Справа № П/811/2636/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 рокусправа № П/811/2636/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі №П/811/2636/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністра юстиції України про визначення наявності порушення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністра юстиції України в якому просить суд, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т.1 а.с.210-214):

- констатувати систематично повторяємо порушення ст. 7, 16, 19 Закону України «Про звернення громадян», антикорупційного законодавства, вчинені при розгляді заступниками міністра скарг, направлених 19.07.2014, 12(13).08.2014 року, 10.09.2014 року, відсутності особистого розгляду керівником установи оскаржень;

- зобов'язати відповідача виконати ч.4 ст.7, ч.1 ст.16, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», особисто розглянути направлені 19.07.2014, 12(13)08.2014 10.09.2014 скарги щодо аморальних вчинків як агента юстиції нотаріуса ОСОБА_2;

- визнати порушення Закону України «Про звернення громадян», антикорупційного законодавства, фактичної відсутності вивчення i розгляду по cyтi матеріалів оскаржень направлених 19.02.2015, 11.05.2015, 9.07.2015, судових рішень від 28.01.2015, 20.05.2015 у справі №22-ц/781/50/15, від 25.06.2015, 7.10.2015, справі №.22-ц/781/59/15, від 14.04.2015, справі №405/4513/14-а, якими підтверджено порушення нотаріуса ОСОБА_2 з причетністю до корупційних вчинків, не надання відповіді за вимогами ч.4 ст.7. ч.1 ст.16, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», особисто як керівником установи, органу влади;

- визнати порушення Закону України «Про звернення громадян», антикорупційного законодавства, фактичної відсутності вивчення i розгляду матеріалів звернень від 6.11.2015, 14.12.2015, подальшого оскарження від 14.12.2015 щодо неприпустимості призначення на посаду юстиції особи ОСОБА_2, яка визнана численними судовими рішеннями правопорушником;

- зобов'язати відповідача надати (викласти) оцінку наведеним фактам, доводам i направленим судовим рішенням, особисто розглянути заяву від 6.11.2015, скаргу від 14.12.2015 виниклих з корупційного скандалу наміру призначення на посаду юстиції ОСОБА_2

- зобов'язати надати вичерпні i обґрунтовані відповіді на всі наведені доводи скарги 14.12.2015 за підписом керівника установи, міністра;

- стягнути нанесені збитки почтового відправлення у сумі 20,15 грн. при вимушеному оскаржені 11.05.2015 неналежного i неповного розгляду звернення від 19.02.2015;

- за ст.24 Закону України «Про звернення громадян» покласти майнову відповідальність, стягнути моральну шкоду у розмірі 3000 грн., яка є компенсацією втрати часу сил, нервування, порушення мого звичайного способу життя у виснажливому протистоянні з відповідачем на протязі 2014-2015 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на протязі 2014 року неодноразово звертався та інформував Міністерство юстиції України про наявність суттєвих недоліків у кадровій політиці підбору кадрів, неприпустимому формуванні у приватних нотаpiyciв, які виконують делеговані повноваження міністерства, корупції в органах юстиції м. Кіровограда, не реагуванні на жахливі вчинки приватного нотаріуса ОСОБА_2 щодо невиконання ним забороняючої ухвали, порушення прав інших ociб створенням офісу.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 року залишено без розгляду позов в частині вимог щодо констатування систематично повторяємих порушень ст. 7, 16, 19 Закону України «Про звернення громадян», антикорупційного законодавства, вчинені при розгляді заступниками міністра скарг, направлених 19.07.2014, 12(13).08.2014, 10.09.2014, відсутності особистого розгляду керівником установи оскаржень та зобов'язання відповідача виконати ч.4 ст.7, ч.1 ст.16, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», особисто розглянути направлені 19.07.2014, 12(13)08.2014 10.09.2014 скарги щодо аморальних вчинків як агента юстиції нотаріуса ОСОБА_2 (т.2 а.с.199-200).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що звернення та скарги позивача розглянуті своєчасно, на них надано обґрунтовані відповіді по суті відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян», відповідач відповів на всі поставлені питання позивача, позивача належним чином було повідомлено про результати розгляду звернень та скарг у встановлений законом строк. При цьому, суд першої інстанції зробив висновок про те, що права позивача передбачені Законом України «Про звернення громадян» відповідачем не порушені, а тому позовні вимоги щодо стягнення коштів задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що суд першої інстанції поверхнево дослідив та неповно встановив обставини справи і зробив неправильні висновки щодо спірних відносин. Крім того, в доводах апеляційної скарги позивач зазначає про те, що суд порушив ст.ст. 6,13 Конвенції, оскільки розглянув справу за відсутності позивача та неправдиво зазначив про те, що позивач в засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Міністерством юстиції України листами від 29.03.2014 №П-2972/13.1 та від 05.09.2014 №П-14485, П-15716, П-16271, П-16961, від 15.10.2014 №17775/13, П-18200/13 заявнику надавалися відповіді з урахуванням положень Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про нотаріат».

