Справа № 817/3/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2016 р.Р і в н е 817/3/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя - Сала А.Б., суддів Гломба Ю.О., Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідача: представник не прибув

третьої особи позивача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 університет водного господарства та природокористування
до Міністерство освіти і науки України
про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної колегії, наказу та зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі по тексту МОН) з позовом про визнання дій відповідача з відмови у присвоєнні вченого звання доцента неправомірними. До участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача було залучено ОСОБА_4 університет водного господарства та природокористування.

Згідно позовної заяви позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 28.04.2015 року в частині відмови в присвоєнні вченого звання доцента кафедри геодезії та картографії ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування ОСОБА_1; визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу Міністерства освіти і науки України від 28.04.2015 року № 482 в частині відмови ОСОБА_1 у присвоєнні вченого звання доцента; зобов'язати Міністерство освіти і науки України розглянути питання присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента з урахуванням вимог п. 13 Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.12.08 р. №1149.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. У лютому 2015 р. ОСОБА_4 університет водного господарства та природокористування направив на адресу Міністерства освіти і науки України атестаційну справу кандидата технічних наук ОСОБА_1 щодо присвоєння вченого звання доцента кафедри геодезії та картографії згідно п.13 Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.12.08 р. №1149.

Згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 28.04.15 р. № 482 "Про затвердження рішень атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань від 28 квітня 2015 року", відмовлено у присвоєнні вченого звання науково-педагогічним працівникам відповідно до списку згідно з додатком 3.

У додатку 3 зазначено, зокрема, і ОСОБА_1 - доцента кафедри геодезії та картографії ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування (не відповідає вимогам п. 13 Порядку, а саме не має 5 наукових публікацій у фахових виданнях після захисту кандидатської дисертації).

Позивач вважає, що ним дотримана вимога п. 13 Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента, затв. Постановою КМ України №1149 від 27.12.2008 р.. щодо наявності навчально-методичних праць, що використовуються в навчальному процесі, наукових праць, зокрема не менш як п'ять наукових праць після захисту кандидатської дисертації, опублікованих у фахових наукових виданнях України, включених до затвердженого МОНмолодьспортом переліку, чи провідних наукових виданнях інших держав. Доказом цьому є список його наукових та науково-методичних праць, перелік яких долучено ним до матеріалів справи.

За таких обставин позивач та його представник у судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених позивачем. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив наступне. Питання щодо присвоєння вченого звання доцента кафедри геодезії та картографії ОСОБА_1 було винесено на засідання атестаційної колегії 28 квітня 2015 року. В процесі обговорення членами атестаційної колегії виникло питання щодо його публікацій після захисту кандидатської дисертації у фахових виданнях України (перелічено пять публікацій). На думку членів атестаційної колегії МОН цього було недостатньо для отримання вченого звання доцента, оскільки за останні десять років (науковий ступінь кандидата технічних наук йому присуджено у 2006 році) здобувачем опубліковано всього 5 публікацій у фахових виданнях України, з них фактично можна зарахувати тільки три (і то треба ще перевірити статті, які були опубліковані у 2007 році, оскільки вони мають майже однакову назву).

Відповідач вважає, що не можуть бути якісні статті опубліковані в одному номері потужного видання. Атестаційна колегія проголосувала проти присвоєння вченого звання доцента ОСОБА_1 Рішення атестаційної колегії МОН від 28.04.2015 р. було затверджено наказом МОН від 28.04.2015 р. №482. Апеляція на рішення МОН щодо відмови у присвоєнні вченого звання доцента законодавством не передбачена.

Відповідно до ОСОБА_6 про атестаційну колегію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14.09.2011 року №1059, атестаційна колегія Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України є дорадчим органом МОНмолодьспорту, що утворюється з метою виконання повноважень щодо підготовки та атестації наукових і науково-педагогічних кадрів вищої кваліфікації, покладених на МОНмолодьспорт. Персональний склад атестаційної колегії затверджується наказом МОН України. Виходячи з зазначеного ОСОБА_6, атестаційна колегія Міністерства освіти і науки не є самостійним органом, який видає остаточні рішення. Без затвердження вказаних рішень Міністерством освіти і науки, вони не мають юридичної сили.

