строк, передбачений договором на розробку проекту землеустрою, для здійснення землевпорядної експертизи, і вказано, що розробка такого проекту не дає право на використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує право на неї, і реєстрації цього документа.

Рішенням 35 сесії 5 скликання Крюкіщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12 березня 2010 року №4/21 «Про надання в оренду земельної ділянки ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_5 під розміщення кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1», прийнятим за наслідками розгляду розробленого ТОВ «НВФ» «Азимут» проекту землеустрою, вирішено: 1) затвердити проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_5 під розміщення кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1; 2) вилучити із земель запасу сільської ради (забудовані землі) земельну ділянку площею 0,4977 га; 3) передати зазначену земельну ділянку в оренду строком на 49 років указаним особам; 4) встановити ставку орендної плати; 5) доручити сільському голові від імені сільської ради укласти договір оренди земельної ділянки у відповідності з чинним законодавством; 6) доручити ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_5 зареєструвати такий договір.

Рішенням 44 сесії 6 скликання Крюкіщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 лютого 2015 року №11/4, яке прийняте на підставі заяви ФОП ОСОБА_6 щодо уточнення площі земельної ділянки, керуючись статтями 12, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено: 1) скасувати вищевказане рішення 35 сесії 5 скликання Крюкіщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12 березня 2010 року №4/21; 2) внести до вищезгаданого рішення 24 сесії 5 скликання Крюкіщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 лютого 2009 року наступні зміни: пункту 1 - включити; пункт 2 викласти в такій редакції: «Надати дозвіл ФОП ОСОБА_6, та ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду терміном на 49 років земельної ділянки для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування орієнтовною площею 0,0505 га в АДРЕСА_1»; пункт 3 викласти в такій редакції: «Погоджений в порядку, встановленому законом, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подати для розгляду та затвердження до Крюківщинської сільської ради».

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 26 лютого 2015 року №11/4, позивач звернулась у суд із даним позовом.

Позовні вимоги в частині, що стосуються вищевказаного рішення, обґрунтовані тим, що вона, як співвласник нежитлового будинку, під розміщення якого виділялась земельна ділянка рішенням 35 сесії 5 скликання Крюкіщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12 березня 2010 року №4/21 та щодо якої рішенням 24 сесії 5 скликання цієї ради від 27 лютого 2009 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду, не подавала жодних заяв про скасування чи внесення змін до попередніх рішень сільради, в тому числі з приводу уточнення площі земельної ділянки, а також тим, що місцева рада не має повноважень на скасування свої попередніх рішень індивідуально-правового характеру чи внесення до них змін.

Обговорюючи такі доводи заявника та надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зважає на наступне.

Сільські ради, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону та частини другої статті 19 Конституції України сільська рада, як орган місцевого самоврядування, зобов'язана діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною десятою цієї норми матеріального права передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Наведена юридична норма кореспондується із приписами частини другої статті 144 Конституції України, згідно з якою рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Конституційним Судом України було здійснене офіційне тлумачення ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни з будь-якого питання, що є компетенцією органу місцевого самоврядування (рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009).

У вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, Конституційний Суд України відзначив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Такої ж правової позиції притримується Верховний Суд України, що висвітлено, зокрема, у постанові від 04 червня 2013 року у справі № 21-64а13.

Відтак, місцева рада не має права скасовувати раніше прийняті нею індивідуально-правові рішення чи вносити до них зміни після їх виконання.

Зазначене обумовлене необхідністю гарантувати стабільність суспільних відносин для впевненості осіб у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Колегія суддів зауважує, що спірним рішенням відповідача було скасоване прийняте ним раніше рішення та внесено зміни до іншого раніше прийнятого рішення, які стосуються позивача, і пов'язані з вирішенням місцевою радою питання надання в оренду земельної ділянки.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення 35 сесії 5 скликання Крюкіщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12 березня 2010 року №4/21 та рішення 24 сесії 5 скликання цієї ради від 27 лютого 2009 року не можна вважати виконаними і такими, на підставі яких виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, адже договір оренди обумовленої ними земельної ділянки не був укладений, а право оренди - не було зареєстроване.

Разом із тим, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять належних доказів того, що позивачем сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою після прийняття сільською радою рішення від 12 березня 2010 року №4/21, що свідчить про недоведеність позивачем також майнових наслідків, спричинених скасованим спірним актом рішенням сільської ради.

У зв'язку із наведеним, враховуючи висновки Конституційного Суду України щодо права органів місцевого самоврядування скасовувати власні попередні рішення та вносити до них зміни, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку допускається можливість прийняття відповідачем оспорюваного рішення.

Тому, при прийнятті Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області рішення 44 сесії 6 скликання від 26 лютого 2015 року за №11/42 цей орган діяв в межах своєї компетенції та на підставі норм чинного законодавства, виходячи із правил, установлених статтями 12, 123, 124, 134 Земельного кодексу України та пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що починаючи з 15 березня 2013 року позивач не являється власником частки будинку АДРЕСА_1, розташованої під яким земельної ділянки стосувались рішення 35 сесії 5 скликання Крюкіщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12 березня 2010 року №4/21 та рішення 24 сесії 5 скликання цієї ради від 27 лютого 2009 року. Адже, із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №47555443 від 13 листопада 2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, слідує, що 1/2 частку права власності на цей будинок було зареєстровано на підставі договору дарування від 15 березня 2013 року за ОСОБА_9.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що спірне рішення не може порушувати жодних прав чи законних інтересів позивача.

Із аналізу положень частини другої статті 55 Конституції України, частини першої статті 2 і частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її певні права чи законні інтереси у сфері публічно-правових відносин потребують захисту. Однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення прав чи інтересів заявника, а ознакою такого порушення є зміна стану його суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації його права та/або виникнення додаткового обов'язку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5, зважаючи на те, що оскаржуване рішення не має безпосереднього впливу на її майнові права та обов'язки, а тому не порушує жодних її прав та інтересів.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не підтверджують протиправності спірного рішення відповідача, а тому його посилання на неврахування певних обставин та помилкове застосування норм матеріального права не доводять його помилковості та наявності підстав для задоволення позову.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складено 14 липня 2016 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.