Справа № 820/1940/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 липня 2016 р. № 820/1940/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Межерицького А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Сіті-Інвест-Буд"
до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Сіті-Інвест-Буд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Західної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 22.09.2015 року, реєстраційний номер та ухилення від укладання договору про визнання електронних документів №151020153 в період часу з 23.10.2015 року по 20.11.2015 року;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.03.2016 р. №000831210 Західної ОДПІ у м.Харкові ГУ ДФС у Харківській області, яким застосовано штраф у розмірі 53229 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.09.2015 р. між позивачем та Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області укладено договір про визнання електронних документів з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку. На підставі зазначеного договору позивач зобов'язується подавати в електронній формі з дотриманням встановленого порядку податкову звітність та податкові накладні, що підлягають реєстрації у відповідності до п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а Державна податкова інспекції зобов'язується приймати і реєструвати зазначені електронні документи. Позивач, щомісячно подавав декларації, зокрема, з податку на додану вартість. Однак, вказаний вище договір відповідачем розірваний в односторонньому порядку з необґрунтованих причин, в результаті чого ТОВ "БК "Сіті-Інвест-Буд" позбавляється можливості в установленому законом порядку реєструвати в електронному реєстрі податкові накладні та здавати звіти до контролюючого органу.

Крім того, 10.03.2016 р. відповідачем проведено перевірку дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних за період жовтень 2015 року ТОВ "БК "Сіті-Інвест-Буд" та складено акт №643/20-33-15-01-08/39582158. За результатами перевірки органами ДФС встановлено порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що є безпідставним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Вказане слугувало підставою для винесення податкового повідомлення-рішення №000831210 від 28.03.2016 р., котре позивач вважає, незаконним, оскільки, до порушення підприємством термінів подачі податкової звітності призвели протиправні дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги та доводи позову, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач - Західна об'єднана державна податкова інспекція м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, у судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України. Правом надати письмові заперечення не скористався, клопотань про перенос розгляду справи не заявляв.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні відносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом за матеріалами справи встановлено, що 22.09.2015 р. між позивачем та Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області укладено договір №151020152, реєстраційний номер , про визнання електронних документів з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку (а.с.33-34). На підставі означеного договору позивач зобов'язується подавати в електронній формі з дотриманням встановленого порядку податкову звітність та податкові накладні, що підлягають реєстрації у відповідності до п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а державна податкова інспекції зобов'язується приймати і реєструвати зазначені електронні документи.

Вищевказаний договір позивачем 22.09.2015 року направлений засобами телекомунікаційного зв'язку до Державної фіскальної служби України та прийнятий і погоджений, що підтверджується квитанцією № 2 (а.с.35).

Центром сертифікації ключів ТОВ "БК "Сіті-Інвест-Буд" сформовані та видані сертифікати підписувача ЕЦП із строком чинності з 14.04.2015 р. по 13.04.2016 р. (а.с.38-41).

Позивачем 19.10.2015 року засобами телекомунікаційного зв'язку направлено до Західної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період вересень 2015 року (а.с. 42-45). Однак, декларацію не прийнято на центральному рівні, з посиланням на те, що підприємством не укладено договір про визнання електронної звітності, що підтверджується квитанцією № 1 (а.с. 46).

26.10.2015 р. на адресу позивача надійшов лист від Західної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області №3375/10/20-33-11-03-06, без зазначення дати, в якому повідомлялося, що укладений між позивачем та відповідачем договір про визнання електронних документів № від 22.09.2015 р., у зв'язку з проведенням інвентаризації договорів розірвано в односторонньому порядку згідно розділу ІІІ, п.5.3, 6.4 наказу ДПА України "Про надання електронної податкової звітності" від 10.04.2008 №233 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за №320/15011). (а.с.36).

Судовим розглядом також встановлено, що 23.10.2015 року позивачем, за допомогою засобів телекомунікаційного зв'язку, направлено до Західної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області договір № 151020153 про визнання електронних документів (а.с. 48-50). Однак, вищевказаний договір не прийнятий, з посиланням на те, що підприємство не знаходиться за своїм місцезнаходженням, що підтверджується квитанцією № 2 (а.с. 51).

02.11.2015 року ТОВ "БК "Сіті-Інвест-Буд" подало державному реєстратору реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу (а.с.52), та 03.11.2015 року повторно надіслало договір № 151020153 про визнання електронних документів до Західної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області. (а.с.52-53).

03.11.2015 року квитанцією №2 позивача повідомлено, що документ не прийнято, у зв'язку з виявленими помилками, а саме: "недостовірна інформація про посадову особу контролюючого органу, в особі якої укладається договір" (а.с. 56).

Позивачем 09.11.2015 року знову направлено новий договір про визнання електронних документів, але документ не прийнятий контролюючим органом, з тих же причин (а.с.57-60).

13.11.2015 року ТОВ "БК "Сіті-Інвест-Буд" вчетверте за допомогою засобів телекомунікаційного зв'язку направлено договір про визнання електронних документів №151020153, який був прийнятий та підписаний відповідачем, як зазначено в квитанції №2 від 20.11.2015 року (а.с. 61-64).

У зв'язку з неможливістю позивачем раніше реалізувати своє право на подання податкової звітності засобами електронного зв'язку в електронній формі, яке передбачено п.3 ч.3 ст.49 Податкового кодексу України, позивач лише 20.11.2015 року, після укладення договору про визнання електронних документів, зареєстрував у Західній ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області податкові накладні №1 від 30.10.2015 р. на суму ПДВ 461590 грн. та №2 від 30.10.2015 р. на суму ПДВ 70706 грн. (а.с. 65, 66).

Позивач вважає вищезазначені дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його права та законні інтереси, що слугувало підставою для звернення до суду з позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Порядок оформлення та порядок подання податкової декларації регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, а також Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року № 678, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.12.2013 року за № 2094/24626 (в редакції чинній на момент вчинення спірних правовідносин).

Згідно положень п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Приписами пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, передбачено право платника податків подавати за його вибором податкову декларацію засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (підпункт "в").

Наведеному праву кореспондує визначений у пункті 49.8 цієї ж статті Податкового кодексу України обов'язок контролюючого органу прийняти податкову декларацію. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу, податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації, у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою.

Відповідно до п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Приписами п.49.9 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

За приписами п. 49.13 ст. 43 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З аналізу вищевказаних положень діючого законодавства, суд доходить висновку, що відмова контролюючого органу (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації з підстав не передбачених приписами Податкового кодексу України не допускається, отже, відповідачем безпідставно та без дотримання норм діючого законодавства відмовлено ТОВ "БК "Сіті-Інвест-Буд" у прийняті податкової декларації за вересень 2015 року.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 р. №765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за №217/24994 (в редакції чинній на момент вчинення спірних правовідносин), з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників, територіальні органи Міндоходів проводять оперативний облік надходжень:1) за податками, зборами, митними платежами на підставі документів, визначених Порядком взаємодії органів Міністерства доходів і зборів України та органів Державної казначейської служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 4 грудня 2013 року № 760/1031, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 грудня 2013 року за № 2193/24725; 2) за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 19 вересня 2013 року №493/815, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 вересня 2013 року за №1667/24199.

Таким чином, наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток та електронних баз податкової звітності правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету та задекларовані платником податків показники.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем без жодних правових підстав розірвано договір про визнання електронних документів №220920152 від 22.09.2015 року та відмовлено у прийнятті податкової звітності за жовтень-листопад 2015 року, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення Західної ОДПІ у м.Харкові ГУ ДФС у Харківській області від 28.03.2016 р. №000831210 , яким застосовано штраф у розмірі 53229 грн. за порушення підприємством ТОВ "БК "Сіті-Інвест-Буд" п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а саме: за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних при виникненні податкових зобов'язань за період жовтень 2015 року, суд зазначає наступне:

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 30.10.2015 р. у позивача виникли податкові зобов'язання з ПДВ по взаємовідносинах з ДП "Південна залізниця" на підставі податкових накладних №1 від 30.10.2015 р. на суму 2769450.00 грн. (у т.ч. ПДВ - 461590,00 грн.) та №2 від 30.210.2015 р. на суму 424236,00грн. (у т.ч. ПДВ - 70706,00 грн.) (а.с.65, 66), строк реєстрації яких до 14.11.2015 р. Однак фактично податкові накладні зареєстровані 20.11.2015 року.

Суд підкреслює, що обов'язок реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних закріплений в п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, а саме: на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

З огляду на вказані положення Податкового кодексу України та наказу ДПА України від 10.04.2008 р. №233, обов'язковою передумовою для виконання платником податків свого обов'язку по реєстрації податкових накладних є наявність укладеного договору про визнання електронних документів.

Оскільки, в ході судового розгляду встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача стосовно одностороннього розірвання договору про надання електронних документів з позивачем, останній фактично був позбавлений можливості своєчасно виконати свій обов'язок по реєстрації податкових накладних, то притягнення ТОВ "БК "Сіті-Інвест-Буд" до відповідальності у вигляді штрафу є незаконним, а податкове повідомлення-рішення №000831210 від 28.03.2016 р. - підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд доходить висновку, що позов ТОВ "БК "Сіті-Інвест-Буд" обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161, ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Сіті-Інвест-Буд" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправними дії Західної об'єднаної державної податкової інспекції у м.Харкові Головного управління ДФС у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 22.09.2015 року №220920152, реєстраційний номер та ухилення від укладання договору про визнання електронних документів №151020153 в період часу з 23.10.2015 р. по 20.11.2015 р.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 28.03.2016 року №000831210.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Сіті-Інвест-Буд" (місцезнаходження: 61050, м.Харків, пр-т Ново-Баварський, буд.77, кім.33, код ЄДРПОУ - 39582158) судовий збір у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Західної держаної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження: 61052, м.Харків, вул. Карла Маркса, буд.30).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 12 липня 2016 року.

Суддя Панченко О.В.