За таких обставин представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що займає посаду вченого секретаря НУВГП. В його посадові обовязки входить підготовка та оформлення атестаційних справ, він готував та направляв атестаційну справу кандидата технічних наук ОСОБА_1 щодо присвоєння вченого звання доцента кафедри геодезії та картографії до МОН України. Повідомив, що атестаційна справа позивача повністю відповідає вимогам п.13 Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.12.08 р. №1149. За період його роботи неодноразово відповідачем було присвоєно звання доцента здобувачам, які мали пять наукових праць, серед яких дві та/або три було видано в одному фаховому виданні. Оскільки, в його посадові обовязки входить оформлення атестаційних справ здобувачів щодо присвоєння вчених звань у відповідності до діючого законодавства, ведення та збереження копій атестаційних справ та рішень Атестаційної колегії, зв'язок з відповідними підрозділами Міносвіти і науки, йому достеменно відомо, що не існує будь-яких нормативних актів, які б містили вимоги щодо заборони друку двох чи більше наукових праць здобувача наукового звання доцента в одному випуску фахового видання. Свідок керувався діючим на час підготовки атестаційної справи позивача ОСОБА_6 №1149 та Рекомендаціями до оформлення атестаційних справ щодо присвоєння вчених звань професора і доцента, опублікованих у Атестаційному віснику, №5, 2012 р., ОСОБА_8, начальник відділу наукових та науково-педагогічних кадрів департаменту роботи з персоналом та керівними кадрами МОНмолодьспорту України.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників позивача та третьої особи, а також свідка, дослідивши всі наявні в матеріалах справи письмові докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному вивченні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 01 листопада 2004 р. прийнятий на посаду асистента кафедри землеустрою, геодезії та геоінформатики, 01.09.2008 р. переведений на посаду старшого викладача кафедри землеустрою, геодезії та геоінформатики, з 02.02.2012 р. переведений на посаду доцента цієї ж кафедри ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування (НУВГП).

У лютому 2015 р. ОСОБА_4 університет водного господарства та природокористування направив на адресу Міністерства освіти і науки України атестаційну справу кандидата технічних наук ОСОБА_1 щодо присвоєння вченого звання доцента кафедри геодезії та картографії згідно п. 13 Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.12.08 р. №1149.

Згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 28.04.15 р. № 482 "Про затвердження рішень атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань від 28 квітня 2015 року", відмовлено у присвоєнні вченого звання науково-педагогічним працівникам відповідно до списку згідно з додатком 3.

У додатку 3 зазначено, зокрема, і ОСОБА_1 - доцента кафедри геодезії та картографії ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування (не відповідає вимогам п. 13 Порядку, а саме не має 5 наукових публікацій у фахових виданнях після захисту кандидатської дисертації).

12 травня 2015 року на імя ректора НУВГП ОСОБА_9 надійшов лист про відмову у присвоєнні вченого звання доцента та вимога про надання пояснень з приводу причин неналежної підготовки поданих до МОН атестаційних справ, в тому числі ОСОБА_1

На вказаний лист НУВГП подало відповідь № 001-820 від 14.05.2015 р. в якій обґрунтовано правильність та відповідність вимогам закону атестаційної справи ОСОБА_1 та висунуто апеляційну вимогу про перегляд рішення про відмову і присвоєння вченого звання доцента ОСОБА_1

На апеляцію НУВГП № 001-820 від 14.05.2015 р. відповідач відповіді не надав.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховував наступне.

Згідно ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" вченими званнями є: старший науковий співробітник; доцент; професор.

Вчене звання на основі рішення Вченої (наукової, науково-технічної, технічної) ради, яка діє в системі міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади або установи, присвоює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, у порядку, встановленому Кабінетом ОСОБА_5 України.

Порядок присвоєння вченого звання професора і доцента, а також позбавлення цього звання на час виникнення спірних правовідносин регулювався постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.12.2008 року №1149 Про затвердження Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента.

Згідно пункту 3 Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.12.08 р. №1149, вчене звання доцента присвоюється на основі рішення вченої ради вищого навчального закладу III - IV рівня акредитації або закладу післядипломної освіти III - IV рівня акредитації.

Пунктом 13 передбачено, що вчене звання доцента присвоюється працівникам вищих навчальних закладів III - IV рівня акредитації або закладів післядипломної освіти III - IV рівня акредитації:

1) яким присуджений науковий ступінь кандидата (доктора) наук;

2) які мають:

стаж педагогічної роботи не менш як 5 років у зазначених закладах на посаді асистента, викладача, старшого викладача, доцента, професора, завідуючого (начальника або його заступника) кафедрою, декана факультету (начальника факультету або його заступника з навчальної чи наукової роботи), проректора (заступника начальника вищого військового навчального закладу з навчальної чи наукової роботи), у тому числі останній календарний рік на одній кафедрі на посаді доцента, професора, завідуючого кафедрою (начальника факультету або його заступника з навчальної чи наукової роботи, начальника кафедри або його заступника) з оплатою праці не менш як 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати);

як п'ять наукових праць після захисту кандидатської дисертації, опублікованих у фахових наукових виданнях України, включених до затвердженого МОНмолодьспортом переліку, чи провідних наукових виданнях інших держав;

4) які викладають навчальні дисципліни на високому науково-методичному рівні, що підтверджено висновком кафедри навчально-методичні праці, що використовуються в навчальному процесі, наукові праці, зокрема не менш вищого навчального закладу.

Судом встановлено, що атестаційна справа ОСОБА_1 відповідає вимогам п. 13 Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента. Зокрема, рішенням спеціалізованої вченої ради Київського національного університету будівництва і архітектури Міністерства освіти і науки України на підставі прилюдного захисту дисертації ОСОБА_1 присуджено науковий ступінь кандидата технічних наук зі спеціальності геодезія, про що ВАК України видано диплом Кандидата наук ДК №038738, на підставі Рішення президії Вищої атестаційної комісії України від 14.12.2006 р. (протокол № 19-08/11).

Після захисту кандидатської дисертації ОСОБА_1 у фахових наукових виданнях України опубліковано пять праць :

1. Міграційні процеси радіонуклідів в ґрунтах та їх вплив на організацію забруднених територій. (Сучасні досягнення геодезичної науки та виробництва, Львів,2007 випуск І(13));

2. Міграційні процеси радіонуклідів в ґрунтах під впливом електромагнітного поля та їх вплив на організацію забруднених територій. (Вісник ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування, Збірник наукових праць, випуск 4 (40));

3. Обґрунтування необхідності створення комплексної національної геоінформаційної системи для гідроенергетичної галузі України; (Вісник ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування, Збірник наукових праць, Технічні науки; випуск 3 (67));

4. Обґрунтування використання ГІС технологій як основи для створення соціальної мережі. (Вісник ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування, Збірник наукових праць, Технічні науки; випуск 3 (67));

5. Шляхи та етапи створення комплексної геоінформаційної системи для гідроенергетичної галузі України. (Вісник ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування, Збірник наукових праць, Технічні науки; випуск 3 (67)).

Відповідно до Постанови президії вищої атестаційної комісії України від 22.12.2010 р. №1-05/8 "Про внесення періодичних друкованих наукових видань до нового Переліку наукових фахових видань України", Додатку до постанови президії ВАК України від 11.10.2000 р. №1-03/8 "Перелік №6 наукових фахових видань України, в яких можуть публікуватися результати дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук", Додатку до Постанови вищої атестаційної комісії України від 08.09.1999 р. №01-05/9 "Перелік № 2 наукових фахових видань України, в яких можуть публікуватися результати дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук", видання, в яких опубліковані наукові праці позивача, віднесено до наукових фахових видань України.

Пункт 13 Порядку №1149 не містить жодних обмежень щодо кількості публікацій наукових праць в одному випуску фахового видання.

Відтак, авторство період, перелік публікацій, їх кількість та спосіб опублікування повністю відповідає п. 13 Порядку, Рекомендаціям до оформлення атестаційних справ щодо присвоєння вчених звань професора і доцента, опублікованих у Атестаційному віснику, №5, 2012 р., ОСОБА_8, начальник відділу наукових та науково-педагогічних кадрів департаменту роботи з персоналом та керівними кадрами МОНмолодьспорту України.

При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача та твердження про те, що лише 3 з опублікованих праць можливо зарахувати, оскільки відповідачем не наведено списку праць, які, на його думку, відповідають необхідним критеріям для зарахування, а які не відповідають. Крім того, відповідачем не наведено обґрунтованих підстав для не зарахування двох праць та будь-яких критеріїв для оцінки. За таких обставин суд дійшов висновку про безпідставність відмови відповідачем у зарахуванні всіх пяти опублікованих наукових праць позивача.

Слід також звернути увагу на зазначення відповідачем у запереченнях на позовну заяву дискреційності повноважень при прийнятті рішення. Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 Комітету ОСОБА_5 державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 Європи 11.03.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суд зазначає, що пунктом 13 Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.12.08 р. №1149 передбачено, що вчене звання доцента присвоюється працівникам вищих навчальних закладів III - IV рівня акредитації або закладів післядипломної освіти III - IV рівня акредитації за умов, що зазначені у підпунктах 1, 2, 4 даного пункту. Вираз "вчене звання доцента присвоюється" не допускає дискреційності дій, а є імперативним за умови дотримання всіх необхідних вимог, отже у відповідача відсутнє право на власний розсуд відмовляти особі у присвоєнні вченого звання без обєктивних обставин, якими може бути лише недотримання кандидатом у доценти вимог підпунктів 1, 2, 4 пункту 13 Порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасувати п.3 наказу Міністерства освіти і науки України від 28.04.2015 №482 в частині відмови ОСОБА_1 у присвоєнні вченого звання доцента, а також зобов'язання Міністерства освіти і науки України розглянути питання присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента з урахуванням вимог п. 13 Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.12.08 р. №1149, але з урахуванням встановлених судом обставин.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 28.04.2015 року в частині відмови в присвоєнні вченого звання доцента кафедри геодезії та картографії ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до ОСОБА_6 про атестаційну колегію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14.09.2011 № 1059, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 р. за №1169/19907 атестаційна колегія Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України є дорадчим органом МОН, що утворюється з метою виконання повноважень щодо підготовки та атестації наукових і науково-педагогічних кадрів вищої кваліфікації, покладених на МОН. Персональний склад атестаційної колегії затверджується наказом МОН України. Рішення атестаційної колегії затверджується наказом МОНУкраїни.

Виходячи з зазначеного ОСОБА_6, атестаційна колегія Міністерства освіти і науки України не є самостійним органом, який видає остаточні рішення. Без затвердження зазначених рішень наказом Міністерства, вони не мають юридичної сили.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За усталеними в теорії права підходами до класифікації актів нормативно-правовий акт - виданий субєктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обовязкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії - виданий субєктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообовязкових правил поведінки та стосується прав і обовязків чітко визначеного субєкта (субєктів), якому він адресований.

Обовязковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обовязковість його приписів для відповідного субєкта (субєктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 28.04.2015 року в частині відмови в присвоєнні вченого звання доцента кафедри геодезії та картографії ОСОБА_4 університету водного господарства та природокористування ОСОБА_1 не може бути задоволена судом.

Згідно вимог ст.94 КАС України слід присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України сплачений позивачем судовий збір, пропорційно до задоволених вимог (дві з трьох), тобто у розмірі 203 грн..

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.3 наказу Міністерства освіти і науки України від 28.04.2015 №482 в частині відмови ОСОБА_1 у присвоєнні вченого звання доцента.

Зобов'язати Міністерство освіти і науки України повторно розглянути питання присвоєння ОСОБА_1 вченого звання доцента відповідно до Порядку присвоєння вченого звання професора і доцента, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 27.12.2008 №1149 з урахуванням встановлених судом обставин

Присудити на користь позивача ОСОБА_1, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Міністерства освіти і науки України судовий збір у розмірі 203 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Сало А.Б.

Судді Гломб Ю.О.

ОСОБА_10