З метою всебічного розгляду порушених у зверненнях ОСОБА_1 питань та відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» 01.09.2014 у Міністерстві юстиції України проведено нараду за участю працівників Мінюсту, Головного управління юстиції у Кіровоградській області, приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та позивача, про що зазначено у листі Міністерства юстиції України від 05.09.2014 року (т.1 а.с.231-232).

Для перевірки викладених у зверненнях ОСОБА_1 обставин Міністерством юстиції України були витребувані матеріали перевірки, яка проводилась Головним управлінням юстиції у Кіровоградській області за зверненнями ОСОБА_1, та пояснення приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_2

За результатами, проведеного у Міністерстві юстиції України розгляду звернень ОСОБА_1, за погодженням із заступником Міністра юстиції - керівником апарату ОСОБА_3, оскільки питання, порушені у зверненні ОСОБА_4, стосуються дотримання нотаріусом професійної етики, та у зв'язку з виказуванням ним недовіри до працівників Міністерства юстиції України, відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про нотаріат» листом Міністерства юстиції України від 15.10.2014 №№ П-17775/13, П-18200/13 скарги ОСОБА_1 (вх.№П-17775 від 16.09.2014, №П-18200 від 23.09.2014) направлено до Нотаріальної палати України на розгляд Комісії з питань професійної етики нотаріусів, про що повідомлено позивача листом Мінюсту від 13.10.2014 №17775/13, П-18200/13 (т.1 а.с.236).

19.02.2015 року позивач направив Міністру юстиції України заяву, в якій просив відповідно до вимог Закону України «Про запобігання і протидію корупції» провести перевірку щодо ОСОБА_2 Вжити заходи уникнення призначення на посаду керівника обласного управління юстиції вказаної особи. Вжити заходи позбавлення права нотаріальної діяльності, анулювання сертифіката робочого місця (т.1 а.с.54).

Листом від 25.03.2015 року за вихідним номером П-3460/14 позивачу надано відповідь за підписом заступника Міністра - керівника апарату ОСОБА_5. Позивача повідомлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України №234/к від 10.02.2015 року оголошено конкурс на заміщення вакантної посади начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Рішення про призначення на вказану посаду приймається за результатами конкурсного відбору та рекомендаціями конкурсної комісії (т.1 а.с.55).

24.03.2015 року позивач направив Міністру юстиції України доповнення до вищезазначеної заяви від 19.02.2015 року та просив провести аналогічну перевірку відносно першого заступника ГТУ юстиції ОСОБА_6 (т.1 а.с.56).

20.04.2015 року за вих. №11-5640/14, П-6581/14 позивачу надано відповідь за підписом заступника Міністра - керівника апарату ОСОБА_5 (т.1 а.с.57).

В останній повідомлено, що результатами конкурсного відбору на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області визначено перелік органів та посадових осіб, до компетенції яких належить розгляд повідомлень про вчинення корупційних правопорушень (т.1 а.с.57).

