Справа № 820/2801/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 липня 2016 р. № 820/2801/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "АЗЧ Постач"
до Чернігівської митниці ДФС
про скасування рішень та карток відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне підприємство "АЗЧ Постач", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000115/2 від 13 травня 2016 року Чернігівської митниці ДФС;

- скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів 102000010/2016/000116/2 від 13 травня 2016 року Чернігівської митниці ДФС;

- скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00106 Чернігівської митниці ДФС;

- скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00107 Чернігівської митниці ДФС:

- судові витрати покласти на Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, ігноруючи положення чинного законодавства України, приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості товарів, поставлених відповідно до умов контракту №AZ/BT12-15 від 02.12.2015 року, №102000010/2016/000115/2 від 13 травня 2016 року та 102000010/2016/000116/2 від 13 травня 2016 року за другорядним методом, обмежився загальною фразою про те, що декларантом заявлені не повні відомості про митну вартість товару, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, і не вказав, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими. Окрім того, відповідач не зазначив, чому саме з документів, які були подані декларантом, неможливо встановити дані складових. На думку позивача, зауваження, викладені Чернігівською митницею ДФС у згаданому рішенні, не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

За таких обставин, прийняті митницею рішення №102000010/2016/000115/2 від 13 травня 2016 року та №102000010/2016/000116/2 від 13 травня 2016 року та картки відмови №102110001/2016/00106, №102110001/2016/00107 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України, у звязку з чим позивач просить суд їх скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні у повному обсязі підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача - Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов відповідач (т. 2 а.с. 56-64) вказав, що оскаржувані в даній справі рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000115/2 від 13 травня 2016 року та 102000010/2016/000116/2 від 13 травня 2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00106, №102110001/2016/00107 є законними та обґрунтованими, складені відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач не виконав вимог митного органу щодо надання документів, необхідних для застосування основного методу визначення митної вартості товару, чим унеможливив застосування митним органом основного методу визначення митної вартості товару, і тому митний орган застосував резервний метод відповідно до вимог ст. 64 Митного кодексу України. За таких підстав, відповідач просив суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та міркування, викладені у письмових запереченнях на позов, просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, дійшов наступних висновків:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач - Приватне підприємство "АЗЧ Постач", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, код 36817584.

02.12.2015 року між Приватним підприємством "АЗЧ ПОСТАЧ" (покупець) та CHANGXING BAITE IMPORT EXPORT CO., LTD (постачальник) був укладений контракт №AZ/BT12-15, за умовами якого постачальник взяв на себе зобовязання поставити покупцю товари в асортименті, а покупець зобовязався оплатити товар згідно з умовами даного Контракту. (т.1 а.с. 33-37).

Як встановлює стаття 3 Контракту № AZ/BT12-15 від 02.12.2015 року, поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з "ІНКОТЕРМС-2010", а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі.

Партія товару, яку було поставлено на виконання умов Контракту № AZ/BT12-15 від 02.12.2015 року та за митним оформленням (випуском) якої позивач звернувся до Чернігівської митниці ДФС, поставлялася на умовах, визначених інвойсами № BTCN2016120 від 14.05.2016 року та № BTCN2016136 від 21.03.2016 року, відповідно до яких товар поставляється за базисом поставки CFR ОСОБА_1 (вартість і фрахт) "Інкотермс 2010". Тобто CHANGXING BAITE IMPORT EXPORT CO., LTD взяло на себе зобов'язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Як встановлює стаття 2 Контракту № AZ/BT12-15 від 02.12.2015 року загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Виходячи з інформації, зазначеної в інвойсах № BTCN2016120 від 14.05.2016 року та №BTCN2016136 від 21.03.2016 року та пакувальних листах до зазначених інвойсів, партія товару, яка підлягає поставці складається з товару у асортименті, загальною вартістю 19342,16 доларів США та 21900,30 доларів США.

Товар, визначений інвойсами № BTCN2016120 від 14.05.2016 року та № BTCN2016136 від 21.03.2016 року, було передано перевізнику, що підтверджується коносаментами OFL16030507 від 16.03.2016 року та DO116030558 від 23.03.2016 року, зі змісту якого вбачається, що товар, який поставляється на виконання умов Контракту № AZ/BT12-15 від 02.12.2015 року прибуде у місце призначення контейнерами, як і вказано в інвойсах № BTCN2016120 від 14.05.2016 року та №BTCN2016136 від 21.03.2016 року та пакувальних листах до нього.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковими накладними №120 від 14.03.2016 року, № 30 від 01.04.2016 року та № 136 від 21.03.2016 року, які визначають, що на виконання Контракту № AZ/BT12-15 від 02.12.2015 року буде здійснено поставку товару у асортименті, загальною вартістю 193242,16 доларів США та 21900,30 доларів США.

До порту призначення товар, якій поставлено за Контрактом № AZ/BT12-15 від 02.12.2015 року, прибув у травні 2016 року.

Вказаний товар у порту призначення (м. Одеса) було отримано перевізником для доправлення його до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 263 Митного кодексу України, митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати поставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

З метою митного оформлення вказаного вище товару, 13.05.2016 та 21.03.2016 року декларантом - Приватним підприємством "АЗЧ ПОСТАЧ", подано до митного органу електронні митні декларації ІМ 40 ДЕ №102110001/2016/200828 та ІМ 40 ДЕ №102110001/2016/200834 відповідно, в яких заявлена митна вартість за основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, вказавши в деклараціях ціну товару, зазначену в інвойсах №BTCN2016120 від 14.05.2016 року та №BTCN2016136 від 21.03.2016 року з додаванням витрат на транспортування. (т.1 а.с. 29-32, 203-207).

Митна вартість зазначеного товару визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, митному органу позивачем надано: контракт № AZ/BT12-15 від 02.12.2015 року, інвойси № BTCN2016120 від 14.05.2016 року та №BTCN2016136 від 21.03.2016 року, пакувальні листи до інвойсів №BTCN2016120 від 14.05.2016 року та № BTCN2016136 від 21.03.2016 року, видаткові накладні №120 від 14.03.2016 року, №30 від 01.04.2016 року та №136 від 21.03.2016 року, товарно-транспортні накладні №2167 від 06.05.2016 року та № 2172 від 06.05.2016 року, коносаменти OFL16030507 від 16.03.2016 року та DO116030558 від 23.03.2016 року, калькуляції до інвойсів № BTCN2016120 від 14.05.2016 року та №BTCN2016136 від 21.03.2016 року, звіти про оцінку майна №05-04/05/80 від 21.05.2016 року та №05-04/05/81 від 13.05.2016 року, листи № 225/29.03 від 29.03.2016 року, №226/29.03 від 29.03.2016 року, № 227/29.03 від 29.03.2016 року, BTCN2016120/28 від 28.03.2016 року, BTCN2016120/29 від 29.03.2016 року, BTCN2016120/30 від 30.03.2016 року, BTAZ2016/18 від 28.03.2016 року, № 249/08.04 від 08.04.2016 року, № 205/08.04 від 08.04.2016 року, №251/08.04 від 08.04.2016 року, BTCN2016136/4 від 04.04.2016 року, BTCN2016136/5 від 05.04.2016 року, BTCN2016136/6 від 06.04.2016 року, BTAZ2015/24 від 08.04.2016 року, прайс -листи № 90320-11 від 11.03.2016 року, №3616 від 02.03.2016 року, №90336-17 від 17.03.2016 року та №20384 від 10.03.2016 року.

Однак, відповідачем було прийнято спірні рішення про коригування митної вартості товару.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, наступне:

Згідно з ч. 1-3 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митних декларацій, митному органу позивачем було подано документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме: контракт № AZ/BT12-15 від 02.12.2015 року, інвойси № BTCN2016120 від 14.05.2016 року та № BTCN2016136 від 21.03.2016 року, пакувальні листи до інвойсів № BTCN2016120 від 14.05.2016 року та № BTCN2016136 від 21.03.2016 року, видаткові накладні №120 від 14.03.2016 року, № 30 від 01.04.2016 року та № 136 від 21.03.2016 року, товарно-транспортні накладні №2167 від 06.05.2016 року та № 2172 від 06.05.2016 року, коносаменти OFL16030507 від 16.03.2016 року та DO116030558 від 23.03.2016 року, калькуляції до інвойсів № BTCN2016120 від 14.05.2016 року та № BTCN2016136 від 21.03.2016 року, звіти про оцінку майна №05-04/05/80 від 21.05.2016 року та №05-04/05/81 від 13.05.2016 року, листи № 225/29.03 від 29.03.2016 року, № 226/29.03 від 29.03.2016 року, № 227/29.03 від 29.03.2016 року, BTCN2016120/28 від 28.03.2016 року, BTCN2016120/29 від 29.03.2016 року, BTCN2016120/30 від 30.03.2016 року, BTAZ2016/18 від 28.03.2016 року, № 249/08.04 від 08.04.2016 року, № 205/08.04 від 08.04.2016 року, №251/08.04 від 08.04.2016 року, BTCN2016136/4 від 04.04.2016 року, BTCN2016136/5 від 05.04.2016 року, BTCN2016136/6 від 06.04.2016 року, BTAZ2015/24 від 08.04.2016 року, прайс -листи № 90320-11 від 11.03.2016 року, №3616 від 02.03.2016 року, №90336-17 від 17.03.2016 року та №20384 від 10.03.2016 року.(т.1 а.с.26-75, 160-197).

Отже, позивачем було надано відповідачу усі документи, які підтверджують заявлену митну вартість.

Разом з тим, митний орган під час митного контролю дійшов висновку, що заявлена позивачем митна вартість товару документально не підтверджена, наданими до митного оформлення документами.

На підтвердження заявленої митної вартості товару, митним органом у позивача було витребувано додаткові документи. При цьому, останнім не наведено, що це за документи, які позивачу слід додатково надати.

Не надання, на думку митного органу, позивачем на запити митного органу додаткових документів на підтвердження числового значення складових митної вартості товару за висновками відповідача свідчить про неправильність митної вартості товару зазначеної позивачем.

