Справа № 623/1027/16-а
Суддя: Андросов О. М.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 623/1027/16-а
Провадження № 2-а/611/18/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Барвінківський районний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Андросова О.М.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в залі суду м. Барвінкового адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком протиправними та зобов'язати відповідача відновити виплату раніше призначеної пенсії з 01.06.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на даний час працює суддею Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. З 30 листопада 2012 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області (з 01.04.2016 Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області) та отримував пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, але з 01.04.2015 року відповідач припинив виплату пенсії, мотивуючи це виконанням статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року.

Однак, відповідно до Перехідних положень до Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, в тому числі до Закону України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів». До 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято відповідний закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах. Таким чином, з 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати пенсії за віком.

При зверненні до відповідача з заявою від 28.03.2016 року про поновлення виплати пенсії листом від 11.04.2016 року № 63/П-14 йому було відмовлено в поновленні виплати пенсії на тій підставі, що він працює.

Зазначену відмову в поновленні виплати пенсії він вважає протиправною, просить суд визнати неправомірними дії Ізюмського обєднаного УПФУ Харківської області щодо зупинення виплати пенсії з 1 червня 2015 року та зобов'язати відновити з 1 червня 2015 року виплату пенсії за віком.

Відповідач надав до суду листа, в якому заперечує проти адміністративного позову, посилаючись на те, що що позивач з 30 листопада 2012 року дійсно перебуває на обліку УПФУ Ізюмського району Харківської області (з 01.04.2016 року Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області) та йому було призначеної пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року. Позивач на момент звернення в ПФУ продовжував працювати на посаді судді, а тому у відповідача не було підстав для поновлення виплати пенсії за віком. Свої дії відповідач вважає правомірними. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 06 травня 2016 року в справі відкрито скорочене провадження, оскільки позивачем предявлено вимогу, передбачену пунктом 3 частини першої статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб.

Ухвала суду про відкриття скороченого провадження по даній справі надіслана сторонам, яким запропоновано в десятиденний строк з дня одержання вищезазначеної ухвали надати заперечення проти позову та додаткові докази в обґрунтування позовних вимог.

Ухвала одержана відповідачем та 17 травня 2016 року до канцелярії суду надійшли письмове визнання позову.

Враховуючи вищенаведене, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач дійсно перебуває на обліку в Ізюмському обєднаному управлінні ПФУ в Харківської області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 30.11.2012 року, що сторонами визнається.

Позивач продовжує працювати на посаді судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області.

З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату пенсії позивачу, мотивуючи це виконанням статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року.

При зверненні до відповідача з заявою від 28.03.2016 року про поновлення виплати пенсії листом від 11.04.2016 року № 63/П-14 позивачу було відмовлено в поновленні виплати пенсії на тій підставі, що він працює.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

02.03.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року, який набрав чинності з 01.04.2015року.

Вказаним Законом (пп. 2 п.12 розділу 1) внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (утримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про такий порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію, працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про з державну службу", «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про ОСОБА_2 України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про прокуратуру» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, прокурора, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України "Про судоустрій і статус суддів ", пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" та Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відпали передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону. З 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року 3 213 - VIII відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

За таких обставин, слід зобов'язати відповідача поновити з 1 червня 2015 року виплату призначеної позивачу пенсії за вислугу років.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-112, 121,122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Ізюмського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 червня 2015 року.

Зобов'язати Ізюмське обєднане управління Пенсійного Фонду України Харківської області відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року на загальних підставах.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Барвінківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Барвінківського районного суду О.М.Андросов