Справа № 813/1560/16
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Львів № 813/1560/16

16 год. 59 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Дорош Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Чебачова Ю.О.;

відповідача: представник Козич В.Л.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Миколаївцемент» (далі - ПАТ «Миколаївцемент») звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці) про визнання протиправним та скасування припису № 13/18/024/0251-0191 від 01.03.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення позапланової перевірки ПАТ «Миколаївцемент» та складання акта № 1 від 01.03.2016 року, відповідачем досліджено документи та зроблено висновки, які фактично не відносилися до предмету перевірки, а висновки щодо порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 97 КЗпП України та ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» не відповідають дійсності.

Відповідач не взяв до уваги, що на підприємстві діє Колективний договір, прийнятий конференцією трудового колективу 21 травня 2008 року, тому вимоги щодо забезпечення погодження із первинною профспілковою організацією розміри оплати праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів працівників ПАТ «Миколаївцемент» є незаконними. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив повністю. Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що за наслідками проведення позапланової перевірки ПАТ «Миколаївцемент» було дотримано усіх вимог, що передбачені для оформлення акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, форма якого затверджена Наказом Мінсоцполітики від 02.07.2012 року № 390.

Також зазначає, що оскільки під час перевірки було виявлено факт нарахування позивачем заробітної плати за умовами, не погодженими з первинною профспілковою організацією, що є порушенням ч. 2 ст. 97 КЗпП України та ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», відповідачем було винесено спірний припис № 13/18/024/0251-0191 від 01.03.2016 року щодо забезпечення погодження із первинною профспілковою організацією розміри оплати праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів працівників ПАТ «Миколаївцемент».

Крім цього, відповідач вказує, що чинним законодавством передбачено способи вирішення суперечностей з профспілкою адміністрацією підприємства, проте позивачем таких заходів не вживалося.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав, зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

З 26.02.2016 року по 01.03.2016 року відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування ПАТ «Миколаївцемент», про що складено акт № 1.

Перевірка проведена на підставі розпорядчих документів: наказ від 17.02.2016 року та направлення на перевірку від 17.02.2016 року № 134.

Зі змісту вказаного Акта слідує, що в ході проведення перевірки адміністрацією товариства не представлено жодних документів, які б свідчили про погодження з первинною профспілковою організацією Товариства розмірів оплати праці, розцінок тарифної сітки, ставок, схем посадових окладів. Як приклад: у штатному розписі на 01.12.2015 року затвердженого наказом № 346 від 30.11.2015 року, в наказі № 227 від 30.07.2015 року Про встановлення посадових окладів працівникам ПАТ «Миколаївцемент», в наказі №227 від 25.09.2015 Про встановлення посадових окладів працівникам ПАТ «Миколаївцемент» відсутні відмітки про погодження з первинною профспілковою організацією.

На підставі Акта перевірки відповідачем 01.03.2016 року прийнято припис № 13/18/024/0251-0191 від 01.03.2016 року щодо забезпечення погодження із первинною профспілковою організацією розміри оплати праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів працівників ПАТ «Миколаївцемент».

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки, щодо порушень ч. 2 ст. 97 КЗпП України та ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» та із винесеним відповідачем приписом, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 2 липня 2012 року № 390 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за № 1291/21603).

Пунктом 2 названого Порядку визначено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

За результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства (п. 7 Порядку).

Як слідує з долучених до матеріалів справи доказів, відповідно до направлення на проведення перевірки № 133 від 17 лютого 2016 року, виданого на підставі наказу від 17.02.2016 року № 134-П, звернення голови первинної профспілкової організації ПАТ «Миколаївцемент» від 06.11.2015 року, листа Національної служби посередництва і примирення у Львівській області від 03.11.2015 року, згоди Держпраці України від 07.12.2015 року, рішення колегії Держпраці України від 04.12.2016 року № 157, доручення Держпраці України від 16.02.2016 року, головним державним інспектором праці проведено позапланову перевірку позивача щодо додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У направленні на проведення перевірки № 133 від 17 лютого 2016 року зазначено, які саме розділи і пункти буде перевірено (а. с. 6). Опис виявленого порушення вимог ч. 2 ст. 97 КЗпП України та ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» наведений в п. 5.1.4 розділу 5 «Оплата праці» акта перевірки.

З огляду на встановлені судом обставини, судом не враховуються твердження позивача, що відповідачем досліджено документи та зроблено висновки, які фактично не відносилися до предмету перевірки

Щодо встановлених порушень, суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч. ч. 2-5 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Аналогічні приписи містить ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР.

Отже, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі, а за його відсутності - документом власника або уповноваженого ним органу, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Як зазначено у ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 1 липня 1993 року №3356, у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін (а профспілка є однією із сторін колективного договору) щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема:

- нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.);

- умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

Отже, як видно з аналізу наведених норм, саме колективний договір є локальним нормативним актом підприємства (організації, установи) в сфері трудових відносин, який встановлює домовленість сторін щодо умов оплати праці працівників. Колективний договір може передбачати додаткові поряд з чинним законодавством і угодами гарантії та соціально-побутові пільги.

Вищезгадані питання визначаються в розділі колективного договору «Нормування та оплата праці» або в окремих положеннях, які слід оформлювати у вигляді додатків до колективного договору.

Отже, аналіз наведених норм вказує, що імперативний обов'язок погодження питань оплати праці роботодавцем встановлено виключно за умов відсутності укладеного колективного договору. Наявність укладеного Колективного договору на ПАТ «Миколіївцемент» сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи (а. с. 15). В той же час, законодавцем визначено, що ці питання встановлюються у колективному договорі у разі його наявності на підприємстві.

Натомість, відповідачем не враховано наведені норми законодавства, і зобов'язано позивача погодити з виборним органом первинної профспілкової організації питання оплати праці, які оформлені у формі наказів по підприємству.

Не можна залишити поза увагою акт повторної перевірки (а. с. 112-125), у якому відповідачем констатовано відсутність порушень щодо оплати праці у п.5 Акту перевірки лише за умови скерування позивачем на адресу профспілкової організації схем формування посадових окладів працівників (а. с. 127).

З урахуванням викладеного, суд погоджується із позивачем стосовно того, що викладені у спірному приписі вимоги не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Щодо тверджень відповідача про вирішення позивачем суперечностей з профспілкою адміністрацією підприємства, суд зазначає, що ці питання віднесені до внутрішньої діяльності товариства.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказані вище норми закону, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 97 КЗпП України та ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», а тому прийнятий на основі таких висновків припис № 13/18/024/0251-0191 від 01.03.2016 року не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийнятий необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вимоги пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163,167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Львівській області № 13/18/024/0251-0191 від 01.03.2016 року.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» (вул. Стрийське шосе, 1, м. Миколаїв, Львівська область, 81600, ) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 12.07.2016 року.

Суддя Клименко О.М.