Разом з тим, позивачем направлено на імя Міністра юстиції України скаргу від 11.05.2015 року, в якій він вимагав повернутись до розгляду звернення від 19.02.2015 року. Зазначав, щодо необхідності перевірити законність розгляду підлеглими попередніх звернень. Виконати вимоги статті 18 Закону України «Про звернення громадян». Вжити заходи позбавлення права нотаріальної діяльності особи, дії якої оскаржуються (т.1 а.с.58-59).

Директором Департаменту нотаріату та фінансового моніторингу, за погодженням заступника міністра - керівника апарату ОСОБА_5 на імя Міністра юстиції України була подана доповідна записка про те, що ОСОБА_1 по суті порушених питань в скарзі вже проводилися перевірки викладених обставин, спільні наради з заявником та неодноразово надавалися відповіді (т.1 а.с.130-132).

За результатами розгляду вищезазначеної доповідної записки відповідно до ч. 8 Закону України «Про звернення громадян», прийнято рішення про припинення листування з ОСОБА_1 та листом від 12.06.2015 року за вихідним номером П-9403, повідомлено позивача про прийняте рішення (т.1 а.с.133).

09.07.2015 року позивачем направлено на імя Міністра юстиції України доповнення до скарги від 11.05.2015 року. В зазначеному доповненні позивач просив врахувати рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2015 року під час перевірки.

Відповідно листа від 27.07.2015 року за підписом заступника Міністра - керівника апарату ОСОБА_5, вихідний номером П-14359/13 позивача повторно повідомлено про рішення Міністра юстиції України щодо припинення листування з ОСОБА_1 (т.1 а.с.61).

06.11.2015 року позивач направив Міністру юстиції України заяву, в якій просив відповідно до вимог Закону України «Про запобігання і протидію корупції» провести перевірку щодо ОСОБА_2 Вжити заходи уникнення призначення на посаду керівника обласного управління юстиції вказаної особи. Надати відповідь щодо про результати розгляду конкурсу на заміщення посади на яку претендує ОСОБА_2 (т.1 а.с.154).

На зазначене звернення, Міністерством юстиції України надано відповідь від 10.12.2015 року за вихідним номером 2768/П-23689/14, яким повідомлено позивача про те, що ОСОБА_2 є кандидатом на заміщення вакантної посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Рішення про призначення на вказану посаду приймається за результатами конкурсного відбору та рекомендаціями конкурсної комісії (т.2 а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії журналу обліку вихідної кореспонденції та відомостей письмової кореспонденції вищезазначений лист направлений на адресу позивача засобами поштового звязку 11.12.2015 року (т.2 а.с.17).

14.12.2015 року позивачем повторно направлено на адресу Міністерства юстиції України інформаційний запит щодо надання інформації розгляду конкурсу на заміщення посади на яку претендує ОСОБА_2 (т.1 а.с.152).

Міністерство юстиції України розглянувши вищезазначений запит позивача листом від 04.01.2016 року, №141/П-3688/14 надало відповідь, в якому повідомило, що конкурсною комісією Міністерства юстиції обрано переможцем ОСОБА_2 Відповідно до ст. 56 Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_2 проведена спеціальна перевірки. Згідно з отриманої інформації Головного управління в м. Києві Національної поліції від 25.12.2015 року №26/5-654ГУ ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, в тому числі за корупційні правопорушення не притягувався та засудженим не значиться. Крім того, позивача повідомлено, що листом від 10.12.2015 року за вихідним номером 2768/П-23689/14 йому була направлена відповідь на заяву від 06.11.2015 року (т.2 а.с.22-23).

Так, з копії журналу обліку вихідної кореспонденції та відомостей письмової кореспонденції вищезазначений лист направлений на адресу позивача засобами поштового звязку 06.01.2016 року (т.2 а.с.19-20). Правомірність дій відповідача які полягають у відсутності вивчення і розгляду по суті матеріалів, не надання відповіді на заяви та скарги позивача направлені 12.02.2015 року, 11.05.2015 року, 09.07.2015 року та зобовязання його надати відповідь на всі наведені доводи скарги від 14.12.2015 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) ОСОБА_7 Союзу, ОСОБА_8 Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Враховуючи те, що положеннями ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що виключно заяви (клопотання) ОСОБА_7 Союзу, ОСОБА_8 Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, при цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач належить до переліку вказаних категорій громадян, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження позивача про невідповідність особи, яка надавала відповіді на скарги та звернення, положенням вимог чинного законодавства, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду цієї адміністративної справи.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства юстиції «Про розподіл повноважень між Міністром, першим заступником Міністра, заступниками Міністра та заступником Міністра-керівника апарату» №304/к від 14.02.2015 затверджено розподіл повноважень між вказаними посадовими особами.

