Справа № 734/3354/15-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року м. Київ К/800/4468/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Головчук С.В., Мойсюка М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання утриматись від вчинення певних дій за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області від 01 вересня 2015 року № 22 щодо утримання надміру виплачених сум пенсії з ОСОБА_4 за період з 09 листопада 2009 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 8 923,17 грн.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09 листопада 2009 року Управлінням Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області призначено позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Постановою Вищого адміністративного суду України від 26 лютого 2013 року позивач поновлений на роботі на посаді начальника Управління земельних ресурсів у Козелецькому районі Чернігівської області з 13 листопада 2007 року.

01 вересня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області прийнято рішення № 22 про утримання з пенсії ОСОБА_4 переплати в розмірі 8 923,17 грн. за період з 09 листопада 2009 року по 31 серпня 2015 року.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про незаконність оскаржуваного рішення, оскільки відповідачем не доведено недобросовісності чи факту зловживання з боку позивача щодо надання недостовірних даних при призначенні та виплаті йому пенсії.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з частиною 1 якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За умовами статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

При цьому, частиною 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695).

Згідно із пунктом 3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, згідно листа Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області від 22 вересня 2014 року №01-16/2010 позивач 01 липня 2014 року на підставі наказу №6-к приступив до виконання обов'язків на посаді начальника відділу Держземагенства у Козелецькому районі, а 16 липня 2014 року наказом голови Державного агентства земельних ресурсів України №321-кт/а ОСОБА_4 звільнено з посади начальника відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігівської області за власним бажанням (у зв'язку з виходом на пенсію).

Відповідно до трудової книжки позивача запис про працевлаштування останнього з 22 жовтня 2007 року по даний час відсутній.

Разом з цим відповідачем, який є суб'єктом владних повноважень та на якого, у відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок доказування правомірності своїх рішень та дій, не надано належних доказів, які б підтверджували зловживання з боку позивача або подання останнім недостовірних даних при призначенні та отриманні ним пенсії.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення від 01 вересня 2015 року № 22 про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та скасування оскаржуваного рішення.

Доводи та мотиви, викладені відповідачем у касаційній скарзі про незаконність судових рішень, порушення судами норм матеріального та процесуального права, безпідставні, не ґрунтуються на законі та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів, а тому правового значення не мають та правильності висновків судів не спростовують.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко С.В. Головчук М.І. Мойсюк