Справа № 804/16546/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Криворізької обєднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -
28.12.2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» з позовом до Криворізької обєднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Криворізької обєднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області «Про усунення порушень» від 11.12.2015 року №850-15/1944.
В обґрунтування свого позову державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» (далі ДП «Криворізька теплоцентраль») зазначило, що за результатами проведеної ревізії фінансова інспекція прийняла протиправну вимогу від 11.12.2015 року №850-15/1944, якою зобовязала підприємство усунути виявлені порушення законодавства в установленому законом порядку. При цьому контролюючий орган у вимозі не вказав конкретного способу усунення порушення, а вирішення цього питання відніс на розсуд позивача з одним лише обмеженням, що такий спосіб має бути передбачений діючим законодавством. А письмова вимога органу державного фінансового контролю за своєю правовою суттю є рішенням субєкта владних повноважень та породжує для зобовязаної особи правові наслідки у вигляді необхідності вчинення певних дій. Тобто на позивача покладено неконкретизований обовязок вчинити дії, які не мають реального законодавчого механізму виконання. Водночас оскаржувана лист-вимога не відповідає критеріям щодо її форми, адже не містить визначених законодавством мети та способу усунення виявлених ревізією порушень. Саме це на думку позивача характеризує протиправність оскаржуваної вимоги.
У судове засідання зявився представник позивача, яка зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.
Також позивач додатково зазначив у своїх поясненнях, що дії відповідача по визначенню фінансових порушень з боку підприємства є неправомірними та такими, що порушують його законні права та інтереси. Висновки акту ревізії та порушення, викладені у вимозі, не підтверджуються дослідженими під час ревізії документами та неврахованими запереченнями. ДП «Криворізька теплоцентраль» навела суду свої твердження щодо окремих пунктів вимоги з поясненнями щодо суті виявлених порушень, основним висновком якого стало те, що пункти вимоги є безпідставними, протиправними, а норми законодавства, на які посилається інспекція, втратили свою чинність.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не зазначив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
З урахуванням вимог ч.6 ст.128 КАС України суд ухвалив рішення про подальший розгляд цієї адміністративної справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши чинне українське законодавство, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього адміністративного позову, виходячи з наступного.
Судом було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання п.2.9 плану роботи Державної фінансової інспекції в Україні на ІІІ квартал 2015 року на підставі направлення від 11.08.2015 року №201 Криворізькою обєднаною державною фінансовою інспекцією Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (далі Криворізька ОДФІ) було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності, у томі числі використання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялись, транспортувались та постачались населенню, яка виникла у звязку із невідповідністю фактичної вартості енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування ДП «Криворізька теплоцентраль» за період з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року.
Ревізію проведено у період з 07.08.2015 року по 02.11.2015 року (перерва з 04.09.2015 року по 25.09.2015 року, 08.10.2015 року по 27.10.2015 року, 30.10.2015 року 30 робочих днів) у відповідності до питань програми ревізії та робочого плану з відома генерального директора, в присутності головного бухгалтера.
Хід та результати проведеної ревізії були зафіксовані в акті від 09.11.2015 року №850-39/21.
Згідно акту видами діяльності підприємства за КВЕД є: постачання пари та гарячої води, виробництво електроенергії, будівництво будівель, будівництво місцевих трубопроводів, ліній звязку енергопостачання, будівництво магістральних трубопроводів, ліній звязку та енергопостачання.
