Справа № 1485/11/2070
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2011-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"19" серпня 2011 р. Справа № 2а-1485/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Карпос" до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова, посадової особи ДПІ у Московському районі м.Харкова - головного державного податкового ревізора-інспектора 1 рангу відділу перевірок платників податків Управління податкового контролю юридичних осіб - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпос" (далі позивач або ТОВ "Карпос") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова (ДПІ у Московському районі м.Харкова), посадової особи ДПІ у Московському районі м.Харкова - головного державного податкового ревізора-інспектора 1 рангу відділу перевірок платників податків Управління податкового контролю юридичних осіб - ОСОБА_1, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог та ухвали суду від 19.08.2011, просить суд:

- визнати протиправними дії ДПІ у Московському районі м.Харкова та посадової особи ДПІ у Московському районі м.Харкова - головного державного податкового ревізора-інспектора 1 рангу відділу перевірок платників податків Управління податкового контролю юридичних осіб - ОСОБА_1, які полягають у визнанні правочинів, укладених ТОВ Карпосз контрагентами такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах;

- визнати протиправними дії ДПІ у Московському районі м.Харкова та посадової особи ДПІ у Московському районі м.Харкова - головного державного податкового ревізора-інспектора 1 рангу відділу перевірок платників податків Управління податкового контролю юридичних осіб - ОСОБА_1, які полягають у визнанні відсутніми об'єктів, які підпадають під визначення ст.ст.3, 4, 7 Закону України Про податок на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Карпос" повідомило, що вважає дослідження відповідачем питання щодо нікчемності угод, укладених ТОВ "Карпос", таким, що вчинено з порушенням норм чинного законодавства України.

Позивач зазначає, що перевірка ТОВ "Карпос" здійснювалась лише на підставі наданих у податкових деклараціях з податку на додану вартість (ПДВ) даних. Водночас, для здійснення висновків, викладених у акті про результати перевірки, необхідно було б дослідити первинні та бухгалтерські документи підприємства.

ТОВ «Карпос» стверджує, що дані податкових зобовязань та податкового кредиту, що відображені в податковій декларації з ПДВ за червень 2010 року, базуються на даних регістрів бухгалтерського обліку, які в свою чергу сформовані належним чином оформленими первинними документами, а саме прибутковими та видатковими накладними, отриманими та виданими податковими накладними, розрахунковими документами.

На думку позивача, в акті перевірки не наведено жодної підстави та обґрунтованих доказів вважати укладені підприємством угоди нікчемними правочинами. Всі висновки в Акті стосовно того, що укладені підприємством правочини не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, спростовуються тим, що по всіх правочинах, укладених ТОВ «Карпос» з контрагентами, зазначеними в Акті перевірки, здійснювалось фактичне постачання товарів та їх оплата.

У якості доказу безпідставності викладених у Акті перевірки висновків, позивач зауважує, що ТОВ "Карпос" за весь перевіряємий період подавалась до ДПІ податкова звітність та по укладеним з контрагентами договорам здійснювались перерахування податків до бюджету.

ДПІ у Московському районі м.Харкова надано до суду заперечення проти позову (т.1 а.с.33-39), у яких зазначено, що відповідачі при складанні акту від 20.08.2010 №8193/23/34629821 діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством.

08.08.2011 від ДПІ у Московському районі м.Харкова та 19.08.2011 від позивача до суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі їх представників.

Відповідач - посадова особа ДПІ у Московському районі м.Харкова - головний державний податковий ревізор-інспектор 1 рангу відділу перевірок платників податків Управління податкового контролю юридичних осіб - ОСОБА_1, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не прибув, свого представника не направив, про причини неприбуття суд не повідомив, заперечень проти позову не надсилав.

Згідно з ч.4 ст.128, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи зазначене, суд на підставі ч.6 ст.128 КАС України вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ДПІ у Московському районі м.Харкова проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ "Карпос" з питань правомірності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за червень 2010 року, за результатами якої складено довідку від 20.08.2010 №8193/23/34629821 (т.1 а.с.11-17). У листі №13571/10/23-203 від 01.11.2010 про внесення змін до акту документальної невиїзної перевірки ТОВ "Карпос" від 20.08.2010 №8193/23/34629821 (а.с.18) зазначено, що замість назви документу «Довідка» правильним вважати «Акт».

У акті про результати перевірки від 20.08.2010 №8193/23/34629821 (далі - акт перевірки) зазначено наступне.

Перевіркою встановлено, що фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ "Карпос" та контрагентами підприємств фінансово-торгівельної групи «TAGIT» при відображенні в деклараціях з ПДВ сумових показників податкових зобовязань податкового кредиту, однакових з періодичністю через ланку, є такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами (ст.234 Цивільного кодексу України).

У акті перевірки зазначено, що відповідно до баз даних ДПС, податкової звітності та інших джерел інформації, одержаних в ході проведення перевірки, встановлено укладання цивільно-правових відносин та проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування податкового зобовязання та податкового кредиту з ПДВ.

На підставі викладених у акті перевірки обставин, податкова інспекція вважає, що у ТОВ "Карпос" відсутній обєкт оподаткування податку на додану вартість операцій з підприємствами постачальниками (покупцями) в розумінні ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість».

Таким чином, податкова інспекція вважає, що укладені ТОВ "Карпос" правочини відповідно до п.п.1, 2 ст.215, п.п.5 ст.203 Цивільного кодексу України є нікчемними, і в силу ст.216 ЦК України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що повязані з їх недійсністю.

У висновках акту від 20.08.2010 №8193/23/34629821 зазначено, що перевіркою встановлено порушення:

- ч.5 ст.203, ч.1,2 ст.215, ст.216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ «Карпос» при придбанні та продажу товарів (послуг). Товар (послуги) по вказаних правочинах не був переданий в порушення ст.662, 655 та 656 ЦК України;

- відсутність об'єктів, які підпадають під визначення ст.3, 4, 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

При вирішенні даного спору суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. (Частина 1 ст.215 ЦК України.)

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. (Частина 2 ст.215 ЦК Укараїни.)

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). (Частина 3 ст.215 ЦК України.)

Частинами 1 та 2 ст.234 ЦК України визначено правові наслідки фіктивного правочину: фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до п.1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005р. N327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005р. за N925/11205 (тут і далі нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин,), за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" №509-ХІІ від 04.12.1990 року державні податкові інспекції здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів; контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів; здійснюють у межах своїх повноважень контроль за законністю валютних операцій, додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, що видають ці документи, за наявністю торгових патентів; здійснюють контроль за погашенням векселів; контролюють дотримання виконавчими комітетами сільських і селищних рад порядку прийняття і обліку податків, інших платежів від платників податків, своєчасність і повноту перерахування цих сум до бюджету; здійснюють контроль за наявністю марок акцизного збору на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації; здійснюють контроль за дотриманням суб'єктами підприємницької діяльності, які здійснюють роздрібну торгівлю тютюновими виробами, максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів.

Виходячи з викладеного, беручи до уваги мету, з якою відповідач здійснює свої контрольні повноваження, вбачається, що норми ст.ст.203, 215, 234 ЦК України не відносяться ані до податкового, ані до валютного, ані до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Крім того, зі змісту ст.234 ЦК України вбачається, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, визнається судом недійсним.

Таким чином, до повноважень податкової інспекції не належить визнання недійсним правочину, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що обумовлювалися цим правочином.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В обґрунтування заперечень та правомірності висновків акта перевірки відповідачами не надано судового рішення (рішень) про визнання недійсними правочинів, укладених ТОВ "Карпос".

Як зазначалось раніше, в акті перевірки відповідачами також зроблено висновок про відсутність об'єктів, які підпадають під визначення ст.3, 4, 7 Закону України "Про податок на додану вартість". Вказаний висновок ґрунтується на тих же обставинах, що і висновок про порушення ТОВ "Карпос" вимог ч.5 ст.203, ч.1,2 ст.215, ст.216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ «Карпос» при придбанні та продажу товарів (послуг); товар (послуги) по вказаних правочинах не був переданий в порушення ст.662, 655 та 656 ЦК України.

Статтею 3 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено об'єкт оподаткування податком на додану вартість, а ст.4 вказаного закону - базу оподаткування.

Відповідно до п.4.1 Закону України «Про податок на додану вартість», база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Відповідно до п.1.7 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005р. N327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005р. за N925/11205, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В акті перевірки відсутні посилання на первинні документи, які б свідчили про існування порушень, встановлених перевіркою.

Суд звертає увагу, що позивачем надано докази дійсності та реальності угод, укладених у періоді, що перевірявся,: копії договорів комісії, договору поставки, договору зберігання, договору про надання послуг транспортного експедирування, перевезенню вантажів та пасажирів, накладних, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, актів наданих послуг, звітів, платіжні доручення, які містяться у матеріалах справи.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в акті від 20.08.2010 №8193/23/34629821, не підкріплені належними доказами чи відповідними судовими рішеннями.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що відповідачі при складанні акту перевірки протиправно вийшли за межі своїх повноважень і самостійно, з порушенням вимог ст.234 ЦК України, визнали правочини, укладені позивачем, недійсними, такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії ДПІ у Московському районі м.Харкова та посадової особи ДПІ у Московському районі м.Харкова - головного державного податкового ревізора-інспектора 1 рангу відділу перевірок платників податків Управління податкового контролю юридичних осіб - ОСОБА_1, які полягають у визнанні правочинів, укладених ТОВ Карпосз контрагентами такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах; а також дій, які полягають у визнанні відсутніми об'єктів, які підпадають під визначення ст.ст.3, 4, 7 Закону України Про податок на додану вартість, вчинені відповідачами з порушенням вимог ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України.

Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.94 КАС України з Державного бюджету України на користь позивача належить стягнути витрати в сумі 03,40грн., сплачені позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Керуючись ст.ст.2, 11, 71, 86, 159-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Карпос" до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова, посадової особи ДПІ у Московському районі м.Харкова - головного державного податкового ревізора-інспектора 1 рангу відділу перевірок платників податків Управління податкового контролю юридичних осіб - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії ДПІ у Московському районі м.Харкова та посадової особи ДПІ у Московському районі м.Харкова - головного державного податкового ревізора-інспектора 1 рангу відділу перевірок платників податків Управління податкового контролю юридичних осіб - ОСОБА_1, які полягають у визнанні правочинів, укладених ТОВ «Карпос»з контрагентами такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах.

Визнати протиправними дії ДПІ у Московському районі м.Харкова та посадової особи ДПІ у Московському районі м.Харкова - головного державного податкового ревізора-інспектора 1 рангу відділу перевірок платників податків Управління податкового контролю юридичних осіб - ОСОБА_1, які полягають у визнанні відсутніми об'єктів, які підпадають під визначення ст.ст.3, 4, 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Карпос" (вул. Урицького, буд. 45, літ."А" оф. 418, м.Київ,03035; ) витрати зі сплати судового збору в сумі 03,40грн. (три гривні сорок копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя (підпис)< > ОСОБА_2

З оригіналом згідно. Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи.< >

Суддя< > ОСОБА_2< >