Справа № 2а/1570/10383/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2016 р. м. Київ К/9991/69906/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Загородній А.Ф., Ситников О.Ф.,

секретар судового засідання - Шаманська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2012р. у справі за його позовом до Державної митної служби України, Південної митниці про поновлення на публічній службі,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Державної митної служби України від 07.11.2011р. в частині припинення його перебування на державній службі, поновлення на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Роздільна» Південної митниці та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2012р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2012р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходив службу в митних органах Україні на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Роздільна» Південної митниці.

Наказом Державної митної служби України від 07.11.2011р. припинено перебування позивача на державній службі в митних органах за порушення Присяги державного службовця відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» з 08.11.2011р.

Підставою для прийняття вказаного наказу стали результати службового розслідування, проведеного у період з 23.08.2011р. по 29.09.2011р., за результатами якого складено Акт службового розслідування від 29.09.2011р.

Так, в результаті проведення вибіркової перевірки ВМД оформлених ВМО №1 митного поста «Одеса-порт» були виялені порушення, які стосувались митних процедур з ВМД. Встановлено, що позивач невірно визначив код товару №5, ВМД №500060701/2011/015745 від 05.08.2011р. Також, здійснюючи митні процедури за ВМД №500060701/2011/015746 від 05.08.2011р., позивач прийняв рішення щодо визначення коду товару №4 на підставі неповного його опису, зазначеного в графі 31 ВМД, який не дозволяв однозначно встановити його класифікацію у відповідності до вимог УКТЗЕД.

Таким чином, здійснюючи митні процедури за ВМД №500060701/2011/015746, позивач допустив порушення вимог: пункту 16, розділу 3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом ДМСУ від 20.04.2005р. № 314; інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації затвердженої наказом ДМСУ від 09.07.1997р. № 307; пункту 4 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженою Постановою КМУ від 09.06.1997р. № 574, в частині прийняття рішення щодо визначення коду товару № 4 за ВМД ІМ 40 від 05.08.2011р. № 500060701/2011/015746 на підставі неповного його опису, зазначеного в графі 31 ВМД, який не дозволяв однозначно встановити його класифікацію у відповідності до вимог УКТЗЕД.

Також, під час здійснення митного контролю товару № 5 ВМД ІМ 40 від 05.08.2011р. № 500060701/2011/015745, позивачем допущено порушення вимог: статті 313 Митного кодексу України, в частині невірного визначення митним органом коду товару згідно УКТЗЕД; пункту 16 розділу 3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом ДМСУ від 20.04.2005р. № 314; основних правил інтерпретації УКТЗЕД Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про митний тариф України» від 05.04.2001р. № 2371-ІІІ; пояснень до УКТЗЕД, затверджених наказом ДМСУ від 30.12.2010р. № 1561, в частині невірного визначення коду товару № 5, задекларованого за вищевказаною ВМД.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що під час перебування на державній службі позивач допустив порушення митного законодавства, що свідчить про несумлінне виконання ним своїх службових обов'язків, а тому відповідачем правомірно прийнято наказ про звільнення позивача з державної служби відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

Крім того, суди виходили з того, що гарантії КЗпП України щодо заборони звільнення в період тимчасової непрацездатності на дані правовідносини не поширюються, оскільки припинення державної служби не можна кваліфікувати як звільнення з ініціативи адміністрації.

З такими висновками судів колегія суддів не погоджується, оскільки передбачені КЗпП України гарантії, в тому числі щодо неможливості звільнення (припинення служби) в період тимчасової непрацездатності, поширюються також і на державних службовців, в тому числі на посадових осіб митної служби.

Крім того, судами не було враховано, що відповідно до 408 МК України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Відповідно до частини другої статті 410 зазначеного Кодексу у митній службі України діє Статут, який затверджується законом.

Преамбулою Дисциплінарного статуту митної служби України (затв. Законом України від 06.09.2005р.) передбачено, що він визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень.

Оскільки припинення державної служби на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, тому неможливість застосування до посадової особи митної служби дисциплінарних стягнень аж до звільнення з митного органу повинно бути мотивованим.

Крім того, рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такого виду відповідальності повинен бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням відповідних строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За таких умов передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстав припинення державної служби за порушення Присяги, має бути ретельно проведене службове розслідування.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 21.05.2013р. (№21-403а12), від 04.06.2013р. (№21-167а13), від 17.09.2013р. (№21-231а13), від 03.12.2013р. (№379а13) та від 28.04.2015р. (№21-163а15).

Такі обставини справи, зокрема щодо можливості застосування відносно позивача за допущені порушення дисциплінарного стягнення та дотримання при цьому строків їх накладення, судами попередніх інстанцій з'ясовані не були.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини другої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2012р. у даній справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

А.Ф. Загородній

О.Ф. Ситников