Справа № 820/892/16
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 р.Справа № 820/892/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Русанової В.Б.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2016р. по справі № 820/892/16

за позовом Приватного підприємства "Партнер-С"

до Харківської митниці ДФС

про скасування рішень та карток відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2016 року позов задоволено.

Скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №807000011/2016/000134/2 від 17.02.2016 року, № 807000011/2016/000140/2 від 19.02.2016 року;

Скасовано картки відмови Харківської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №80700000/2016/00233 від 17.02.2016 року, № 807100000/2016/00246 від 19.02.2016 року.

Харківська митниця ДФС (далі-відповідач) не погодившись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу в якій просила постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2016 року скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не вірне встановлення обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, представник позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, заперечення проти неї вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 07.12.2015 року між ПП Партнер-С та Індивідуальним підприємцем ОСОБА_3 (Російська Федерація) укладено договір № 07/2015-12 , за умовами якого останній зобов'язався поставити нітроамофоску (азофоска) азотно-кислотного розкладення, марки 1:1:1 (16-16-16) в упаковці (мішки 900 кг +/-5%) виробництва ВАТ "Міндобрива" у кількості 440 тон. (а. с. 19).

Відповідно до пп. 1.2 п.1 договору №07/2015-12 та специфікації №2 від 07.12.2015 сторони узгодили, що ціна товару складає 19700,00 руб за 1 тонну (а. с. 19, 24).

Пунктом 2.1 вказаного договору передбачено, що базисом поставки товару є: FCA, місце поставки - ст. Обоянь Курської області Південно-східної залізниці, вантажоодержувач ТОВ "Компанія Грано СВ".

29.12.2015 року між позивачем та ІП ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору від 07.12.2015 року, згідно з якою пп. 3.1 п. 3, щодо оплати отриманого товару викладно в такій редакції: покупець здійснює 100% оплату товару у російських рублях шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця протягом 5 банківських днів з моменту митного оформлення товару на території України (а. с. 21).

Підпунктом 2.2 п. 2 вказаної угоди, сторони узгодили строк поставки товару до 01.04.2016 (а. с. 21).

Поставка товару здійснювалася двома партіями. Вказаний товар надійшов на станцію Харків-Сортувальний Південної залізниці 12 та 16 лютого 2016р. та отриманий ТОВ "Компанія Грано СВ", яка відповідно до умов договору № 03/08/15 на транспортно-експедиторське обслуговування від 03.08.2015, укладеного із ПП "Партнер-С" , надає транспортно-експедиторські послуги щодо перевезень експортно-імпортних вантажів по території України (а. с. 40).

16.02.2016р. позивач через декларанта ФОП ОСОБА_4 шляхом електронного декларування подав до Харківської митниці ДФС митну декларацію № 807100000/2016/004973 із зазначенням ціну товару, визначеної за основним методом- ціною договору.

Для підтвердження митної вартості по декларації від 16.02.2016р. позивачем надано до митного оформлення наступні документи: декларації митної вартості, договір № 07/2015-12, додаткову угоду від 29.12.2015 року, специфікацію № 2 від 07.12.2015 року; рахунок-фактуру № 2 від 12.02.2016 року; паспорт якості № 1154; митну декларацію експортера 10108032/120216/0000252 від 12.02.2016р.; залізничні накладні № 21093563 та № 21093646 від 13.02.2016 року; довідка ТОВ « Компанія Грано СВ» від 15.02.2016р.; договір від 10.08.2015р. про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів між позивачем та ФОП ОСОБА_4; скріншот комерційної пропозиції ОАО «Минудобрения» г.Россошь.

