Справа № Н/879/15/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 р.Справа № Н/879/15/16
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Лях О.П., Старосуд М.М.

секретарі судового засідання: Антипенко В.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представники відповідача: Скубак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 2035/2а-16/11 за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ :

До Харківського апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 2035/2а-16/11 за нововиявленими обставинами, та після отримання справи по заяві було відкрите та призначено до розгляду.

В обґрунтування поданої заяви про перегляд постанови суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказує на правову позицію Верховного Суду України від 08.12.2009 року по справі №21-1573во09, щодо моменту втрати чинності та скасуванні індивідуально-правового акту, ВСУ від 06.11.2013 року №21-389а13 щодо застосування положень ст..233 КЗпП у справах про звільнення військовослужбовців із служби, як різновиду держслужби, ст..ст.162, 244-2 КАС України, щодо обов'язковості право застування положень норм матеріального права, ст..45, 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якими не визначений строк звернення до суду з позовною заявою про оскарження дисциплінарного стягнення, положень ст..ст.99, 100 КАС України (в редакції на час звернення з позовом до суду), в тому числі на ст.ст.147, 233 КЗпП. Заявник зазначає, що наказ Голови СБУ України про накладання дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, оскаржується до суду на підставі, у порядку та строки, що визначені ч.1 ст.233 КЗпП України, як наказ про звільнення з роботи. Тому, обчислення місячного строку звернення до суду з позовом про оскарження спірного наказу слід обчислювати з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В даному випадку, заявник зазначає, що нововиявленою обставиною яка існувала станом на день вирішення постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 адмін.справи № 2035/2а-16/11, що могла вплинути на судове рішення, тобто є істотною, але про яку на цей час не було та не могло бути відомо ані заявнику, ані суду апеляційної інстанції, є:

нововиявлена обставина про те, що як станом на дату подання позивачем 10 травня 2007 року до Червонозаводського районного суду м.Харкова адміністративного позову про оскарження наказу Голови Служби безпеки раїни Дріжчаного Ігоря Васильовича № 1257-ос від 4 серпня 2006 року, так і станом на дату ухвалення Харківським апеляційним адміністративним судом постанови від 13.05.2014 року в адміністративній справі № 2035/2а-16/11 перебіг встановленого спеціальним законом - частиною першої статті 233 Кодексу законів про працю раїни - місячного строку звернення до суду з позовом про оскарження наказу Голови Служби безпеки України Дріжчаного Ігоря Васильовича №1257-ос від 4 серпня 2006 року ще не розпочався, внаслідок того, що як станом на дату подання адміністративного позову про оскарження наказу № 1257-ос від 4 серпня 2006 року, так і станом на дату ухвалення Харківським апеляційним адміністративним судом постанови від 13.05.2014 року, не з вини заявника, а з вини Інституту підготовки слідчих кадрів для СБУ у складі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого позивачу не була видана трудова книжка, та з урахуванням того, що в порушення вимог частини другої статті 47 КЗпП України 10 жовтня 206 року в день видання наказу Першого заступника директора інституту підготовки кадрів для СБУ у НЮАУ ім..Я.Мудрого полковника Мусієнко І.І. від 10.10.2006 року №189-ос «Про виключення із списків особового складу підполковника ОСОБА_1», який (тобто день 10.10.2006 року) згідно пункту 72 чинного станом на 2006 рік «Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України», затвердженого Указом Президента України від 07 листопада 2001 року № 1053/2001, вважається днем його звільнення з військової служби, йому не була видана копія наказу Голови СБУ України Дріжчаного І.В. №1257 від 04.08.2006 року, яка не видана і до дня подання до Харківського апеляційного адміністративного суду заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами. Також, зазначав про те, що іншій справі №2а-30971/08/2070 за позовом ОСОБА_6 сторона відповідача за аналогічних обставин, та за її наполяганням, були застосовані положення ст..233 КЗпП.

Також вказує, що з огляду на наведені правові обґрунтування в заяві, ново виявленими обставинами по справі є також те, що він вважається на теперішній час, та на час прийняття постанови суду апеляційної інстанції діючим військовослужбовцем СБУ, а сам наказ від04.08.2006 року до теперішнього часу ще слід вважати чинним, про що не було відомо ні суду,ні позивачу.

Просив скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 2035/2а-16/11 за нововиявленими обставинами, та прийняти нове судове рішення, яким визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України №1257-ос від 04.08.2006 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, на підставі п. «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Позивач в судовому засіданні підтримав подану заяву та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви у повному обсязі, вважає, що ново виявлених обставин не має.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи заяви, вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2014 року по справі № 2035/2а-16/11 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Голови Служби безпеки України №1257-ос від 04.08.2006 року, яким на підполковника ОСОБА_1 з посиланням на п. «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (а.с.66, 70-74 т.1).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року задоволено апеляційну скаргу Служби безпеки України. Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.02.2014р. по справі № 2035/2а-16/11, було скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Голови Служби безпеки України Дріжчаного Ігоря Васильовича, Служби безпеки України про визнання неправомірними та скасування наказу відмовлено (а.с.240, 241-244 т.2).

Приймаючи судове рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач з 1995 року по 10.10.2006 року проходив військову службу в Інституті підготовки слідчих кадрів для СБ України у складі Національної юридичної академії ім.. Ярослава Мудрого та за своїм правовим статусом перебував на військовій службі Служби безпеки України у складі вищого навчального закладу.

На підставі наказу ТВО першого заступника директора Інституту полковника Кучерини С.Є. від 09.06.2006 року проведено службове розслідування за фактом витоку інформації, яка має гриф обмеження доступу «Для службового користування». За результатами службового розслідування 08.07.2006 року комісія склала висновок, який 17.07.2006 року був затверджений Першим заступником директора Інституту з пропозицією притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності за розголошення ним конфіденціальної інформації, що є власністю держави (а.с.149-154 т.1).

04.08.2006 року Голова Служби безпеки України Дріжчаний І.В., згідно витягу з клопотання Першого заступника директора Інституту Мусієнка І.І. (а.с.102 т.1), видав наказ № 1257-ос, яким на позивача було накладене дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, відповідно до п. «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (а.с.65 т.1).

На підставі подання до звільнення з військової служби від 19.09.2006 року та проведених співбесід 11.09.206р. та 19.09.2006 року позивачу було оголошено дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладене на нього наказом Голови Служби безпеки України №1257-ос від 04.08.2006 року відповідно до п. «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з чим ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис та доведено, що він подається до звільнення з військової служби в запас СБ України, а також роз'яснено порядок виконання дисциплінарного стягнення.

Судом апеляційної інстанції були враховані положення частини четвертої статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункт 72 Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року №1053/2001, пункт 1 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведені обставини, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, дійшов не вірного висновку, щодо визнання протиправним та скасування наказу Голови Служби безпеки України від 4 серпня 2006 року №1257-ос про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, оскільки станом на день звільнення позивача в запас оскаржуваний наказ втратив чинність, і відповідно, підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

При вирішенні справи та прийнятті свого рішення, суд апеляційної інстанції, врахував положення ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно ч.2, ч.3 ст. 99 КАС України (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Також було враховано, що відповідно до ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно ст. 96 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення.

З аналізу зазначених правових норм права, щодо строків реалізації виконання накладених дисциплінарних стягнень, строк звернення з позовом до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів з приводу звільнення з військової служби, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що законодавчо встановлено в межах спірних правовідносин саме місячний строк звернення до суду з позовом. Наведені норми права з цього приводу кореспондуються з ч.4 ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якою зазначено, що дисциплінарні стягнення не скасовані до дня звільнення військовослужбовців у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.

Як було встановлено за матеріалами справи, що позивача було звільнено в запас наказом Голови Служби безпеки України від 29.09.2006 року №1533-ос, а наказом першого заступника директора Інституту №189-ос від 10.10.2006 року позивач був виключений із списків особового складу про що йому стало відомо 11 жовтня 2006 року, а з позовом він звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова лише 10 травня 2007 року, тобто із пропуском місячного строку звернення до суду з позовною заявою.

Згідно ст. 100 КАС України (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що позивач пропустив без поважних причин встановлений спеціальним законом місячний строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні його адміністративного позову про що наполягав відповідач у своїй заяві, поданій до апеляційного суду 13 травня 2014 року.

За наслідками касаційного перегляду, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 було відмовлено, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року залишена без змін (а.с.72-74 т.3). Постановлюючи ухвалу, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Здійснюючи перегляд постанови, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 1 частини 2 статті 245 КАС України встановлено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктами 4, 5 ст.248 КАС України встановлено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи; обґрунтування з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Колегія суддів зазначає, що перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

До нововиявлених обставин слід віднести факти об'єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв'язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об'єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

В той же час, не можна вважати також нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Доводи заяви позивача та визначені заявником, як обставини, що визначаються ним, як нововиявленими істотними обставинами зводяться фактично до не згоди з правовими висновками суду апеляційної інстанції, які були підтриманні судом касаційної інстанції, стосовно правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, із за невірного на думку позивача, правозастосування правових норм, які мали вплив на визначення підстав для визнання пропуску строку для звернення до суду з позовною заявою. Тобто, в даному випадку позивач незгоден із постановою суду апеляційної інстанції, як інстанція, що припустилася правової помилки під час вирішення справи та прийняття рішення по сутті. Зазначені доводи не можна розцінювати, як нововиявленими обставинами. В даному випадку, має місце своє, відмінене від висновків суду, суб'єктивне уявлення позивача стосовно правозастування відповідних правових норм, які витікають із існуючих на час прийняття судового рішення фактичних обставин справи, та мають безпосередній вплив, за умови їх правильного застосування.

З огляду на наведені в заяві обставини, колегія суддів вважає, що жодні доводи заявника не доводять наявність таких істотних обставин, що не були і не могли бути відомі позивачу, яка звертається із заявою на час розгляду справи в суді, або іншим особам та є такими підставами, що надають можливість здійснити перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

На думку колегії суддів, не виключена можливість усунення при наявності помилки у правозастосуванні правової позиції щодо строків звернення до суду, в порядку передбаченому Главою 3 Розділом ІУ КАС України.

Частиною 1 статті 253 КАС України встановлено, що суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами не має, а тому залишає таку заяву без задоволення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 196, 211, 212, 245, 252, 253, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 2035/2а-16/11 за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складена 08 липня 2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.