Справа № 823/708/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року справа № 823/708/16

13 год. 24 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гришанова Д.Є.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача - Коваленко А.П. (згідно з довіреністю);

представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Смілянський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаської області про визнання протиправними та скасування рішень і поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2016 у Черкаський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач) з адміністративним позовом про:

визнання протиправним та скасування наказу від 12.05.2016 №810 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області" за підписом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області В.Л. Капрізова в частині звільнення його зі служби в поліції;

визнання протиправним та скасування наказу від 20.05.2016 №72 о/с за підписом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області В.Л. Капрізова про звільнення його зі служби в поліції;

поновлення позивача на службі в поліції на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Позов мотивований тим, що відповідач застосував найтяжчий вид дисциплінарного стягнення за відсутності факту дисциплінарного проступку позива та із застосуванням нечинного законодавства. Тому просив задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що позивач вчинив грубе порушення службової дисципліни, вимог Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилось у неналежному виконанні службових обов'язків, що спричинило втечу арештованих осіб. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Залучена судом третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору письмових заперечень суду не надавала, прибуття свого представника у судові засідання не забезпечила.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі у їх взаємозв'язку та логічній послідовності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач з 07.11.2015 проходив службу на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

19.04.2016 прокуратурою Черкаської області до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про відкриття кримінального провадження №0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365, ч.5 ст.27, ч.2 ст.393 Кримінального кодексу України від 05.03.2001 №2341-ІІІ, за фактом втечі з-під варти трьох арештованих осіб з камери №4 ІТТ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.

Наказом від 19.04.2016 №681 відповідач призначив службове розслідування за вищевказаним фактом, проведення якого доручив начальнику відділу УПД ГУНП полковнику поліції ОСОБА_5 (голова комісії), старшому інспектору ОД УПД ГУНП майору поліції ОСОБА_6, старшому оперуповноваженому ОВС УВБ в Черкаській області ДВБ Національної поліції України майору поліції ОСОБА_7, старшому слідчому СУ ГУНП підполковнику поліції ОСОБА_8 (члени комісії).

20.04.2016 позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до даних висновку службового розслідування (складеного, погодженого та затвердженого 06.05.2016) встановлено неналежну організацію позивачем підпорядкованої спеціальної установи, незадовільну охорону затриманих і взятих під варту осіб, що призвело до втечі трьох арештованих з під варти з ІТТ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.

12.05.2016 відповідач прийняв оскаржуваний наказ №819 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області", яким за порушення ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.17.4., 18.3.3. Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання ОВС України, що виразилось у неналежній організації діяльності підпорядкованої спеціальної установи, незадовільній охороні затриманих і взятих під варту осіб, що призвело до втечі трьох арештованих з під варти позивача звільнено зі служби в поліції.

Суд звернув увагу, що 20.05.2016 відповідач прийняв наказ №72о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції в запас Збройних Сил України за п.6 ст.77 Закону №580-VIII у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Надаючи оцінку вказаним обставинам з точки зору дотримання законодавчих підстав та встановленої процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності суд врахував, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом №580-VIII.

Ч.1 ст.3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1,2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського та професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь згідно з ч.1 ст.19 Закону №580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Ч.2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не прийнятий в установленому порядку як нормативно-правовий акт, суд погоджується з твердженням позивача, що до нього застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, що передбачене неіснуючим актом.

Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тому суд дійшов висновку, що питання дисципліни поліцейських регулює діючий станом на момент прийняття оскаржуваних наказів та судового розгляду спору Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), який згідно з його преамбулою визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до пунктів 1,2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського та професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, якою згідно з абз.1 ст.1 Дисциплінарного статуту є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений ст.14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

З метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин відповідно до п.1.2. Інструкції №230 призначається службове розслідування.

Передумовою спірних відносин стала втеча трьох арештованих: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,- з камери №4 ІТТ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.