18.02.2016р. позивачем також подано до Харківської митниці митну декларацію № 807100000/2016/005273 із зазначенням ціни товару за основним методом , ціною договору

Для підтвердження митної вартості по декларації від 18.02.2016р. позивачем надано до митного оформлення наступні документи: декларації митної вартості, договір № 07/2015-12, додаткову угоду від 29.12.2015 року, специфікацію № 1, 2 від 07.12.2015 року; рахунок-фактуру № 1 від 08.02.2016р. та №2 від 12.02.2016 року; паспорт якості № 1154; митну декларацію експортера 10108032/120216/0000252 від 12.02.2016р.; залізничні накладні № 21082883 від 09.02.2016 року, № залізничні накладні № 21093563 та № 21093646 від 13.02.2016 року; довідка ТОВ « Компанія Грано СВ» від 15.02.2016р.; договір від 10.08.2015р. про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів між позивачем та ФОП ОСОБА_4; скріншот комерційної пропозиції ОАО «Минудобрения» г.Россошь.

Ціна товару визначена декларантом відповідно до основного методу ціни договору щодо товарів, які імпортуються.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів у митного органу виник сумнів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару внаслідок спрацювання Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби .

16.02.2016р. відповідачем, на адресу позивача надіслані електронні повідомлення про витребування, додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості, а саме :достовірні відомості , що документально підтверджують відсутність :1) обмежень щодо прав покупця на використання оцінюваних товарів , за винятком тих, що :а)встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;2)умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу , розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві;4)відносин , повязаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Також посилаючись на наявність розбіжностей в документах, відсутності всіх відомостей щодо ціни, відповідач зобовязав позивача надати митному органу: 1) договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставу товарів, митна вартість яких визначається;2) рахунки здійснення платежів третім особам на корись продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;3) рахунки про сплату комісійних , посередницьких послуг, повязаних з виконанням умов договору;4) виписку з бухгалтерської документації;5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;6) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

19.02.2016р. на адресу позивача надійшло електронне повідомлення про витребування тих же самих документів по декларації від 18.02.2016р.

Декларант пояснив митному органу, що запити не містять конкретного визначення документів, які містять неточності, розбіжності, надані до митного оформлення документи підтверджують числові значення складових митної вартості , не містять розбіжностей , на них відсутні ознаки підробки, а тому подав заяви від 17.02.2016р. та 19.02.2016р., яким просив прийняти рішення про митне оформлення товарів по вищезазначеним митним деклараціям.

Харківською митницею прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №807000011/2016/000134/2 від 17.02.2016 року, № 807000011/2016/000140/2 від 19.02.2016 року. ( за другорядним методом за ціною угоди щодо ідентичних товарів)

Коригування митної вартості товару стало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №80700000/2016/00233 від 17.02.2016 року, № 807100000/2016/00246 від 19.02.2016 року.

У всіх рішеннях для коригування митної вартості відповідачем було використано другорядний метод визначення митної вартості.

Позивачем було сплачено Харківській митниці грошове забезпечення в розмірі 160 000,00 грн. (коригування на суму 157 163,19 грн.), згідно платіжних доручень від 19.02.2016р. та 22.02.2016р., з урахуванням митної вартості , визначеної митним органом. Товар було випущено у вільний обіг на митній території України з відстроченням платежів до 17.05.2016р.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано всі належні документи в підтвердження ціни товару, проте відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом та визначення її за резервним методом з прийняттям рішень про коригування митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54 МК за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 МК, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною сьомою статті 54 МК передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З матеріалів справи вбачається, що у оскаржуваному рішенні фактично зазначено дві підстави для сумніву у задекларованій вартості, а саме: наявність відомостей про вищу ціну митних оформлень аналогічного товару, а також розбіжності у поданих декларантом документах.

Колегія суддів звертає увагу, що перша із наведених підстав не відповідає положенням частини третьої статті 53 МК, тому, сама по собі, не наділяє Митницю правом витребування додаткових документів.

Щодо посилань Митниці на розбіжності у поданих декларантом документах, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваних рішеннях відповідача не деталізовано про які саме розбіжності йдеться і в чому вони полягають.

Однак, як вбачається з оскаржуваних рішень, вказані розбіжності в них не зазначені, а сумніви щодо оплати товару не відображені і під час консультацій з митним органом.

Доводи апеляційної скарги щодо не виконання позивачем контракту в частині здійснення попередньої оплати, не надання митному органу банківських документів щодо оплати, колегія суддів вважає необґрунтованими.

З оскаржуваних рішень митного органу вбачається, що будь-яких зауважень щодо оплати позивачем вартості ввезеного товару відповідачем не зроблено. Крім того, з наданих до митного органу позивачем документів вбачається, що позивачем було надано додаткову угоду до контракту від 29.12.2016р., якою було змінено умови оплати товару, а саме на оплату з моменту митного оформлення товару на території України.

До суду позивачем надано докази оплати зазначеного товару, а саме копії платіжних доручень.

Доводи відповідача щодо не надання позивачем договору про перевезення, спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем як до митного оформлення, так і до суду було надано договір від 03.08.2015р. № 03/08/15 з ТОВ « Компанія Грано СВ» на транспортно-експедиторське обслуговування, за умовами якого останній забезпечував оптимальне транспортне обслуговування, організовує перевезення вантажів на території України , здійснює оформлення товарно-транспортної документації.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності номеру залізничної накладної СМГС 21093646 зазначеного в довідці про транспортні витрати від 15.02.2016р. заявленому номеру залізничної накладної у митній декларації № 807100000/2016/005273 , а також наявності ознак підробки в цій довідці, оскільки відтиск печаті та підпис не мають чіткого контуру, колегія суддів вважає необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що в митній декларації № 807100000/2016/005273 відсутнє посилання на довідку від 15.02.2016р., та міститься зазначення іншого номеру залізничної накладної СМГС 21072883, тобто іншого ніж зазначено митним органом. Саме цей номер залізничної накладної вказаний позивачем у довідці та в митній декларації № 807100000/2016/004969.

Також транспортні витрати вказані перевізником в залізних накладних СМГС, які були надані позивачем до митного оформлення, та які є належним доказом в підтвердження транспортних витрат, проте як довідка про транспорті послуги є внутрішнім документом.

Щодо наявності ознак підробки в цій довідці, зазначених відповідачем, колегія суддів вважає що такі доводи митного органу не доведені належними доказами, проте як позивачем надано лист ТОВ « Компанія Грано СВ», який підтверджує видачу довідки від 15.02.2016р.

Також колегія суддів зазначає, що зазначені зауваження до документів , викладені відповідачем лише в апеляційній скарзі, проте як оскаржувані рішення митного органу не містять зазначених зауважень до наданих позивачем документів під час митного оформлення.

При цьому, митним органом не було заявлено претензій недостовірності чи необ'єктивності поданих позивачем документів або інших перешкод їх застосування щодо правильності визначення чи підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору. У рішенні про визначення митної вартості товару відповідачем не зазначено, які саме відомості у наданих йому документах викликають сумніви, та в чому вони полягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при оформленні товару та визначаючи його митну вартість за другорядним методом визначення митної вартості товару відповідач не навів достатніх підстав, які у відповідності до статті 267 МК України унеможливлюють визначення митної вартості товару за ціною договору, так само як і не зазначив обставини, які згідно з частиною третьою статті 265 МК України перешкоджають цьому.

Між тим, неподання додаткових документів та наявність у митного органу сумнівів щодо достовірності відомостей, необхідних для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару за ціною договору, не може бути підставою для невизнання такої вартості та визначення її митним органом за резервним методом. Наявність сумнівів у митного органу відповідно до статей 264, 265 МК України є підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження об'єктивності визначення ним митної вартості товару за піною договору. При цьому, сумніви мають бути реальними, базуватися на певних об'єктивних критеріях, а додаткові документи, надання яких митний орган вважає необхідним для підтвердження митної вартості, повинні стосуватися ціни договору, а не будь-яких інших обставин чи подій.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем як субєктом владних повноважень не доведені підстави законності та обґрунтованості прийнятих рішень і не надано належних доказів на спростування доводів позивача.

Суд першої інстанції при вирішенні спору дійшов вірного висновку, що відповідачем не була доведена правомірність прийнятих оскаржуваних рішень за другорядним методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди, а також не спростоване твердження позивача стосовно того, що наданих позивачем митному органу документів достатньо для визначення митної вартості товару за ціною договору.

З огляду на вказане колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2016р. по справі № 820/892/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 11.07.2016 р.