Справа № 826/2732/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

22 червня 2016 року м. Київ № 826/2732/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши порядку письмового провадження клопотання Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві про залишення без розгляду позовної заяви

ОСОБА_1
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
прозобов'язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з вимогами про визнання незаконним та скасування наказ ГУМВС України у м. Києві № 481 від 20.07.2015 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ; поновлення позивача на посаді дільничого інспектора міліції відділу ДІМ Печерського районного управління ГУ МВС України в м. Києві з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про стягнення з ГУ МВС України у м. Києві 5 00 грн. завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні у зв'язку з неявкою відповідачів судом ухвалено про розгляд справи в порядку ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час розгляду справи представником Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві заявлено клопотання про залишення без розгляду позовної заяви у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Позивач заперечував проти проти заявленого клопотання з підстав викладених у клопотанні про поновлення строку звернення до суду та зазначав, що що з оскаржуваним наказом не був ознайомлений, повідомлення про звільнення отримав після 31.10.2015 року.

Здійснюючи розгляд справи в порядку письмового провадження, суд дійшов до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними.

Частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 3 ст. 99 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...".

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Згідно із ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно штемпеля вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративний позов подано 28.09.2015.

Як вказувалось вище, предметом позовних вимог є протиправність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Судом встановлено, що наказом ГУМВС України у м. Києві № 481 від 20.07.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві вказує, що про звільнення дізнався 25.08.2015 року за наслідками ознайомлення із витягом з наказу № 719 о/с від 20.08.2015 року.

Проте, в клопотанні про поновлення строку для звернення до адміністративного суду позивач зазначає, що про звільнення дізнався після 31.10.2015 року.

Як вбачається з штемпеля вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду міста Києва з даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 22.02.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, а також наявну суперечність між твердженнями позивача щодо дати коли йому стало відомо про порушення його прав та наявність оскаржуваного наказу, суд дійшов до висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, а саме з моменту коли позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів до моменту подання адміністративного позову минуло більше 3 місяців.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивачем не надано пояснень та доказів, які б вказували на існування поважних причин пропуску строку до суду, а судом таких обставин та причин не встановлено.

З огляду на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду та враховуючи відсутність поважних причин пропуску такого строку, суд дійшов висновку про доцільність застосування наслідків пропуску строку звернення до суду - залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 155, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити клопотання представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві про залишення адміністративного позову без розгляду.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання незаконним та скасування наказ ГУМВС України у м. Києві № 481 від 20.07.2015 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ; поновлення позивача на посаді дільничого інспектора міліції відділу ДІМ Печерського районного управління ГУ МВС України в м. Києві з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про стягнення з ГУ МВС України у м. Києві 5 00 грн. завданої моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. І. Келеберда