У висновку службового розслідування зазначено і сторонами спору підтверджено, що 17.04.2016 арештовані з камери №4 о 10год. 56хв. розвернули відеокамеру контрольного пристрою, заблокувавши видимість на моніторі чергової частини вікон камери і користуючись халатним відношенням до цього інспектора-чергового ОСОБА_12 та відповідального Смілянського ВП ОСОБА_13, які не звернули уваги на вказаний факт, розпочали підготовку до втечі. 19.04.2016 близько 00 год. 20хв. позивач повернувся після зміни наряду поліції, виставленому в Смілянській міській лікарні з охорони арештованого ОСОБА_14, відкрив зовнішні ворота внутрішнього двору Смілянського ВП, потім зовнішній замок шлюзу ІТТ, поставив автомобіль «ГАЗель» в приміщення шлюзу, зачинивши ворота лише на внутрішній навісний замок. При цьому, залишаючи територію очолюваної ним установи не зачинив ворота шлюзу ІТТ на зовнішній замок та ворота внутрішнього двору. Засоби відеофіксації внутрішнього двору Смілянського ВП зафіксували, що о 02год. 48хв. 19.04.2016 троє арештованих, відкривши ворота шлюзу ІТТ зсередини та незачинені ворота зовнішнього двору Смілянського ВП, вийшли в напрямку вулиці Перемоги міста Сміла.

Згідно з письмовими поясненнями, відібраними у старшого інспектора-чергового Смілянського ВП ОСОБА_12, під час службового розслідування, він 07год. 00хв. 17.04.2016 до 07год. 00хв. 18.04.2016 перебував на добовому чергуванні в ІТТ Смілянського ВП, під час якого виявив, що спрацювала попереджувально-охоронна сигналізація вікна камери №4, а також, що камери відеоспостереження цього приміщення розвернуті до стіни, замість вікон.

Опитаний старший інспектор-черговий Смілянського ВП ОСОБА_15 повідомив, що 18.04.2016 під час огляду камери №4 ним виявлено, що захисне бронескло камери опущено вниз, тривожна кнопка цього вікна не береться на сигналізацію, а камера відеоспостереження розвернута до стіни, про що він повідомив позивача.

Згідно з поясненнями постового ІТТ ОСОБА_16, який з 19год. 30хв. 18.04.2016 до 07год. 30хв. 19.04.2016 перебував на посту з охорони утримуваних ІТТ Смілянського ВП, близько другої години ночі він залишив пост та перебував у кімнаті підігріву їжі.

Допитаний 21.04.2016 арештований ОСОБА_11, затриманий після скоєння втечі, повідомив, що близько 01год. 45хв. 19.04.2016 арештований ОСОБА_9 вирвав підпиляні грати вікна камери №4 та разом із спільниками покинув приміщення ІТТ. За допомогою виявлених в службовому автомобілі «ГАЗель» ключів від воріт шлюзу ІТТ останні його відкрили та потрапили до внутрішнього двору Смілянського ВП, ворота якого у місто були не зачинені на замок. У зв'язку з цим арештовані: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,- безперешкодно залишили територію Смілянського ВП.

Вищевказані обставини справи свідчать про неналежну організацію роботи вказаної державної установи.

У судових засіданнях позивач підтвердив суду про те, що його підлеглий 18.04.2016 повідомив йому про зміну положення відеокамер, які здійснюють спостереження за вікнами прийміщення, в якому знаходяться арештовані, таким чином, що не дозволяє здійснювати спостереження. Проте позивач не здійснив жодних заходів з цього приводу.

Згідно з функціональними обов'язками позивача, як начальника ізолятора тимчасового тримання Смілянського ВП, (а.с.81-82) він серед іншого зобов'язаний:

організовувати охорону затриманих і взятих під варту осіб, забезпечувати передбачений законом порядок їх тримання та керувати службою нарядів ІТТ;

контролювати виконання підлеглими поставлених завдань;

щоденно оглядати камери та здійснювати обшук осіб, які в них тримаються, а також інших приміщень ІТТ з метою підтримання обладнання та інших засобів охорони в справному стані, вилучає заборонені для зберігання в камерах предмети і речі;

щомісячно вносити на розгляд оперативної наради питання стану охорони, удосконалення зв'язку та сигналізації;

вживати заходів профілактичного характеру щодо попередження втеч, інших надзвичайних випадків, порушень законності і службової дисципліни;

особисто інструктувати наряд перед заступанням на службу;

вимагати твердих знань і неухильного виконання нарядами вимог нормативно-правових актів, що визначають порядок перебування в ІТТ затриманих і взятих під варту осіб;

постійно виховувати працівників щодо суворого дотримання законності і дисципліни.

