Справа № 812/241/15
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2016 р. м. Київ К/800/40246/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13.07.2015

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015

у справі № 812/241/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром»

до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення суми бюджетного відшкодування та пені,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.07.2015, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2013 року згідно податкової декларації від 20.11.2013 в розмірі 211 804,00 грн. (яка підтверджена до відшкодування Первомайською ОДПІ в акті від 16.12.2013 № 192/12-10-15/32082194);

- визнано протиправною бездіяльність Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2013 року згідно податкової декларації від 20.11.2013 в розмірі 1 102 200,00 грн. (яка підтверджена до відшкодування ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.03.2014 у справі № 812/10676/13-а та постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2014 у цій справі);

- стягнуто з державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2013 року згідно податкової декларації від 20.11.2013 в загальному розмірі 1 314 004,00 грн.;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив розглянути відмову суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо стягнення пені.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.11.2013 позивачем до відповідача-1 подано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2013 року з додатками, серед яких була заява про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 1 314 004,00 грн.

Податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правомірності нарахування бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2013 року у сумі 1 314 004,00 грн., за результатами якої складено акт від 16.12.2013 № 192/12-10-15/32082194, у висновках якого зазначено, що ТОВ «Укрзалізничпром» порушено п. 198.2 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 1 102200,00 грн. Сума в розмірі 211 804,00 грн. підтверджена до відшкодування.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем 17.12.2013 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 102 200,00 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 551 100,00 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2014 у справі № 812/10676/13-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.03.2014, зазначене податкове повідомлення-рішення визнано протиправним та скасовано.

Листом від 25.03.2015 вих. № УЗП-21/15ю позивач звернувся до Головного управління Міндоходів, як до органу вищого рівня відносно Первомайської ОДПІ, з проханням відповідно до законодавства подати протягом 5 робочих днів органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок ТОВ «Укрзалізничпром» згідно податкової декларації від 20.11.2013 з заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4) в сумі 1 314 004,00 грн.

Головним управлінням ДФС у Луганській області на адресу позивача надано відповідь від 24.04.2015 № 50/12-32-1501/12, згідно якої повідомлено, що у зв'язку із втратою всіх первинних документів, під час проведення антитерористичної операції на території Луганської області в період з червня по листопад 2014 р., на даний час неможливо достеменно встановити суму податку на додану вартість, що залишилась не відшкодованою, в тому числі за рішенням суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що податковий орган не виконує свої законні обов'язки щодо надання органам державного казначейства висновку із зазначенням суми податку, що набрало законної сили, у зв'язку з чим протиправна бездіяльність податкового органу щодо виконання зазначених обов'язків є доведеною.

Однак, висновок судів є передчасним та таким, що зроблений без повного та всебічного з'ясування обставин у справі. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного суду України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до положень ст. 2, ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 зазначеного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п. 200.4 ст. 200 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (п. 200.11 ст. 200 ПК України).

Згідно з п. 200.12 ст. 200 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В даному випадку, судами не враховано, що питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог платника податків, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії чи бездіяльність якого, на суб'єктивну думку позивача, порушили його право. При цьому, факт порушення права позивача та, як наслідок, наявність спірних правовідносин потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.

Отже, судам попередніх інстанцій при розгляді даної справи необхідно дослідити відповідні обставини та встановити, чи впливають безпосередньо на права та обов'язки позивача оскаржувані дії/бездіяльність податкового органу, чи порушені права позивача (за захистом яких він звернувся до суду) та чи порушені вони саме бездіяльністю податкового органу.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

При новому розгляді, слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального, процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль