Справа № 352/2392/15-а 2-а/352/18/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016р. Справа № 876/1397/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Кухтея Р.В.,

судді Попка Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з'явився

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2016р. у справі №352/2392/15-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області

про визнання неправомірною відмови та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання до вчинення дій, просив визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням пільгового обчислення стажу; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи ОСОБА_1 з 16.03.1985р. по 14.06.1994р. - як трудовий стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області зробити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 08.09.2004р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з вересня 2004р. УПФУ в Тисменицькому районі йому призначено пенсію за віком. В листопаді 2015р. він звернувся із заявою до УПФУ в Тисменицькому районі здійснити перерахунок пенсії та зарахувати пільговий стаж, включивши період роботи вахтово-експедиційним методом в місцевостях, що прирівняні до районів Крайньої Півночі, а саме з 1985р. по 1994р. 13.11.2015р. отримав відповідь-відмову, де зазначено, що пільгове обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі проводиться: 01.03.1960р. по 01.01.1991р. у півтора кратному розмірі при укладенні строкових трудових договорів; документів про бронювання житла; довідки, виданої з посиланням на те, що особа працювала в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них і в цей період укладала строковий трудовий договір. У всіх інших випадках період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі зараховується в одинарному розмірі. Однак згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Тому наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором. За таких обставин, відповідач неправомірно відмовив йому в перерахунку та виплаті пенсії на пільгових умовах із зарахуванням трудового стажу в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях у пільговому обчисленні.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2016р. у справі №352/2392/15-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання до вчинення дій відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом невірно надано правову оцінку всім обставинам справи, порушено норми матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскільки позивач має трудову книжку, в якій містяться всі необхідні відомості, які підтверджують те, що позивач дійсно працював в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та надав її відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, відповідач не мав права вимагати інших документів про стаж, а на основі трудової книжки повинен був провести пільгове обчислення стажу роботи в районі Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік і шість місяців.

06.06.2016р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач у справі зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим на основі повного, всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, а саме: з 16.03.1985р. по 14.06.1994р. працював вишкомонтажником-зварником, електрогазозварником у Ямало-Ненецькому автономному округу Тюменської області (місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі).

У листопаді 2015р. ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області із заявою про перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах із зарахуванням трудового стажу в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях у пільговому обчисленні, однак, у задоволенні такої заяви було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції керувався тим, що позивач, який працював вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, та не укладав строкового трудового договору на роботу в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, не користувався додатковою пільгою, яка передбачена п."д" ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960р. щодо зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях за один рік шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду з такими висновками суду першої інстанції погоджується та зазначає наступне:

Відповідно до вимог абз.1, 2 п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960р. №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967р. "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплата надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплата різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (ст.ст.1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960р., передбачено також Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967р. №530/П-28.

Абзацом 1 п.5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31.12.1987р. №794/33-82 встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10.02.1960р., з урахуванням змін та доповнень, внесених ст.ст.1 та 2 Указу від 26.09.1967р.

Таким чином, пільги, передбачені ст.5 Указу від 10.02.1960р., в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені ст.ст.1-4 Указу від 10.02.1960р., а додаткові пільги, передбачені ст.5 цього Указу, зокрема, зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з постановою Верховного Суду України від 02.12.2015р. у справі №338/357/15-а.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2016р. у справі №352/2392/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання до вчинення дій, - залишити без задоволення.

2. Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2016р. у справі №352/2392/15-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.В. Кухтей

Суддя Я.С. Попко

Повний текст рішення виготовлено 12.07.2016р.