Справа № 2-а-7455/11
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Деснянський районний суд міста Києва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі - Буцко М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними в частині перерахунку та виплати йому пенсії, як інваліду війни 2-ї групи та зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплату пенсії за минулий період, починаючи з дня призначення пенсії, суми недоплаченого йому підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, розрахованих від встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначених законодавством України на той період.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та одержує пенсію, як інвалід війни 2-ї групи .

Позивач звертався до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві 05.05.2011 року з заявою зробити перерахунок та виплату пенсії, але йому в цьому було відмовлено.

На підставі викладеного, позивач просить визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві при нарахуванні та виплаті як інваліду війни 2-ї групи протиправними та зобов»язати відповідача здійснити підвищення раніше призначеної пенсії на 350% мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни 2-ї групи відповідно по положень частини третьої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із змінами і доповненнями від 23.11.95 року №458/95-ВР та перерахувати вищевикладене підвищення виходячи із прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум», згідно ст. 28. 42. 46 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із змінами і доповненнями від 23.12.2004 року №2291-15 починаючи з дня призначення йому пенсії.

Позивач в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що позивачу дійсно призначена пенсія, як інваліду війни 2-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак вважає, що не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із змінами і доповненнями від 23.11.1995 року № 458/95 ВР в редакції, що була чинна до 2005 року, якою дійсно було передбачено, що інвалідам війни 2-ї групи пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 350% мінімальної пенсії за віком.

Законом України № 2939-1У від 05.10.2005 року змінена редакція цієї статті і на цей час чинна редакція, згідно якої інвалідам війни 2-ї групи пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 40% прожитковою мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У зв»язку з вказаним вище зауважила, що підвищення до пенсії

позивачу нараховано і виплачено в розмірах, встановленим діючим законодавством.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як інвалід війни 2-ї групи від захворювання пов»язаного з виконанням військового обов»язку при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с. 8) та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням інваліда війни 2 групи (а.с. 7).

Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачу призначено пенсію, як інваліду війни 2-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

05.05.2011 року позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок та виплату підвищення до пенсії призначеного відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 11.05.2011 Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві в перерахунку та виплаті підвищення до пенсії позивачу відмовило.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІ1 від 22.10.1993 р. визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст.4 цього Закону до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Пунктом 2 ч.2 ст.7 вказаного Закону передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, яка діяла до 01.01.2006 року, було передбачено що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується: інвалідам І групи - у розмірі 400% мінімальної пенсії за віком, II групи - 350% мінімальної пенсії за віком, III групи -200% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 3 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року № 2939-ІУ, який згідно пункту 1 розділу 11 набрав чинності 01.01.2006 року, частина 4 ст.ІЗ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладена в такій редакції: «Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується: інвалідам І групи - у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Зазначені вище норми закону змін не зазнавали, неконституційними не визнавались, отже підлягають застосуванню з часу набрання ними чинності.

Судом встановлено, що Головне Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювало підвищення пенсії позивачу в рамках Закону України «Про внесення змін та доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 05.10.2005 року та у відповідності зі ст. 46 Конституції України, яка передбачає отримання пенсії, яка має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, надбавка до пенсії, як інваліду війни 2-ї групи, яку одержує позивач, відповідає діючому законодавству.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Намагання позивача визначити відповідність зазначених змін до Закону нормам Конституції України не може бути прийнято судом, оскільки відповідно до ст. 147 Конституції України вирішення питань про відповідність законів та інших правових актів Конституції України належить до повноважень Конституційного Суду України.

Разом з тим суд вважає, що посилання позивача на норму закону, яка втратила чинність є необгрунтованим і таким, що суперечить діючому законодавству, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для визнання дій Головного Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними, а також зобов»язання здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для інваліда війни 2-ї групи року в розмірі 350% від мінімальної пенсії за віком.

Керуючись ст.ст. 19, 46, 147 Конституції України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 05.10.2005 року, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 9-11, 70, 159-163. 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: