Справа № 2-а-272/10
Суддя: Рум'янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа № 2-а-272/2010 р.

07 квітня 2010року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.

при секретарі Ляшик С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про визнання неправомірною дій, бездіяльності та стягення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державної автомобільної інспекції Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі УДАІ УМВС) про визнання неправомірною дій, бездіяльності та стягення моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач систематично, в порушення вимог Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» не у спосіб, встановленний законодавством, зокрема не укладений договір між газетою та відповідачем. Також надаючі газеті інформацію двома мовами, відповідач своїми діями надає редакції газети повноваження обирати мову опублікування його офіційної інформації. Позивач вважає неправомірною бездіяльність відповідача, щодо непередбачання у кошторисі витрат на висвітлення своєї діяльності засобами масової інформації. Вважає, що такими неправомірними діями та бездіяльністю відповідача, йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 3000гривен, оскільки йому завдано моральних страждань, це повлекло змінення спокійного образу життя, нервування та погіршення здоровя.

Позивач у судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання слухати справу за його відсутністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає дії УДАІ УМВС правомірними, оскільки договір між редакцією та відповідачем існує. В договорі передбачені витрати на рекламно-інформаційне забезпечення. Також відповідач надає редакції газети, яка є двомовним виданням, інформацію двома мовами, а редакція сама обирає мову висвітлення подій. Ствердження відповідача про те що у кошторисі установи не передбачені кошти на висвітлення діяльності органу, є втручанням в діяльність відповідача, шо не є припустимим.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд переходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що між УДАІ УМВС та редакцією газети «Рідне прибужжя» укладений письмовий договір на рекламно-інформаційне обслуговування від 01 вересня 2008року №5403/08а. Надання інформації до відома читачів газета робить на підставі договору.

Законом України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» N 539/97-ВР від 23.09.1997р. (далі Закон №539/97) не визначена форма договору (письмова чи усна). Також відповідач не публікує самостійно будь-яку інформацію, він тільки надає інформацію виданню, а газета сама обирає публікувати її чи ні, тому вимога позивача, щодо неправомірності дій УДАІ УМВС щодо опублікування інформації у газеті у спосіб, що не передбаченний Законом №539/97 не підлягає задоволенню.

Сторонами не заперечується факт того, що газета «Рідне прибужжя» згідно статуту є двомовним виданням, це підтверджується листом-відповіддю редакції газети «Рідне прибужжя» наданним УДАІ УМВС.

Також сторонами визнається факт надання відповідачем інформації у редакцію газети двома мовами ураїнською та російською.

Законом №539/97 передбачено, що засоби масової інформації України відповідно до законодавства України мають право висвітлювати всі аспекти діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надавати засобам масової інформації повну інформацію про свою діяльність через відповідні інформаційні служби органів державної влади та органів місцевого самоврядування, забезпечувати журналістам вільний доступ до неї, крім випадків, передбачених Законом України "Про державну таємницю", не чинити на них будь-якого тиску і не втручатися в їх виробничий процес.

Стаття 4 Закону №539/97 визначає, що мова поширення інформації про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування визначається відповідно до Конституції України та Закону України "Про мови в Україні".

Стаття 33 Закону України «Про мови в Українській РСР» N 8312-XI від 28.10.1989р. (далі Закон №8312) виначає що в Українській РСР мовою офіційних засобів масової інформації є українська мова. Мовою офіційних засобів масової інформації можуть також бути мови інших національностей. Таким чином розміщення інформації у друкованих засобах масової інформації не заборонено чинним законодавством.

У звзку з тим, що газета є двомовним виданням, відповідач надає інформацію двома мовами, редакція газети самостійно приймає рішення про варіант подання статті, орієнтуючись на читацьку аудиторію та комерційний попит.

Вимога позивача щодо неправомірності дії УДАІ УМВС щодо надання редакції газети повноваження обирати мову опублікування його офіційної інформації, задоволенню не підлягають, оскільки видання існує за рахунок коштів від реалізації і не фінансується з бюджету, право обирати мову публікування належить виключно редакції газети, а втручання в діяльність засобу масової інформації прямо заборонена законодавством.

Вимога позивача щодо визнання неправомірної бездіяльності ГУМНС щодо непередбачання у кошторисі витрат на висвітлення своєї діяльності, не законна та має під собою обгрунтування. По-перше наявність письмового договру між відповідачем та редакцією газети «Рідне прибужжя» є беззаперечним фактом передбачання в кошторисі витрат, оскільки в договорі визначена сума оплати. По-друге позивач втручається в фінансову діяльність органу, до тогож не може знати про наявність чи відсутність певного виду витрат чи доходів відповідача. Яким чином відсутність чи наявність певного виду витрат у кошторисі органу стосується чи зачіпляє інтереси чи права позивача, останній не обгрунтував та не надав жодних доказів.

Щодо вимог позивача про відшкодування компенсації моральної шкоди, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішенням органу чи посадової особи та оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування визначення розміру моральної шкоди, факту наявності моральної шкоди, наявності вини відповідача у її заподіянні та причинно-наслідкового звязку між шкодою та діянням відповідача, тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст.ст. 122, 160, 161, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про визнання неправомірною дій, бездіяльності та стягення моральної шкоди відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви.

Суддя Ленінського районного суду

м. Миколаєва Н.О. Румянцева