Згідно з останнім на Міністра юстиції України покладаються повноваження щодо координації та контролю за діяльністю заступників Міністра, служби Міністра, прес-служби Міністерства, управління апарату внутрішнього аудиту, відділу режимно-секретної та мобілізаційної роботи. Також було визначено завдання контролю та координації кожним із заступників Міністра з тих питань, які входять до функціональних обов'язків останніх.

Згідно з пунктом 3.9 розділу 3 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №26/5 від 18.03.2004, відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв'язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано керівником органу чи установи (т.2 а.с.31-107).

У свою чергу, у силу ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

За частиною 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про звернення громадян», скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у зверненнях позивача по суті ставляться питання щодо діяльності нотаріуса ОСОБА_2, який на його думку, є такою, що порушує законодавство України, та діяльності територіальних органів, що входять до системи Міністерства юстиції України.

При цьому, звернення позивача щодо діяльності нотаріуса ОСОБА_2 не було перенаправлено до вказаної особи та до територіальних органів системи Міністерства юстиції України у Кіровоградській області, а розглянуто посадовими особами Міністерства юстиції України у порядку підлеглості.

Міністерством юстиції України неодноразово розглядалися звернення ОСОБА_1 щодо одного і того ж питання, на які листами Мінюсту від 29.03.2014 № П-2972/13.1 та від 05.09.2014 № П-14485, П-15716, П-16271, П-16961, від 15.10.2014 №17775/13, П-18200/13, від 25.03.2015 №11-3460/14 (відповідь на звернення від 19.02.2015) від 12.06.2015 №П-9403/13, 27.07.2015 №П-14359/13 (відповідь на звернення від 09.07.2015) заявнику надавалися вичерпні відповіді з урахуванням положень Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про нотаріат».

Також, на адресу позивача було направлено лист від 10.12.2015 №2768/П-23689/14 (відповідь на звернення від 06.11.2015, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015), та лист від 04.01.2016 №141/П1-П-3688/14 (відповідь на звернення від 14.12.2015, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.12.2015).

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність порушення строку розгляду і вирішення звернень позивача.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення та скарги позивача розглянуті своєчасно, на них надано обґрунтовані відповіді по суті відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян», відповідач відповів на всі поставлені питання позивача, та належним чином повідомив його про результати розгляду звернень та скарг у встановлений законом строк.

Оскільки, права позивача передбачені Законом України «Про звернення громадян» відповідачем не порушені, а тому позовні вимоги щодо стягнення коштів задоволенню не підлягають.

Щодо тверджень позивача зазначених в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не надав оцінку фактичним відпискам на неодноразові скарги позивача у 2014 році, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 року залишено без розгляду позов в частині вимог щодо констатування систематично повторяємих порушень ст. 7, 16, 19 Закону України «Про звернення громадян», антикорупційного законодавства, вчинених при розгляді заступниками міністра скарг, направлених 19.07.2014, 12(13).08.2014, 10.09.2014, відсутності особистого розгляду керівником установи оскаржень та зобов'язання відповідача виконати ч.4 ст.7, ч.1 ст.16, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», особисто розглянути направлені 19.07.2014, 12(13)08.2014 10.09.2014 скарги щодо аморальних вчинків як агента юстиції нотаріуса ОСОБА_2, а отже ці вимоги не потребують оцінки, оскільки заявлені поза межами строку встановленого законом для звернення до суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника апеляційної скарги на те, що звернення ОСОБА_1 від 10.09.2014 року та від 16.09.2014 року, які стосуються дотримання нотаріусом професійної етики листом Міністерства юстиції України від 15.10.2014 №№ П-17775/13, П-18200/13 направлено до Нотаріальної палати України на розгляд Комісії з питань професійної етики нотаріусів, про що повідомлено позивача листом Мінюсту від 13.10.2014 №17775/13, П-18200/13 на виконання положень частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян».

