Справа № 814/1446/15
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/1446/15

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України, керівника (завідувача) сектору зв'язків із громадськістю управління Внутрішніх справ України в Миколаївській області Передеренко О.І. про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, зміненим заявою від 17.08.2015 року про визнання протиправними дій керівника (завідувача) сектору зв'язків із громадськістю управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області Передеренко О.І. з приховування від обліку (без реєстрації відповідно до правил діловодства) та її відмову від письмового оформлення усного запиту представника інтернет-видання «Преступности.НЕТ» на інформацію щодо обставин розслідування дорожньо-транспортної пригоди, начебто скоєної за його участі 21.03.2015 року та надання відповіді представникові інтернет-видання «Преступности.НЕТ» на його усний запит на зазначену інформацію без реєстрації відповідно до правил діловодства; визнання неправомірною відмову управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області у наданні інформації на запит ОСОБА_2 від 03.04.2015 року; зобов'язання управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області надати ОСОБА_2 інформацію по суті запиту від 03.04.2015 року відповідно Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідач позовні вимоги не визнає повністю з підстав, викладених у запереченнях.

Справа розглянута в порядку письмового провадження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у позові фізичної особи ОСОБА_2 - відмовлено у повному обсязі.

Фізична особа ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вказану постанову, просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що у кінці березня 2015 року до керівника (завідувачки) сектору зв'язків із громадськістю управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області Передеренко О.І. звернуся представник інтернет-видання «Преступности.НЕТ» з усним запитом на надання інформації щодо обставин розслідування дорожньо-транспортної пригоди 21.03.2015 року та інших обставин за його участі.

Керівник (завідувач) сектору зв'язків із громадськістю управління Внутрішніх справ України в Миколаївській області Передеренко О.І. отримавши інформацію, якою цікавився представник інтернет-видання, передала її останньому, результатом чого стала публікація ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті вказаного інтернет-видання під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Позивач вважає, що наявна в публікації інформація є за своїм змістом негативною та недостовірною, що ганьбить його честь та гідність. З метою встановлення джерел походження такої інформації позивач звернувся з інформаційним запитом до Управління Міністерства внутрішніх справ України з вимогою надати повний текст інформації, переданої інтернет-виданню «Преступности.НЕТ» за вказаних вище обставин.

18.04.2015 року позивач отримав відповідь, яка, на його думку, є фактично відмовою у отриманні запитуваного повного тексту розповсюдженої інформації, тому вважає дії відповідачів з одержання та поширення зазначеної інформації протиправними.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він 03.04.2015 року звернувся до УМВС України в Миколаївській області із інформаційним запитом про надання повного тексту інформації, яку надав сектор зв'язків із громадськістю УМВС України в Миколаївській області представникам Інформаційного агентства «Українська Медіа Група», які в подальшому були розповсюдили на сайті «Преступності. Нет» обставини скоєної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в м. Нова Одеса Миколаївської області 21.03.2015 року за участі постраждалої ОСОБА_6, але отримав відповідь не по суті і тому вважає, що відповідач в порушення частини 2 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» безпідставно відмовив у наданні публічної інформації.

На думку позивача, запитувана ним інформація є публічною і відповідно до Законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації» він має право на отримання тексту інформації, яку було передано відповідачами працівнику інформаційного агентства.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до розпорядників публічної інформації відносяться, зокрема, органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до вимог статті 16 вказаного Закону розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до пункту 2.1. Положення про порядок обліку публічної інформації, затвердженого наказом УМВС України від 30.09.2013 року № 1225, її розпорядником є управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області. Воно відповідає за організацію контролю щодо забезпечення реєстрації відповідними структурними підрозділами апарату і покладається на відділ режимно-секретного та документального забезпечення УМВС області.

Згідно довідки відділу режимно-секретного та документального забезпечення УМВС області від 31.07.2015 року № 1/1266 будь-які запити письмові чи усні з приводу отримання інформацій щодо стану розслідування кримінального провадження за фактом ДТП у м. Новій Одесі від 21.03.2015 року від кореспондентів інформаційних агенцій чи журналістів на адресу Управління Міністерства внутрішніх справ України не надходили і жодна інформація про вказане кримінальне порушення не розміщувалась на офіційному веб-сайті УМВС області (довідка від 04.08.2015 року № 61/365).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позивача відсутні підстави стверджувати, що будь-яка інформація щодо ходу розслідування кримінального провадження за фактом скоєння ДТП, яким спричинено тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6, була оприлюднена Управлінням Міністерства внутрішніх справ України представникам Інформагенства, з подальшим розміщенням на сайті «Преступності.Нет».

Окрім цього, як вбачається із тексту статті розміщеної на сайті «Преступності.Нет» вся інформація про подію була викладена зі слів сина потерпілої на ім'я Ігор. Будь-які посилання в цій статті на Управління Міністерства внутрішніх справ України чи на його структурний підрозділ жодними доказами не підтверджується. Судом з'ясовано, що лише до керівника СГЗ УМВС області у телефонному режимі звертався журналіст з метою дізнатися про наявність результатів експертизи щодо наявності алкоголю в крові учасника ДТП. Як вбачається із пояснень відповідача - керівника (завідувача) сектору зв'язків із громадськістю управління Внутрішніх справ України в Миколаївській області Передеренко О.І., вона не була обізнаною про обставини такого правопорушення. Але зважаючи на те, що відповідно до пункту 3.12 наказу МВС України від 25.03.2010 року № 88 на очолюваний нею підрозділ покладено обов'язки щодо спростування недостовірної інформації, вона, для з`ясування питання щодо факту такої події, зателефонувала до Новоодеського РВ УМВС та дізналася про те, що такий факт мав місце, але будь-які результати експертизи учасників ДПТ відсутні, що і було доведено до відома журналіста.

Ці обставини і були зазначеними у відповіді на запит позивача від 09.04.2015 року № 1/Т-03/Зі.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічною є інформація, відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

Як вбачається із запиту позивача, який надійшов на адресу Управління Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2015 року, він лише бажав отримати текст інформації, яка, нібито, була надана представникам ІА «Українська Медіа Група», проте, до позову не додано доказів щодо розповсюдження відповідачем - Управлінням Міністерства внутрішніх справ України інформації та наявності в нього тексту цієї інформації.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов не ґрунтується на фактичних обставинах, які повинні доводить певними доказами у відповідності із статтями 69, 71 КАС України.

До того ж, відповідно до «Переліку видів публічної інформації», затвердженого наказом УМВС України в Миколаївській області від 30.09.2013 року № 1225 та розпорядником якої є Управління Міністерства внутрішніх справ України, тексти відповідей особам на інформаційні запити не віднесені до публічної інформації.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню .

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян