Справа № 810/467/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/467/15 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.Ф.,

при секретарі: Шутовській І.Є.

за участю

представника позивача Граніша В.Я.

представника відповідача 1 Юрченко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» до Київської митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби про визнання дій протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути надмірно сплачений податок на додану вартість у сумі 400 000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року провадження у справі закрито.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного перегляду представник відповідача 2 до суду не прибув, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015, частково задоволено даний адміністративний позов, внаслідок чого, суд вийшов за межі позовних вимог і з метою повного захисту порушеного права позивача визнав протиправним та скасував рішення Київської митниці Міндоходів, оформлене листом від 10.10.2014 № 06.1-47/5/17-7856 щодо відмови у внесенні змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837 та 125130000/2012/209843 на підставі заяв ТОВ «Українська молочна компанія» від 19.05.2014 №№ 171, 172, 173, а також визнав заяви ТОВ «Українська молочна компанія» від 19.05.2014 №№ 171, 172, 173 про внесення змін до митних декларацій від 09.04.2012 №№ 125130000/2012/209845, 125130000/2012/209837 та 125130000/2012/20984 поданими у день їх надходження до Київської митниці Міндоходів, тобто 21.10.2014, в задоволені позовних вимог в частині стягнення надміру сплачених митних платежів відмовив через недотримання позивачем передбаченого законом порядку звернення з відповідною заявою.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволеного позову, Київська митниця ДФС оскаржила їх у касаційному порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2015 касаційну скаргу Київської митниці ДФС задоволено частково, внаслідок чого, постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 скасовано в частині задоволення позову та в цій частині направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції, при цьому, Вищий адміністративний суд виходив з того, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, фактично самостійно обрав інший спосіб захисту прав та інтересів позивача (ніж той, що викладений в позовній заяві), не з»ясуавши, при цьому, позицію самого позивача до обраного способу захисту та можливі заперечення відповідача.

Під час нового розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки будь-яких заяв щодо збільшення чи уточнення позовних вимог позивачем подано не було, тому не можуть бути розглянуті вимоги, які не заявлялись позивачем у позовній заяві, відтак, провадження у справі підлягає закриттю.

Суд апеляційної інстанції не погоджується в повній мірі з таким висновком з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2013 року позивач здійснив ввезення на митну територію України товару (чистопородні тварини великої рогатої худоби, племінні нетелі (корови), голштинської породи), придбаного у компанії HunlandTradeKft. (Угорщина) на підставі контракту від 25.01.2012 № 2012-2501.

За вказаним контрактом на територію України поставлено три партії корів у кількості 99 голів на загальну суму 1 963 400,04 грн.

В рахунок сплати митних платежів ТОВ «Українська молочна компанія» платіжним дорученням від 05.04.2012 № 10694 перерахувала на депозитний рахунок митного органу в Державній казначейській службі кошти у сумі 400 000,00 грн.

З метою митного оформлення вказаного товару 09.04.2012 позивач подав до Київської митниці Міндоходів три митних декларації, а саме: від 09.04.2012 № 125130000/2012/209837, від 09.04.2012 № 125130000/2012/209843 та від 09.04.2012 № 125130000/2012/209845, в яких визначив податкові зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 392 518,02 грн., виходячи зі ставки оподаткування операцій у розмірі 20 % від контрактної вартості товару.

Враховуючи, що відповідно до положень пункту 197.18 ст. 197 Податкового кодексу України операції з ввезення на митну територія України племінних чистопородних тварин за кодами згідно УКТ ЗЕД 0102 10 10 00 звільняються від оподаткування податком на додану вартість, позивач звертався до Київського окружного адміністративного суду з позовами про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області надміру сплачених платежів.

Згідно з положеннями частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч.1 ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Скасовуючи в частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015, суд касаційний інстанції звернув увагу на те, що під час розгляду цієї справи та прийняття рішення по суті, суду першої інстанції необхідно було б із дотриманням вимог статей 11, 137 КАС України розглянути питання щодо можливості зміни позовних вимог ТОВ «Українська молочна компанія» з метою обрання найбільш ефективного способу захисту прав та інтересів позивача, якщо такі права порушені суб'єктом владних повноважень.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не було вжито заходів на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України в даній справі.

Так, суд першої інстанції, не з'ясувавши ставлення позивача до обраного способу захисту його інтересів та можливі заперечення відповідачів, здійснив розгляд справи у письмовому провадженні і закрив провадження у справі з посиланням на те, що не можуть бути розглянуті вимоги, які не заявлялись в позовній заяві.

Разом з тим, статтею 157 КАС України визначений вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі, серед яких відсутня така підстава, яка застосована судом першої інстанції.

Водночас, частиною третьою цієї статті передбачено, що, у разі закриття провадження у справі, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Таким чином, враховуючи, що позивачем у даній справі вимоги, що є предметом перегляду, не заявлялися, таке рішення суду першої інстанції обмежить доступ до правосуддя в цій частині, тому колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги.

Так, апелянт в апеляційній скарзі вимагає скасувати ухвалу суду та повернути справу до суду першої інстанції з метою вирішення його позовних вимог про стягнення надміру сплачених коштів, тобто, наполягає на тих вимогах, які вже розглянуті судами і рішення щодо яких набрали чинності, при цьому не наводить будь-яких доводів щодо суті судового рішення, яке є предметом цього апеляційного оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи спірне рішення, помилився при застосуванні норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» - задовольнити частково.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає.

Ухвала в повному обсязі складена 06 липня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.