Щодо тверджень позивача зазначених в апеляційній скарзі про те, що заяву від 19.02.2015 року, у якій позивач звертався особисто до Міністра юстиції України безпідставно в порушення вимог ст. 16, 18 Закону України «Про звернення громадян» розглянуто заступником Міністра, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

ОСОБА_9 ОСОБА_7 Союзу, ОСОБА_8 Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Враховуючи те, що заява від 19.02.2015 року не є скаргою на дії посадової особи яка у порядку підлеглості повинна подаватися вищому органу або посадовій особі в розумінні частини 1 статті 16 Закону України «Про звернення громадян», а також те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач належить до переліку осіб визначених у ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» розгляд заяв яких здійснюється виключено першими керівниками державних органів, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо безпідставності цих тверджень апеляційної скарги.

Щодо тверджень заявника апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки питанню розгляду скарги від 11.05.2015 року та доповненням від 09.07.2015 року, що було ключовим у позові, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що питань викладених у цій скарзі належить виключно до компетенції органу, якому ця скарга адресована, і суд не має повноважень для надання оцінки питанням викладеним у ній.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження позивача про те, що судом першої інстанції не перевірено отримання позивачем відповідей на його листи від 06.11.2015 року та 24.11.2015 року, оскільки предметом спору у цій справі у відповідності до заявлених позовних вимог є п правомірність дій відповідача які полягають у відсутності вивчення і розгляду по суті матеріалів, не надання відповіді на заяви та скарги направлені 12.02.2015 року, 11.05.2015 року, 09.07.2015 року та зобовязання його надати відповідь на всі наведені доводи скарги від 14.12.2015 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що твердження позивача зазначені в апеляційній скарзі про те, що «… комічний розгляд кандидатури правопорушника ОСОБА_2 на керівну посаду у поєднанні з фактами корупції і правопорушень ним вчинених…» залишився поза межами поставлених питань адміністративного оскарження міністру 24.12.2015 року та суду є безпідставними, оскільки, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 04.01.2016 року згідно отриманої інформації Головного управління в м. Києві Національної поліції від 25.12.2015 року №26/5-654ГУ ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, в тому числі за корупційні правопорушення не притягувався та засудженим не значиться (а.с.22-23).

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу позивача на те, що визначено перелік органів та посадових осіб, до компетенції яких належить розгляд повідомлень про вчинення корупційних правопорушень, Міністерство юстиції України при розгляді скарг не наділений таким правом.

Щодо тверджень позивача зазначених в апеляційні скарзі про те, що суд порушив ст. 6,13 Конвенції, оскільки розглянув справу за відсутності позивача та неправдиво зазначив про те, що позивач в засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було повідомлено про те, що розгляд справи №П/811/2636/15 призначено до розгляду у судовому засіданні на 12 квітня 2016 року 16:30 (т.2 а.с.28).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, у звязку з неявкою сторін в судове засідання, постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження (т.2 а.с.110).

Відповідно до положень частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

При цьому, призначення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження не звільняє суд від обовязку повідомляти сторін, які беруть участь у справі про наступну дату розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, питання щодо подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження вирішено ухвалою суду від 12 квітня 2016 року, при остаточне судове рішення датовано 12 травня 2016 року.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача про наступний розгляд справи №П/811/2636/15 в порядку письмового провадження 12 травня 2016 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Однак, вказані обставини не спростовують вірних по суті висновків суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень прав позивача, які б виразилися у порушенні його прав передбачених ст. 6, 13 Конвенції, оскільки під час апеляційного розгляду справи позивачем не було надано суду пояснень чи доказів, які не було враховано або розглянуто судом першої інстанції при вирішенні цієї справи.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі №П/811/2636/15 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко