Справа № 809/4038/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Справа № 876/1294/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 червня 2015 року № та №.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 22 червня 2015 року № форми Р про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «мито та товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами» у сумі 102700,70 грн. (68467,13 грн. за основним та 34233,57 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № форми Р про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» у сумі 225941,55 грн.(150627,70 грн. за основним платежем та 75313,85 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку,

В апеляціній скарзі зазначає, що на підставі статтей 345, 351 Митного кодексу України, відповідио до пунктів 4, 16 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 та наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 21.05.2015 № 186 «Про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) проведена невиїзна документальна перевірка дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи платником податків ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) та складено Акт №151/09-19-17-01-15/ на підставі якого винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та №від 22.06.2015р.

Громадянином України ОСОБА_2 впродовж тривалого часу ввозились на територію Укриїни транспортні засоби. За три роки з 2010 року по 2013 рік ним ввезено 122 транспортних засоби, (з них по 65 транспортних засобах ОСОБА_2 є власником, а решта 57 транспортних засоби ввезені ним по довіреності).

Статтею 54 п.5 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатись до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Івано-Франківська митниця направила запит до уповноваженого органу іноземної держави для встановлення автентичності документів, поданих митному органу під час митного оформлення.

Від митних органів Республіки Польща надійшла відповідь від 06,03.2015 р. № 450000-МРW-0712-141/14/293/RМ разом з копіями документів в тому числі купівлі-продажу (78 комплектів), що надавались продавцями (власниками транспортних засобів) покупцю при придбанні ним транспортних засобів, а також митних декларацій на основі яких митними органами Республіки Польща здійснено митне оформлення транспортних засобів в режимі імпорт (вивіз за межі Євросоюзу). Всі відповідні документи завірені та додаються до листа.

Івано-Франківська митниця ДФС надіслала лист від 06.05.2015 № 258/7/09-70-26-31 до ГУ ДФС в Івано-Франківській області з матеріалами по даній справі з метою прийняття рішення про проведення документальної невиїзної перевірки.

Частиною першою статті 351 Митного кодексу України визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Однією з підстав для проведення документальних невиїзних перевірок є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (пункт 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України).

Підставою для проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог

законодавства України з питань державної митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_2 слугували матеріали Івано-Франківської митниці отримані від митних органів Республіки Польща на запит Департаменту аналізу ризиків і протидії митним правопорушенням Державної фіскальної служби України, згідно яких документально не підтверджена автентичність поданих ' ОСОБА_2 Івано-Франківській митниці документів.

Документальною невиїзною перевіркою не бралися до розгляду документи, що оформлені в митному відношенні пізніше закінчення 1095 днів від дати їх митного оформлення. Тобто предметом документальної невиїзної перевірки є матеріали по митних деклараціях, що оформлені (в даному випадку) після 5 червня 2012 року. По всіх 78 комплектах документів, що надіслані митними органами Республіки Польща не підтверджена автентичність поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено.

З 78 комплектів документів, що надані митними органами Республіки Польща по 33 комплектах документів оформлені митні декларації пізніше закінчення 1095 днів від дати їх митного оформлення (строк давності).

З 45 митних декларацій, які оформлені в митному відношенні не пізніше 1095 днів з дати митного оформлення, по 17 митних деклараціях згідно документів, наданих митними органами Республіки Польща покупцем транспортних засобів за межами України були інші громадяни а не позивач. Тобто по 17 митних деклараціях виникла невідповідність щодо наданих до митного оформлення документів з документами, надісланими від компетентних органів Республіки Польща щодо покупця та ціни товару

Документи по 28 митних деклараціях, що надійшли від митних органів Республіки Польща не підтвердили автентичність поданих ОСОБА_2 під час перетину митного кордону України документів і відповідно наданих Івано-Франківській митниці до митного оформлення, тобто були надані недостовірні відомості щодо зовнішньоекономічних операцій. Інформація щодо вартості транспортних засобів згідно наданих, митними органами Республіка Польща документів зазначена в таблиці 3 додатку 3 до акту перевірки.

Відповідно до ч.8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації, вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. При цьому, декларант або уповноважена ним особа за положеннями п. 2 ч.2 ст. 52 Митного кодексу України зобов'язана подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Декларант або уповноважена ним особа, здійснюючи ввіз на митну територію України, товарів або транспортних засобів з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей зазначених в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості. В даному випадку таку відповідальність несе позивач оскільки він укладав правочин щодо купівлі-продажу транспортних засобів, здійснив ввезення транспортних засобів на митну територію України та надав до митного оформлення недостовірні відомості про визначення митної вартості транспортних засобів.

Відповідно до ст. 374 МК України товари, які ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають оподаткуванню в порядку та на умовах, визначених законами України. Згідно ст.. 377 МК України товари за товарними позиціями УКТЗЕД 8701-8707, 8711, 8716, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного кодексу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Згідно ст.50 МК України митна вартість товарів використовується для нарахування митних платежів, розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки. Заниження рівня митної вартості призвело до заниження податкових зобов'язань з ввізного мита та податку на додану вартість, які справляються при ввезенні товарів на митну територію України. Статтями 336, 345 МК України передбачено, що органи доходів і зборів здійснюють митний контроль шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Керуючись статтями 54, 351 МК України та статтями 41, 54 ПК України, відповідно до яких органи доходів і зборів визначені як контролюючі органи щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення товарів і предметів на митну територію України, то відповідно органи доходів і зборів самостійно визначають суму податкових зобов'язань, якщо дані перевірок результатів діяльності платників податків свідчать про заниження його податкових зобов'язань, заявлених у митних деклараціях.

Позивачем занижено рівень митної вартості товару транспортних засобів на загальну суму 715768 гривень 65 копійок.

У результаті здійснення митного оформлення за недостовірними відомостями про митну вартість товару спричинено недоплату митних платежів до Державного бюджету України в сумі 229045 гривень 97 копійок, в тому числі мито - 71576 грн. 86 коп., податок на додану вартість-157469 грн. 10 коп.

Вирішуючи спір Івано-Франківський окружний адміністративний суд не взяв до уваги офіційну інформацію митних органів Республіки Польща про собівартість транспортних засобів, які перетнули польський кордон, собівартість яких різниться від вартості при перетину українського кордону.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.01.2016 року та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Акту перевірки встановлено порушення надання ОСОБА_1, при ввезенні транспортних засобів як підстави для переміщення через митний кордон України та митного оформлення документів, щодо яких не підтверджено автентичність уповноваженими органами іноземних держав, занижена база оподаткування - митна вартість товару. Оскільки митна вартість є базою оподаткування для справляння ввізного мита, податку на додану вартість при імпорті на митну територію України товарів, то її заниження призвело до порушення позивачем вимог статті 16 ПК України, вимог статті 377 МК України по сплаті до бюджету мита, податку на додану вартість у неповному обсязі і виникненні податкового зобов'язання. Згідно статті 54 ПК України за встановленою митною вартістю транспортних засобів, ввезених ОСОБА_1 розраховане податкове зобов'язання в сумі 229045,97 грн., в тому числі мито - 71576,86 грн., податок на додану вартість - 157469,10 грн. Відповідно до статті 16 ПК України кошти, в сумі 229045 гривень 97 копійок, в тому числі мито - 71576 грн. 86 коп., податок на додану вартість - 157469,10 грн. сплачуються до Державного бюджету.

На підставі вищенаведеного Акту винесено податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 22.06.2015 року № (форма «Р») про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: мито та товари, які ввозяться (пересилаються громадянами) 102700,70 грн. (68467,13 грн. за основним платежем та 34233,57 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями(штрафами)), від 22.06.2015 року № (форма «Р») про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів, 225941,55 грн. (150627,70 грн. за основним платежем та 75313,85 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями(штрафами)).

Розглядаючи спір судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно ч.4 ст.54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Згідно ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України. Відповідно до п.4, п.5 ч.5 ст.54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному ст.ст.345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску та звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Згідно ч.1 ст.262 МК України, товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів. Відповідно до ч.1 ст.264 МК України, митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відповідно до ч.2 вказаної статті митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Згідно ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Згідно ч.13 ст.264 МК України, документи, відомості про які зазначені в митній декларації, повинні зберігатися декларантом або уповноваженою ним особою протягом не менше ніж 1095 днів. Декларант та уповноважена ним особа несуть установлену цим Кодексом та іншими законами України відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених ними до митної декларації, за знищення або втрату документів, відомості про які зазначені в митній декларації, до закінчення строку зберігання, передбаченого цією частиною.

Відповідно до ч.1 ст.265 МК України, декларантами мають право виступати: 1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір; 2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України, декларант зобов'язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ч.3 ст.335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про 1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; 3) транспортні (перевізні) документи; 4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; 5) у разі необхідності документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв'язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); 7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; 8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; 9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; 10) у разі необхідності -документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

В п.8 ч.1 ст.336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Частиною 1 статті 345 МК України встановлено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи (ч.3 ст.345 МК України). Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 КМ України).

Згідно із ч.1 ст.351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (п.2 ч.2 ст.351 МК України). Відповідно до ч.1 ст.354 МК України, результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником органу доходів і зборів.

Згідно із ч.1 ст.368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості (ч.3 ст.368 МК України). У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (ч.4 ст.368 МК України).

Відповідно до ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп.3 п.1 ст.16 ПК України). Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно п. 123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1,54.3.2,54.3.4,54.3.5,54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до абз. 3 п. 180.1 ст.180 ПК України, для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено. Згідно п.206.1 ст.206 ПК України, під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Судом першої інстанції з'ясовано, що при ввезені транспортних засобів на митну територію України заявлена декларантом митна вартість товару прийнята митним органом. В митних деклараціях вказано особу, відповідальну за фінансове врегулювання, а також особу яка є декларантом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, при цьому зазначає, що поданий відповідачем лист із Вротславської митниці Республіки Польща та пакет митних документів при перетині цих транспортних засобів митниці в Польщі, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки у даній спірній ситуації транспортні засоби придбавались у Данії, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає номрам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року по справі № 809/4038/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 07.07.2016 року