Справа № 442/2670/16-а
Суддя: Коваль Р. Г.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/2670/16-а
Провадження № 2-а/442/90/2016
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі

головуючого судді Коваль Р.Г.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Лішнянської сільської ради про визнання нечинним рішень Лішнянської сільської ради щодо виділення земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати нечинними рішення Лішнянської сільської ради про виділення земельних ділянок під ОЖБ та ОСГ.

В судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі у зв»язку із неналежністю розгляду даної справи в порядку КАС України та значив, що такий спір згідно висновку ВСУ повинен розглядатися в порядку ЦПК України.

Позивачі в судовому засіданні заперечили проти поданого клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Питання щодо виділення у власність земельних ділянок, здійснювати розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, виконувати проектно-вишукувальні роботи із землеустрою з метою розробки технічної документації, надання земельних ділянок державної або комунальної власності безоплатно у приватну власність фізичній особі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будинків і споруд та для ведення особистого селянського господарства регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій (далі - суб'єкт владних повноважень).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільської ради у сфері земельних відносин.

При цьому, як вбачається зі змісту зазначеної статті, сільська рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Таким чином, при здійсненні повноважень власника землі рада є не субєктом владних повноважень тому у значенні цього терміну, в якому його вжито у п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС, а рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею. Що б за інших підстав - стосовно вільного вибору відповідачем як власником землі субєкта щодо надання йому певного права земельної ділянки в порядку, встановленому законом, але лише у випадку, коли відповідач не здійснював владних управлінських функцій, дозволяє розглянути справу у межах цивільного судочинства, та слід також з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач. Така позиція, також закріплена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 року №21-291а11.

Так, позивач просить визнати нечинним рішення Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області щодо виділення земельних ділянок під ОЖБ та ОСГ, тобто набуття спірних земельних ділянок, що регулюється нормами земельного та цивільного законодавства, і предметом даного судового розгляду є наявність чи відсутність порушеного права, що дозволяє вирішити спір у порядку цивільної юрисдикції (висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14), від 9 грудня 2014 року (справа № 21-308а14), від 24 лютого 2015 року (справа № 21-34а15), від 06 жовтня 2015 року (справа № 21-1306а15) саме лише перевірки правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, що в даному випадку оспорюється позивачами ).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги ( за сформульованих у них підстав) випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а тому сільська рада в цих відносинах виступає як субєкт права власності, а не як субєкт владних повноважень. Прийняття зазначеним органом рішення є етапом реалізації волі власника на передачу земельної ділянки, змінює правову природу спірних відносин і перетворює цей спір у приватно - правовий.

Таким чином, предметом позову є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, тому спір є цивільним, оскільки вимоги позивача стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері приватно-правових відносин від порушень з боку сільської ради, а сільська рада у спірних правовідносинах не набуває визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст. 3 КАС України

Порушені права землекористувачів підлягають захисту в порядку, передбаченому ст. 152 ЗК України, з урахуванням обов'язкового дотримання норм чинного законодавства. Згідно із цими нормами захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 55 Конституцій України і ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Виходячи з положень п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року та ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи не є публічно-правовим і повинен розглядається у порядку цивільного судочинства. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 17, ст. 157 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Лішнянської сільської ради про визнання нечинним рішень Лішнянської сільської ради щодо виділення земельних ділянок - закрити, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення або протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Р.Г.Коваль