Справа № 2а-17600/12/2670
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретаря судового засідання Тищенко Н.В., за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, третя особа - Голова комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цай Володимир Миколайович, про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

21.12.2012р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, треті особи Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та голова комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цай В.М. про визнання протиправним та скасування наказу голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цая В.М. від 26 листопада 2012 року № 515-к; поновлення його на посаді заступника директора Інспекційного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України; стягнення з Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час прогулу з 30 листопада 2012 року до дня поновлення на роботі, що на день подання позову складає 4 964,39 грн.

Позов обґрунтовано тим, що його не законно звільнено з посади заступника директора Інспекційного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2013р. залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.11.2015р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014р. скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України зазначено, що у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов'язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен був з'ясовувати сам суб'єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

В ході слухання справи відбулась заміна відповідача на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2016 р. позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цая В.М. від 26 листопада 2012 року № 515-к «Про звільнення ОСОБА_2.»; визнано ОСОБА_2 таким, що був звільнений з посади заступника директора Інспекційного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України за п. 1 статті 40 КЗпП України з 21 квітня 2016 року; стягнуто з Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 306 004,50грн. (триста шість тисяч чотири гривні, 50 копійок). Допущено до негайного виконання постанову в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, виходив з того, що оскільки відповідачу фактично перейшли всі повноваження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, і відповідачем не було надано доказів, які б вказували на дотримання останнім вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП, то позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу є обґрунтованими, тому що відповідачем не доведено, що вживалися всі заходи щодо переведення ОСОБА_2, за його згодою, на іншу роботу. Проте, суд першої інстанції, посилаючись на абз. 3 п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" та приписи ч. 2 ст. 235 КЗпП України, зазначив, що вимога позивача щодо його поновлення на посаді заступника директора Інспекційного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України задоволенню не підлягає.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2016 р. в частині відмовлених позовних вимог, як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви, проте, апелянт просив зобов'язати відповідача прийняти його на рівнозначну посаду шляхом переведення.

Не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2016 р. в частині задоволених позовних вимог, як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідача те, що Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг не є правонаступном Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, яка ліквідована.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача. Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши доводи апеляційних скарг, та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги позивача та відповідача підлягають частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає зміні з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Наказом Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 26 листопада 2012 року № 515-к, на підставі попередження про наступне вивільнення, звільнено позивача з посади заступника директора інспекційного департаменту 30 листопада 2012 року у зв'язку з ліквідацією Держфінпослуг відповідно пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Матеріали справи містять копію попередження про наступне звільнення, яким, відповідно до пункту 5 Указу Президента України від 23 листопада 2011 року № 1069/2011 "Про ліквідацію Державної комісії з регулювання фінансових послуг України" та керуючись приписом, встановленим статтею 49-2 Кодексу законів про працю України, повідомлено позивача про його наступне звільнення (вивільнення) та розірвання трудового договору, але не раніше ніж через 2 місяці з дня попередження.

Із зазначеним попередженням позивач ознайомлений 23 грудня 2011 року

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, у сфері зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг" від 07.07.2011 року № 3610-IV (в редакції від 07.08.2011 року) у Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" внесено зміни, а саме: слова "Уповноважений орган", "спеціальний уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг", "спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг" у всіх відмінках замінено словами "національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг" у відповідному відмінку, а слова "Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку" в усіх відмінках - словами "Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку".

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, набуває повноважень з моменту призначення більше половини її загального кількісного складу.

Указом Президента України від 23.11.2011 року № 1069/2011 "Про ліквідацію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України" ліквідовано Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України без визначення правонаступника. Цим же Указом утворено комісію з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (далі - ліквідаційна комісія) на чолі з Цаєм Володимиром Миколайовичем - директором адміністративно-господарського департаменту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Голові ліквідаційної комісії доручено: затвердити персональний склад ліквідаційної комісії; забезпечити здійснення в установленому порядку заходів, пов'язаних із ліквідацією Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, у тому числі попередження про наступне звільнення заступників Голови та членів Державної комісії - директорів департаментів, працівників центрального апарату та територіальних управлінь Державної комісії, забезпечення при їх звільненні безумовного виконання вимог законодавства України про державну службу, про працю; - проінформувати у шестимісячний строк про результати проведеної роботи.

В той же день, іншим Указом Президента України від 23.11.2011 року № 1070/2011 "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг" утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Відповідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.12.2011 року № 1070/2011, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

Згідно ст. 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17.03.2012 р. № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Президентом України за поданням Прем'єр-міністра України. Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Указом Президента України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується. Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України.

Передбачено, що механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів регулюється Порядком здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 р. № 1074 (далі - Порядок № 1074) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно п.6 Порядку № 1074 встановлено, що права та обов'язки органів виконавчої влади переходять: у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Президента України.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачу фактично перейшли всі повноваження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України.

Отже, оскільки відповідачем не доведено, що вживалися всі заходи щодо переведення ОСОБА_2 (за його згодою) на іншу роботу, то позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 26 листопада 2012 року № 515-к є обґрунтованими і підлягали задоволенню. Висновок суду в даній частині є вірним.

Апелянтом не надані доказів того, що позивач не мав переваги на залишення на роботі як особа яка має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, оскільки при вирішенні питання про його звільнення роботодавець зобов'язаний був перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги і правову позиції Верховного Суду України висловлену при розгляді аналогічних спорів.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині розв'язання позовних вимоги щодо поновлення позивача на посаді заступника директора Інспекційного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України.

Приймаючи до уваги правову позицію Верховного Суду України висловлену в ухвалі суду від 28.10.2014р. при розгляді справи за позовом ОСОБА_6 до Державної митної служби України (справа № 21-484а14), колегія суддів вважає, що вірним способом захисту позивача буде зобов'язання Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, працевлаштувати ОСОБА_2 на рівнозначну посаду, з якої його було звільнено наказом Голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цая В.М. від 26.11.2012 року № 515-к.

Колегія суддів, також виходячи із поняття вимушеного прогулу та кількості днів вимушеного прогулу, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення суми середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 у розмірі 306004,50грн.

Таким чином, доводи апелянта - позивача заслуговують уваги, а доводи апелянта-відповідача не заслуговують на увагу і враховуючи вимоги апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягає частковому задоволенню щодо зміни резолютивної частини рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, однак з помилковим застосуванням норм матеріального права, що в свою чергу є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 08.07.2016 р.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 р., задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, третя особа - Голова комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цай Володимир Миколайович, про визнання протиправним та скасування наказу, змінити.

Абзац третій резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 р. викласти в наступній редакції:

Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, працевлаштувати ОСОБА_2 на рівнозначну посаду, з якої його було звільнено наказом Голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цая В.М. від 26.11.2012 року № 515-к.

В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 р., залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Губська Л.В.