Справа № 642/7751/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 р.Справа № 642/7751/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Калиновського В.А. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 20.05.2016р. по справі №642/7751/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про зобов'язання проведення перерахунку пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, в якому, з урахуванням уточнень та доповнень, просив:

- визнати дії, бездіяльність відповідача по не зарахуванню в страховий стаж періодів роботи : з 01.07.1955р. по 15.08.1956р., з 01.04.1959р. по 16.10.1959р., з 10.09.1962р. по 15.09.1963р., а всього - 2 роки 8 місяців і відмові в перерахунку пенсії з урахуванням усього страхового стажу з моменту призначення пенсії з 31.03.1988р. неправомірними;

- зобов'язати відповідача зарахувати стаж роботи на підставі сукупності наявних фактичних даних, що підтверджують стаж роботи; зарахувати в страховий стаж періоди роботи: з 01.07.1955р. по 15.08.1956р., з 01.04.1959р. по 16.10.1959р., з 10.09.1962р. по 15.09.1963р., а всього - 2 роки 8 місяців; зробити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням страхового стажу- 42 роки 7 міс. 27 днів з моменту призначення пенсії з 31.03.1988р., з нарахуванням компенсації втрати частині доходів; провести перерахунок доплати за наднормативний стаж із застосуванням показника прожиткового мінімуму на момент перерахунку - 1074 грн.; провести перерахунок пенсії 01.01.2016р. з урахуванням страхового стажу, застосувавши для зачислення пенсії середній показник заробітної плати по Україні за 2015р., яка складала - 3661,41 грн.;

- стягнути з відповідача не донараховану пенсію з урахуванням усього страхового стажу - 42 роки 7 міс. 27 днів - з моменту призначення пенсії - з 31.03.1988р., з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позову зазначив, що з 30.03.1988 р. є інвалідом 1 групи безстроково, потребує постійного стороннього догляду та з 31.03.1988 р. отримує пенсію по інвалідності. При нарахуванні пенсії відповідач не повідомив, що не зарахований увесь страховий стаж, не вказав з якої причини, чим він при цьому керувався, чи є законні підстави і які заходи необхідно зробити. Вказує, що трудова книжка була розпочата 23.12.1963р. і посадовець, що заповнював її, керувався нормами закону, що діяли на момент її заповнення. Відповідач мав можливість, за наявності підстав, направити запити для підтвердження стажу, хоча записи в трудовій книжці зроблені акуратно, без помарок і виправлень, одним чорнилом і почерком. В зв'язку з чим, відповідач повинен враховувати правила ведення трудових книжок на момент її заповнення. Вважає, що відповідач невірно посилається на те, що вже повідомляв про необхідність уточнення стажу, посилаючись на повідомлення від 22.10.2007г. вих. №187/К-14, але в ньому обговорюється абсолютно інше питання, і немає відомостей про підтвердження стажу. Оскільки, у пенсійній справі є оригінал довідки МСЭК про те, що він є інвалідом 1-ої групи, потребує постійного стороннього догляду, з дуже обмеженими можливостями, і якщо відповідачу необхідно було уточнити дані, то останній мав можливість направити запити ще в 1988р. Лише у грудні 2015р. відповідач направив запит, хоча мав можливість зробити це раніше, ще в 1988р. При цьому, за вимогою відповідача 14.01.2016р. позивач подав заяву з проханням зробити перерахунок пенсії, з урахуванням стажу роботи з 01.07.1955р. по15.08.1956р., з 01.04.1959р. по 16.10.1959р., з 10.09.1962р. по 15.09.1963р., починаючи з моменту призначення пенсії - з 31.03.1988г., але відповідач зробив перерахунок з грубими порушеннями: зарахований стаж лише з 01.04.1959р. по 16.10.1959р., інші періоди не зараховані, і зроблений перерахунок з 01.01.2016р., а не з 1988р., невірно порахована доплата за наднормативний стаж. Відповідач прийняв рішення провести перерахунок пенсії 01.01.2016р. з урахуванням страхового стажу, протиправно застосувавши для зарахування пенсії середній показник заробітної плати по Україні за 2007р. у розмірі - 1197,91 грн., а не за 2015р., яка по Україні складала - 3661,41 грн. Таким чином, на думку позивача, відповідач неправильно застосував норми ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Доплата за наднормативний стаж розрахована невірно, застосований показник прожиткового мінімуму 734 грн., а не 1074 грн., хоча згідно із законом враховується 1% прожиткового мінімуму за кожен рік понад стаж.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.05.2016 року проведено заміну відповідача - з Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області на Харківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.05.2016 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 20.05.2016 року про залишення позову без задоволення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі позивач просив розглянути справи за його відсутності.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необгрунтованість.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 31.03.1988 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності першої групи внаслідок загального захворювання.

На час призначення пенсії було чинним Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, згідно п. 117 якого встановлено, що доказами стажу роботи мають бути трудові книжки, трудові списки, довідки, посвідчення і тому подібні документи з місця роботи, довідки архівних установ.

Для призначення пенсії по інвалідності першої групи внаслідок загального захворювання у 1988 році позивач надав трудову книжку, яка заповнена 24.12.1963 року.

Станом на час заповнення трудової книжки, порядок їх оформлення був визначений Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по питаннях праці і заробітної плати від 09.07.1958 року № 620 (далі-Інструкція № 620) у відповідності до постанови Ради Міністрів СРСР від 14.09.1957 року № 1104.

У відповідності до п.п.1-4 Інструкції № 620, трудові книжки згідно з постановою Ради Народних Комісарів СРСР від 20 грудня 1938 року № 1320 велись на всіх робітників і службовців, працюючих в державних і кооперативних підприємствах, установах, організаціях більше 5 днів. Трудова книжка є основним документом, який характеризує трудову діяльність працівника або службовця.

Робітники або службовці, які поступають на роботу, зобов'язані надати адміністрації підприємства, установи, організації трудову книжку.

Прийом на роботу без Трудової книжки не допускається.

Особи, які поступали на роботу в якості працівника або службовця вперше, в т.ч. члени колгоспів або промислових артелей, зобов'язані надати адміністрації довідку про останнє заняття, видану за місцем проживання домоуправлінням, сільською або селищною радою, вуличним комітетом.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції № 620, трудова книжка заповнялась в присутності працівника не пізніше 5 днів після його прийому на роботу. В подальшому працівнику надавалось право ознайомитися з веденням записів в його трудовій книжці.

Згідно п.п.14, 15 розділу І Інструкції № 620, якщо працівник до вступу на дане підприємство вже працював в якості працівника або службовця, але на нього по будь-яким причинам не було заведено трудову книжку, то при заповненні трудової книжки в розділі «Відомості про роботу» в графі 3 перш за все вносився запис про загальний стаж роботи в якості працівника або службовця до вступу на дане підприємство, установу або організацію.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 14.12.1962 року № 1248 підпункт "в" пункту 10 постанови Ради народних комісарів СРСР від 20.12.1938 року №1320 «Про введення трудових, книжок» викладено в наступній редакції: « в розділі «відомості про роботу» перш за все вноситься відповідний запис в графі 3 «загальний стаж роботи в якості робітника або службовця до вступу на дане підприємство (в установу), яке видає трудову книжку, складає скільки-то років, в тому числі: «В графі 4 відповідно пишеться «Підтверджено документами стаж стільки років і записано зі слів стаж стільки - то років».

Після цього в графи 2 і 3 на підставі належно оформлених документів відповідно вносяться конкретні записи про те, на якому підприємстві, в якій установі або організації, в які періоди і на яких посадах працював власник трудової книжки до вступу на підприємство, установу, організацію, які видають трудову книжку. В графі 4 після кожної з цих записів вказується, на підставі якого документу здійснено запис.

Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка позивача заповнена 24.12.1963 року, а позивач прийнятий на роботу 01.10.1963 року.

Також, записи про роботу з 01.07.1955 року по 15.08.1955 року в якості зоотехніка с/г артелі «Заря» здійснено на підставі довідки від 28.05.1964 року, з 01.04.1959 року по 16.10.1958 року в якості зоотехніка с/г артелі «Заря» на підставі довідки від 01 жовтня 1963 року, з 10 вересня 1962 року по 15 вересня 1963 року в якості зоотехніка с/г артелі «Заря» на підставі довідки від 25.08.1965 року. Тобто записи здійснені на підставі довідок, виданих пізніше, ніж заповнена трудова книжка.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що трудова книжка позивача заповнена з порушенням чинного на той час законодавства. В зв'язку з чим, при первинному призначенні пенсії комісією по призначенню пенсій Харківської районної ради депутатів трудящих не були враховані спірні періоди роботи до трудового стажу позивача.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ч. 2 ст. 43 даного Закону встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного Фонду.

Відповідач зазначив, що при перерахунку пенсії з 01 січня 2004 року страховий стаж позивача враховано 29 років 09 місяців 20 днів за матеріалами пенсійної справи та додатково наданих позивачем документів про стаж (копія диплома). Інших документів про стаж позивачем при перерахунку пенсії надано не було.

Також, оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності першої групи внаслідок загального захворювання, то відповідачем, у відповідності до положень ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", при перерахунку пенсії з 01.01.2004 року зараховано період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а саме з 31.03.1988 р. по 05.06.1998 р.-10 років 02 місяці 06 днів.

До страхового стажу зараховані наступні періоди: з 01.09.1956 р. по 27.02.1959 р. - диплом про навчання; з 16.10.1959 р. по 20.08.1962 р. - військова служба; з 01.10.1963 р. по 31.08.1964 р. - по трудовій книжці; з 01.09.1964 р. по 18.08.1980 р. - по трудовій книжці; з 01.09.1980 р. по 13.11.1981 р. - по трудовій книжці; з 14.11.1981 р. по 30.03.1988 р. - по трудовій книжці.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи з 31.03.1988 року.

