Справа № 639/1654/16-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 р.Справа № 639/1654/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Лях О.П., Старосуд М.М.

секретарі судового засідання: Антипенко В.А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року по справі № 639/1654/16-а за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання рішення протиправним та його скасування,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року із адміністративним позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якому просив визнати рішення старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2, щодо відкриття виконавчого провадження № 49867564 протиправним та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №49867564 від 15.01.2016 року, як незаконну.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі (а.с.25, 26-27).

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність на необґрунтованість, просить суд скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року та прийняти нову про задоволення вимог. Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції фактично складається з доводів позивача та заперечень відповідача які жодним чином не спростовують доводів позивача. Також вказує, що виконавчий документ (постанова про адмінправопорушення), видано не уповноваженою на те особою, а відтак не відповідає п.1 та ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», що унеможливлює відкриття виконавчого провадження за неналежним виконавчим документом.

Позивач підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №083741 від 31.10.2015 року прийнятою інспектором ПС роти батальйону №1 УПС МВС у м.Харкові рядовим міліції ОСОБА_3, ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до ст..ст.307 та 308 КУпАП, розяснено наслідки набуття законної сили, та у випадку добровільної не сплати штрафу протягом встановленого законом строку, повідомлено про можливе подвійного стягнення розміру штрафу у розмірі 510 грн. Як вбачається з постанови, вона була вручена ОСОБА_1 під особистий підпис (а.с.6).

Постановою старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 15.01.2016 відкрито виконавче провадження №49867564 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 510 грн. (а.с.4). Як вбачається з тексту цієї постанови, виконавчим документом, який надавав право для відкриття виконавчого провадження, є постанова №ПСЗ 083741 виданий 31.10.2015 року. Документ подав Управління патрульної служби м.Харкова. Постанова від 31.10.2015 року набула законної сили 10.11.2015 року. Заява про примусове виконання подано 14.01.2016 року.

Здійснюючи апеляційний перегляд постанови суду, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст..222 КУпАП (в редакції на час прийняття постанови у справі про адмінправопорушення), органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, передбаченими частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП.

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: 3) за адміністративні правопорушення, передбачені статтями …, в тому числі частинами першою, другою в третьою статті 122, КУпАП - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Як вже було встановлено, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №083741 від 31.10.2015 року, прийнята інспектором ПС роти батальйону №1 УПС МВС у м.Харкові рядовим міліції ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 та 4 стаття 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ст..308 КУпАП).

Як було встановлено судами, позивачем постанова у справі про адмінправопорушення від 31.10.2015 року в установленому законом порядку не оскаржувалась. Зазначена постанова, після закінчення строків на її оскарження, набуття законної сили та відсутності добровільної сплати штрафу, була Управлінням патрульної служби м.Харкова, як органу, який здійснює нагляд та контроль за виконанням постанов про адмінправопорушення, спрямована до примусового виконання до Жовтневого ВДВС Харківського міську правління юстиції. Розмір штрафу, що підлягав до стягнення склав 510 грн.

Відповідно до ч.1, п.6 ч.2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження (в редакції на час виникнення спірних правовідноси) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою окрім інших виконавчі документи, також постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1. 3 с.18 Закону, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо. 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

3. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Статтею 19 Закону України Про виконавче провадження, встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Згідно до ст. 25 вищевказаного закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 26 Закону України Про виконавче провадження встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження. Так державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; якщо виконавчий документ повернуто стягувану за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, та аналізу правових норм, що регулюють спірні правовідносини щодо правових підстав для відкриття виконавчого провадження, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2016 року ВП №49867564 прийнята стороною відповідача на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Жодних будь-яких встановлених законом обмежень, які б унеможливлювали прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження у держвиконавця не було, та навпаки існували усі правові підстави для виконання держвиконавцем свого обовязку щодо такого відкриття.

Наведенні позивачем доводи щодо невідповідності постанови у справі про адмінправопорушення від 31.10.2015 року вимогам п.1 ч.1 та ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлені.

Постанова у справі про адмінправопорушення має усі ознаки виконавчого документу, безпосередньо, назву і дату видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали, підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Зазначений документ спрямований органом, який здійснює заходи щодо його виконання.

Доводи того, що постанова про притягнення до адмінвідповідальності складена не уповноваженою особою, є безпідставною, окрім того, що вона не оскаржувалась стороною позивача, повноваження такої особи, є предметом іншого спору та перебуває за межами правових підстав для держвиконавця з надання оцінки таких повноважень, як і наявність або відсутність складу правопорушення та інших підстав, що вказують на підстави для скасування постанови у справі про адмінправопорушення. Перелік наведених обставин, які повинен бути враховані держвиконавцем при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження по справі є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції, що правових підстав для скасування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не має.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову, ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Жодні доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року по справі № 639/1654/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складена 13.07.2016 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7