В ході ревізії фінансова інспекція зробила висновки про те, що встановлені фінансові порушення призвели до збитків на загальну суму видатків 5472565,54грн., а саме:
- ревізією питання правильності визначення обсягу заборгованості з різниці в тарифах встановлено зайве отримання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню в сумі 2187874,71грн., яке виникло внаслідок включення в розрахунок фактичної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії по ДП «Криворізька теплоцентраль» за 12 місяців 2014 року понаднормових втрат теплової енергії в мережах за листопад та грудень 2014 року. Це порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків), завданих державному бюджету, на загальну суму 2187874,71грн.;
- ревізією питання правильності визначення обсягу заборгованості з різниці в тарифах встановлено зайве отримання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню в результаті завищення фактичних витрат на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась і постачалась населенню за січень грудень 2014 року, внаслідок включення до фактичної собівартості завищених витрат на паливно-мастильні матеріали, у звязку із чим ДП «Криворізька теплоцентраль» завищено розрахунок заборгованості із різниці в тарифах на суму 1844050,76грн. (в тому числі за січень - травень 2014 року в сумі 906000,00грн., червень грудень 2014 року в сумі 938050,76грн.);
- ревізією законності здійснення та достовірності витрат встановлено проведення підприємством незаконних витрат на суму 681849,37грн.(2014 рік) внаслідок здійснення витрат без отримання товарів, робіт та послуг, а саме автотранспортних послуг від ТОВ «Аксес», тоді як кошти перераховані в повному обсязі;
- ревізією правильності відображення дебіторської та кредиторської заборгованості та стану претензійно-позовної роботи встановлено втрату можливості отримання доходів підприємством внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи щодо своєчасного стягнення боржниками дебіторської заборгованості до закінчення строку її позовної давності у сумі 260525,34грн.;
- в ході ревізії питання правильності визначення обсягу заборгованості з різниці в тарифах встановлено зайве отримання коштів субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню в сумі 259538,00грн., яке виникло внаслідок не підтвердження даними бухгалтерського обліку амортизаційних витрат, які включені до розрахунку фактичної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії по ДП «Криворізька теплоцентраль» за 12 місяців 2014 року;
При цьому в акті ревізії та вимозі фінансова інспекція визначила норми закону, які були порушені підприємством.
Акт ревізії підписаний позивачем із запереченнями, які згодом були направлені відповідачу та отримані ним 17.11.2015 року. Втім, інспекція не прийняла їх до уваги та 11.12.2015 року винесла оскаржувану вимогу №850-15/1944 для усунення виявлених ревізією порушень, яку направила на адресу ДП «Криворізька теплоцентраль». За вимогою підприємство зобовязано усунути виявлені порушення законодавства в установленому законом порядку.
Позивач не погодився із виявленими порушеннями та свої заперечення ґрунтував на тому, що оскаржувана вимога не містять конкретно визначеного способу усунення виявлених порушень, та зазначив про незрозумілість того, на підставі яких законодавчих норм відповідач встановив виявлені порушення, зокрема щодо встановленого зайвого отримання субвенцій з державного бюджету. Тому, оскаржує таку вимогу у судовому порядку. При цьому на підтвердження своєї правової позиції позивач надав суду копію постанови Верховного Суду України від 23.02.2016 року, справа №818/1857/14.
Так, згідно з ч.1 ст.1, ч.1 ст.2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
За ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
Відповідно ч.2 ст.12 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» працівники органу державного фінансового контролю зобов'язані у випадках виявлення зловживань і порушень чинного законодавства передавати правоохоронним органам матеріали ревізій, а також повідомляти про виявлені зловживання і порушення державним органам і органам, уповноваженим управляти державним майном.
Згідно частин 1, 2, 3, 4 ст.11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія.
Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного фінансового контролю не частіше одного разу на календарний рік.
Право на проведення планової виїзної ревізії підконтрольних установ надається лише у тому разі, коли їм не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної ревізії надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.
Проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.10, п.15 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» відповідач має право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.
За положеннями Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550, винні особи це особи, які відповідно до покладених на них обовязків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства, та/або дії (бездіяльність) яких призвели до такого порушення. А об'єкт контролю це підконтрольна установа, інший суб'єкт господарювання, включаючи його структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами, щодо якого контролюючий орган має повноваження та підстави для проведення ревізії відповідно до законодавства.
Згідно п.4, пп.21 п.6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011 (далі Положення №499/2011) Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:
- здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів;
- здійснює контроль за: виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень;
- вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; проводить аналіз стану додержання фінансової дисципліни та про його результати повідомляє органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування; готує і подає до відповідних державних органів пропозиції щодо усунення та запобігання причинам і умовам, які призвели до допущення недоліків і порушень; здійснює контроль за виконанням вимог і пропозицій, поданих Держфінінспекцією України та її територіальними органами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування за результатами державного фінансового контролю, та інформує про це Кабінет Міністрів України і Мінфін України; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає стягнення, санкції до осіб, винних у порушенні законодавства; передає правоохоронним органам матеріали ревізій у разі встановлення порушень законодавства, що передбачають кримінальну відповідальність або містять ознаки корупційних діянь; інформує правоохоронні органи про факти інших виявлених порушень законодавства.
Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
За пп.15 п.6 Положення №499/2011 Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.
Згідно пп.4 п.4 Положення №499/2011 Держфінінспекція України в тому числі вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме:
- вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства;
- звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Отже, позивачу законом надано право здійснювати контроль за використанням коштів державного та місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких порушень. При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державної фінансової інспекції у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог про усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, може звернутись до суду з позовом про стягнення таких сум з тієї особи, яка повинна їх сплатити. При дослідженні письмових доказів судом не було встановлено порушень порядку проведення ревізії.
Означену правову позицію підтверджує також і судова практика. Так, зокрема Верховний Суд України у своєму рішенні від 15.04.2014 року №21-40а14 встановив, що органи державного фінансового контролю, у разі не усунення порушень виявлених у ході проведення ревізії, наділені правом звертатись до суду в інтересах держави щодо стягнення в дохід бюджетів спірних сум з тієї особи, яка повинна їх сплатити.
Отже, при виявленні збитків, завданих державі чи субєкту контролю орган державної фінансової інспекції має право зазначити про це у вимозі, а також стягнути ці кошти в дохід держави шляхом звернення до суду.
Тому, що стосується тверджень позивача про не визначення у вимозі способів усунення виявлених недоліків, то їх суд не приймає до уваги та зазначає, що відповідач вказав на необхідність усунення матеріальної шкоди (збитків), завданої державному бюджету та підприємству (підконтрольній установі), тобто на необхідність відшкодування виявлених збитків на загальну суму 5472565,54грн. зі встановленням винних осіб за положеннями чинного законодавства.
При цьому інспекція в оскаржуваній вимозі зазначила про необхідність вжиття заходів з усунення порушень у визначений строк до 11.01.2016 року та в подальшому до 10 числа кожного місяця до повного відшкодування збитків. Також вказала на наслідки їх не усунення, зокрема послалась на п.15 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 року №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів» та можливість ініціювання розгляду питання про відповідність керівника підприємства займаній посаді.
Отже, посилання позивача на порушення цивільних прав, свобод чи інтересів осіб при проведенні претензійно-позовної роботи для усунення порушень за вимогою також не приймаються судом до уваги, адже таким способом на підставі результатів проведеної ревізії та оскаржуваної вимоги позивачу надається право усунути ці порушення, виявивши винних у них осіб. При цьому у вимозі відповідач вказав на попередження, які можуть статись у разі їх не усунення та оскаржувана вимога є підставою для стягнення спірних сум у примусовому порядку в майбутньому, тому твердження ДП «Криворізька теплоцентраль» щодо порушення його прав винесеною вимогою та необхідністю стягнення спірних сум за нею є помилковими.
Як вже зазначалось вище, пункти оскаржуваної вимоги вказують на суми матеріальних збитків, завданих державному бюджету та державному підприємству, а отже і на можливість їх стягнення в подальшому у визначених сумах.
Тому, правомірність визначених у вимозі сум має перевірятись у судовому порядку за позовом органу державної фінансової інспекції, а не за позовом підконтрольної установи у цьому випадку - ДП «Криворізька теплоцентраль» про визнання вимоги протиправною.
Правова позиція суду з цього приводу підтверджується і судовою практикою, зокрема постановою Верховного Суду України від 23.02.2016 року, справа №818/1857/14 та постановою Верховного Суду України від 29.03.2016 року, справа №824/2934/13-а.
Згідно ч.2 ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Таким чином, твердження позивача, викладені в позові в обґрунтування своєї позиції щодо суті оскаржуваної вимоги є хибними та під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження.
Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення розглядуваного адміністративного позову та приходить до висновку щодо необхідності відмови у його задоволенні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 17 травня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1