Зазначені вище обставини справи підтверджують доводи відповідача, що позивач не виконав свій безпосередній обов'язок щодо щоденного огляду камер та здійснення обшуку осіб, які в них тримаються, а також інших приміщень з метою підтримання обладнання та інших засобів охорони в справному стані, вилучення з камер заборонених предметів і речей, вжиття заходів щодо попередження втеч.

Розділом 17 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 (дск), визначено обов'язки посадових осіб щодо організації керівництва службою охорони затриманих і взятих під варту осіб.

Так, пунктом 17.4. цієї Інструкції передбачено, що начальники ІТТ безпосередньо організовують охорону затриманих і взятих під варту осіб, забезпечують перед бачений законом порядок їх тримання й керують службою нарядів ІТТ.

Начальник ІТТ зобов'язаний:

готувати наряди для несення служби, розставляти сили й засоби відповідно до рішень начальника органу внутрішніх справ щодо охорони затри маних і взятих під варту осіб (п.17.4.1.);

контролювати виконання підлеглими поставлених завдань, уживати невідкладних заходів до припинення небезпечних дій осіб, що охороняються, а також під час ускладнення обстановки і в особливих умовах (п.17.4.2.);

щоденно оглядати камери й здійснювати обшук осіб, які в них тримаються, а також огляд інших приміщень ІТТ з метою під тримання обладнання й технічних засобів охорони в справному стані; вилучати заборонені для зберігання в камерах предмети й речі; своєчасно вносити пропозиції щодо ремонту ІТТ, удосконалення зв'язку й сигналізації, а також з питань матеріально-побутового забез печення й медичного обслуговування затриманих і взятих під варту осіб (п.17.4.3.);

вивчати індивідуальні особливості осіб, що тримаються в ІТТ, розглядати у встановленому порядку їх скарги й заяви, зав часно доводити до відома начальника органу внутрішніх справ, осіб, що ведуть слід ство й дізнання, про закінчення строку тримання затриманих і взятих під варту осіб; уживати заходів профілактичного характеру для попередження втеч, інших надзвичайних випадків, порушень законності та службової дисципліни. Особисто інструктувати наряди перед заступанням на службу (п.17.4.4.);

прагнути твердих знань і неухильного виконання нарядами вимог цієї Інструкції та інших нормативних актів, що визначають порядок перебування в ІТТ затриманих і взятих під варту осіб; постійно виховувати працівників у дусі суворого дотримання закон ності й дисципліни, вивчати особисті якості підлеглих і цікавитися їх проблемами, регулювати надання їм вихідних днів і відпусток; оцінювати результати роботи працівників ІТТ (п.17.4.5.).

Суд врахував, що 18.04.2016 службові особи ІТТ Смілянського ВП повідомляли позивача про порушення роботи сигналізації вікна камери №4 та відеоспостереження цього приміщення, що він підтвердив у судовому засіданні. Водночас, нехтуючи наведеними службовими обов'язками позивач не вичинив жодних дій для усунення цих недоліків. Неналежна організація роботи підлеглих, які у момент здійснення втечі арештованих осіб не перебували на службовому місці, призвела до вищевказаних наслідків.

Отже факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразилось у недотриманні законодавчо встановлених вимог під час виконання службових обов'язків та нехтування ними, доведено та підтверджено вищевказаними доказами.

Згідно з абзацом першим з п.5.4 розділу V Інструкції №230 начальник приймає рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, якщо вину особи рядового та начальницького складу повністю доведено.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

На підставі п.8 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Допущена бездіяльність позивача та її наслідки (втеча з підконтрольної йому установи трьох раніше судимих осіб, що загрожувало громадській безпеці) призвели до невиконання державної установи основної функції, задля якої цю установу створено. У зв'язку з цим суд дійшов висновку, що вид дисциплінарного стягнення відповідає тяжкості допущеного проступку.

Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про:

визнання протиправними та скасування наказів за підписом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області В.Л. Капрізова від 12.05.2016 №810 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області" в частині звільнення його зі служби в поліції та від 20.05.2016 №72 о/с про звільнення його зі служби в поліції;

поновлення його на службі в поліції на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області,

- відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного її тексту. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 07.07.2016