Також, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах, зокрема, інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком (ч. 1 ст. 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (п. 7 Порядку № 22-1 в попередній редакції), до заяви про призначення пенсії за віком додають, зокрема, документи про стаж, визначені Порядком № 637.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вищевказаної статті Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1, 3 вищевказаного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у разі, коли в трудовій книжці немає належних записів або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймають довідки, виписки з наказів, особові рахунки й відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори й угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, що містять відомості про періоди роботи. Якщо зазначених у цьому пункті документів немає, для підтвердження трудового стажу приймають профспілкові членські квитки. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (п. 7 Порядку № 22-1 в попередній редакції), до заяви про призначення пенсії за віком додають, зокрема, документи про стаж, визначені Порядком № 637.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.7 Порядку № 22-1 (попередня редакція п. 3.14) для здійснення перерахунку пенсії заявник має надати до Управління заяву з усіма необхідними документами.

Як було встановлено під час розгляду справи, в зв'язку з тим, що позивач самостійно не звернувся до архівних установ, відповідачем 03.12.2015 року зроблено запит до Великобурлуцької державної районної адміністрації з метою підтвердження факту роботи ОСОБА_1 у сільськогосподарській артілі "Зоря" з 01.07.1955 р. по 15.10.1963 р.

29.12.2015 року відповідач отримав довідку Комунальної установи Великобурлуцької районної ради "Трудовий архів Великобурлуцького району" №01-05/264 від 24.12.2015 року, якою документально (первинними документами) підтверджено лише частину спірного періоду стажу, а саме: стаж роботи позивача в сільгоспартілі "Заря" з 01.04.1959 року по 07.10.1959 року.

Після отримання вищевказаної довідки, позивачу перераховано пенсію з врахуванням вищевказаного стажу з 01.01.2016 року на підставі статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та за письмовою заявою ОСОБА_1 від 14.01.2016 року.

Колегія суддів зазначає, що за наявності певних умов, вказаних у пункті 17 та 18 Порядку № 637, опит свідків здійснюється органами Пенсійного фонду за відсутності документів про наявний стаж роботи та не можливості їх одержання. В свою чергу, позивач з необхідними документами з приводу опитування свідків не звертався. Інші періоди не підтверджуються.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що документально підтверджено лише частину спірного періоду, довідок, зазначених в трудовій книжці позивачем надано не було, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у відповідача правових підстав для врахування періодів роботи позивача з 01.07.1955 року по 15.08.1956 року, з 10.09.1962 року по 15.09.1963 року.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вказаної частини заявлених позовних вимог, та як наслідок, відсутність правових підстав для їх задоволення.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.01.2004 року отримує пенсію із заробітної плати за 60 місяців за період з 01.01.1982 року по 31.12.1986 року згідно з довідками про заробітну плату, які видані Харківською філією Української академії банківської справи від 20.04.2004 р. № 224 та Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Колір» від 18.05.2004 р. № 76. Вказані документи були надані позивачем разом із письмовою заявою про перерахунок пенсії від підвищеної заробітної плати, яка була зареєстрована 08.06.2014 року за №37.

Згідно положення частини 2 статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивачу, при перерахунку пенсії у зв'язку із набранням чинності з 01.01.2004 року вищезазначеного Закону, застосовано середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2002 рік. При перерахунку пенсії з 01.01.2008 року застосовано показник середньої заробітної плати працівників, занятих у галузях економіки України, за 2006 рік відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327 "Про підвищення рівня соціального захисту населення" з 01.05.2012 року пенсію позивача перераховано із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в країні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.

Колегія суддів зазначає, що діючим законодавством передбачено застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та при переводі з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Також, частиною 3 статті 42 Закону Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

З огляду на зазначене, позивачу при перерахунку пенсії з 01.01.2016 року застосовано мінімальний розмір пенсії (ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"), в розмірі 1074 грн. - розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2016 року, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Вимога позивача застосувати при перерахунку з 31.03.1988 року мінімальний розмір пенсії 1074 грн. не відповідає вказаним вище положенням Закону.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з 01 січня 2001 р.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Сума перерахованої та сплаченої пенсії на виконання судового рішення носить одноразовий характер і підпадає під визначення доходів, передбачене Законом України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Право на перерахунок пенсії з урахуванням стажу, вказаного в довідці Комунальної установи Великобурлуцької районної ради "Трудовий архів Великобурлуцького району" № 01-05/264 від 24.12.2015 року, згідно зі статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач набув з 01.01.2016 р., оскільки звернувся з письмовою про перерахунок пенсії з урахуванням цього стажу 14.01.2016р.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані позивачем обставини не є пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень, яка могла б бути пов'язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу несло б негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права (ч.1 ст. 6 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Розв'язуючи спір колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, в порушення вимог вищезазначених статей Кодексу, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідним рішенням, дією або бездіяльністю відповідача були порушені права, свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень було доведено під час судового розгляду відсутність факту порушення прав позивача.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 20.05.2016р. по справі №642/7751/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 20.05.2016р. по справі №642/7751/15-а за позовом ОСОБА_1 до Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про зобов'язання проведення перерахунку пенсії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Філатов Ю.М.
Повний текст ухвали виготовлений 15.07.2016 р.