Проте, суд не погоджується з такими висновками відповідача, виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

Таким чином, підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та витребування додаткових документів може бути лише наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо наданих декларантом документів, а саме наявність в них розбіжностей, ознак підробки, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.

Проте, ні у запереченнях на позов, ні в судовому засіданні представник митного органу не зміг назвати, в яких документах, наданих позивачем для підтвердження числових значень складових заявленої митної вартості товару при його митному оформленні містилися розбіжності, були наявні ознаки підробки або які відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару в документах були відсутні.

Щодо посилання Чернігівської митниці ДФС у рішеннях про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000115/2 та 102000010/2016/000116/2 від 13 травня 2016 року на ту обставину, що приватним підприємством "АЗЧ Постач" заявлені не повні відомості про митну вартість товару, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме непідтверджені складові митної вартості, що передбачені умовами поставки, суд зазначає наступне.

Відповідно до Інкотермс 2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року), CFR (Cost and Freight) - "Вартість і фрахт" означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, однак ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. За умовами CFR на продавця покладаються обов'язки щодо митного очищення товару для експорту.

Отже, поставка товару на умовах CFR (вартість і фрахт) зобовязує продавця оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення.

Як випливає з інвойсів, відповідно до яких відбулася поставка товару, товар поставлявся за базисом поставки CFR ОСОБА_1 (вартість і фрахт) Інкотермс 2010 передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впрівають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт). Вказана обставина підтверджується листами в яких чітко визначається, що вартість морського перевезення включена до ціни товару, вказаної у інвойсах. Крім того, про включення до ціни товару вартості фрахту свідчить і калькуляція.

Суд зазначає, що оскільки умови поставки за базисом CFR (вартість і фрахт) Інкотермс 2010 не передбачають обов'язку страхування товару, постачальником не здійснювалося морське страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення.

Враховуючи вказані обставини, для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов контракту за інвойсами такі складові митної вартості товару, які було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Таким чином, висновки Чернігівської митниці ДФС про необхідність надання Приватним підприємством "АЗЧ Постач" додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, і тому відмова у митному оформленні товару за резервним методом є незаконною.

Щодо посилання відповідача на те, що звіти про оцінку майна не містять інформації про ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" №2658-ІІІ від 12.07.2001 р., оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Суд зауважує, що висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання, тому він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача.

Отже, враховуючи зазначене, у Чернігівської митниці ДФС були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу.

Інші зауваження, викладені Чернігівською митницею ДФС у рішеннях про коригування митної вартості товарів, також не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

Враховуючи вказані обставини, у Чернігівської митниці ДФС відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну в митному органі.

Суд вважає за необхідне вказати, що виходячи з роз'яснень наданих Міністерством доходів і зборів України у листі від 07 травня 2014 року № 10441/7/99-99-10-03-01-17 відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Відносно визначення митної вартості товарів за резервним методом слід зазначити наступне.

Митним органом не доведено, що неможливо було застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім резервного.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Проте, відповідачем не надано доказів неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів (за резервним методом).

Суд зазначає, що митна вартість товарів підтверджена позивачем всіма необхідними документами, зазначеними у частині 2 статті 53 Митного кодексу України. Крім того, на вимогу митного органу надані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, а саме: за ціною контракту, а саме: прайс-листи.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що у відповідача були у наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Належними документами, наявними в матеріалах справи підтверджено ціну товару, який був імпортований позивачем на митну територію України на підставі контракту.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Митного кодексу у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні розяснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем не виконано обов'язок покладений приписами вказаної статті та не доведено, що декларантом позивача заявлені неповні, необєктивні та непідтверджені документально відомості про митну вартість товару.

Таким чином, позивачем для митного оформлення товару надано Митниці належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, надані документи не містять розбіжностей та вказують, що їх дані піддаються обчисленню.

Отже, в ході розгляду справи судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Таким чином, Чернігівською митницею, з урахуванням приписів ст.ст. 53-55 Митного кодексу України, було неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від №102000010/2016/000115/2 та 102000010/2016/000116/2 від 13 травня 2016 року, і відповідно, винесені картки відмови Чернігівської обласної митниці в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00106 та №102110001/2016/00107, а тому такі рішення і картки відмови у митному оформленні підлягають скасуванню.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "АЗЧ Постач" до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень та карток відмови - задовольнити.

Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Чернігівської митниці ДФС від 13 травня 2016 року №102000010/2016/000115/2 та №102000010/2016/000116/2.

Скасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Чернігівської митниці ДФС №102110001/2016/00106 та №102110001/2016/00107.

Стягнути на користь Приватного підприємства "АЗЧ Постач" (місцезнаходження: 63503, Харківська обл., м.Чугуїв, вул.Рози Люксембург, буд.16-А, код ЄДРПОУ - 36817584) судовий збір у розмірі 7281 (сім тисяч двісті вісімдесят одну) грн. 35 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці ДФС (місцезнаходження:14017, м.Чернігів, проспект Перемоги, буд.6, ).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 12 липня 2016 року.

Суддя Панченко О.В.