Справа № 753/10840/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, дільничного інспектора міліції старшого лейтенанта міліції Дерія Дениса Валерійовича, начальника дільничних інспекторів майора міліції Лисюка Володимира Миколайовича про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати факт бездіяльності дільничного інспектора міліції Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві старшого лейтенанта міліції Дерія Дениса Валерійовича;

- визнати факт бездіяльності начальника дільничних інспекторів міліції Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві майора міліції Лисюка Володимира Миколайовича;

- визнати факт бездіяльності Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві;

- зобов'язати Дарницьке районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві вчинити наступні дії: скласти адміністративний протокол відносно ОСОБА_5 та доставити правопорушника до Дарницького районного суду м. Києва для притягнення останнього до адміністративної відповідальності згідно Закону;

- зобов'язати Дарницьке районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві надати письмову відповідь, належним чином посвідчену, скільки часу закон дає Дільничному інспектору міліції на складання адміністративного протоколу за ст. 173 КУпАП (два чи три місяці з моменту вчинення правопорушення).

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 25.12.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 24.10.2014 позивач звернувся до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві з заявою про вчинення відносно нього хуліганства ОСОБА_5, яке мало місце по вул. Севастопольській, 14 в м. Києві поблизу приміщення Дарницького районного суду м. Києва, яке виразилося у застосуванні нецензурної лайки у громадському місці.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (далі - Інструкція), затвердженої наказом МВС від 19.11.2012 № 1050, вказана заява ОСОБА_2 була зареєстрована в журналі Єдиного обліку за № 47871 від 24.10.2014 ( т.1, а.с. 56).

Ознайомившись з заявою ОСОБА_2 заступник начальника Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві - начальник відділу громадської безпеки - Курач С.Ю. наклав резолюцію про необхідність проведення перевірки викладених обставин для прийняття остаточного рішення. Безпосереднє виконання матеріалу 28.10.2015 було доручено дільничному інспектору міліції ВДІМ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Дерію Д.В., який в ході проведення перевірки опитав заявника - ОСОБА_2 та останній підтвердив, що ОСОБА_5 висловлювався брутальною лайкою в його адресу. Крім того, заявник зазначав, що свідком даного конфлікту була ОСОБА_7 (інтереси якої ОСОБА_2 представляє в суді, а відповідачем у справі є ОСОБА_5), допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила той факт, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виникла конфліктна ситуація на підгрунті неприязнених відносин ще з грудня 2013 року, коли ОСОБА_5 її образив на автобусній зупинці, а ОСОБА_2 за неї вступився і представляв її інтереси у суді, на одному із судових засідань ОСОБА_5 ображав ОСОБА_2 - «бомжем», а за межами суду ображав його нецензурною лайкою.

ВДІМ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Дерієм Д.В. також був опитаний ОСОБА_5, який наполягав на тому, що ніяких конфліктних ситуацій у нього з ОСОБА_2 не виникало, вказаний факт підтвердив допитаний в якості свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні першої інстанції.

Дільничним інспектором міліції Дерієм Д.В., в повноваження якого входили перевірка та дослідження всіх обставин справи, встановлення інших свідків та очевидців вказаної події (доказів), які б могли підтвердити факт вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не встановлено. Дослідженні всі обставини справи, в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, цією посадовою особою, встановлено відсутність адміністративного правопорушення та прийнято рішення про розгляд заяви ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про звернення громадян», в подальшому матеріали було списано до справи Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві і 07.11.2014 заявнику надана відповідь, яку відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_2 у встановленому порядку не оскаржено.

Крім того, 14.11.2014 до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві позивач, повторно, звертається з заявою з одного і того ж приводу, в якій зазначає, що 24.10.2014 по вул. Севастопольській, 14 в м. Києві поблизу приміщення Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_5 вчинив відносно нього адміністративне правопорушення, яке виразилося у застосуванні нецензурної лайки у громадському місці. Суть заяви одна і та ж, при цьому зазначаючи ще одного свідка конфлікту - ОСОБА_8

Дана заява була зареєстрована в журналі СО Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві за № 51300 ( т.1, а.с. 66).

Ознайомившись з заявою ОСОБА_2, яку він подавав до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, начальник Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Лисков С.О. наклав резолюцію про необхідність проведення перевірки викладених обставин у заяві для прийняття остаточного рішення.

Безпосереднє виконання матеріалу 15.11.2015 було доручено дільничному інспектору міліції ВДІМ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Дерію Д.В., який в ході проведення перевірки, опитав ОСОБА_7 яка підтвердила пояснення ОСОБА_2, та був опитаний ОСОБА_8 який повідомив, що був свідком вищезазначеного конфлікту, в ході судового засідання допитаний в якості свідка ОСОБА_8 підтвердив, що випадково був свідком конфліктної ситуації між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 по вул. Севастопольській у м. Києві, ОСОБА_2 представився йому адвокатом і дав свій мобільний телефон на той випадок щоб посвідчити про конфліктну ситуацію, але посадовою особою, після дослідження всіх обставин справи однієї події, в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, не було встановлено ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та розглянуто заяву ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про звернення громадян», матеріали списано до справи Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві та 11.12.2014 заявнику надано відповідь, яку відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_2 у встановленому порядку не оскаржено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки належних доказів факту бездіяльності дільничного інспектора міліції та начальника дільничних інспекторів міліції Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві позивачем не надано, то і підстав скласти адміністративний протокол відносно ОСОБА_5 та доставити правопорушника до Дарницького районного суду м. Києва для притягнення останнього до адміністративної відповідальності згідно Закону немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідачі своєю бездіяльністю порушили чинне законодавство України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Главою 19 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право скласти протокол про адміністративне правопорушення, розглянути справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи дільничний інспектор міліції старший лейтенант міліції Дерій Д.В., при розгляді заяви ОСОБА_2, керувався статтею 251 КУпАП, якою передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але не встановивши ознак адміністративного правопорушення, керуючись зібраними матеріалами (наявними доказами), обставинами конфлікту, даними про осіб, прийняв рішення за заявами Позивача на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про звернення громадян» у разі порушення законодавства про звернення громадян, особи винні у порушенні цього закону несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

Щодо дисциплінарної відповідальності то ст. 24 Закону України «Про звернення громадян» не передбачено притягнення посадової особи до зазначеної відповідальності.

Тобто, позивач, відповідно до вимог цього закону, після отримання відповідей на свої заяви, у разі незгоди з прийнятим рішенням, двічі мав можливість оскаржити їх. Однак позивачем, в ході розгляду справи по суті, не надано жодного доказу, щодо притягнення посадової особи до відповідальності відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про звернення громадян».

Водночас, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_2 є представником ОСОБА_7 у цивільному процесі, у якому ОСОБА_5 є відповідачем, то пояснення вказаних осіб дільничним інспектором міліції Дерієм Д.В. сприйняті критично, оскільки між сторонами склалися конфліктні відносини на підгрунті особистих неприязнених стосунків і можуть бути зацікавленими особами у притягненні ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності. Крім того не здобуто доказів на підтвердження того чи взагалі мало місце порушення громадського порядку, а не відбулася конфліктна ситуація сторін судового процесу.

Отже, приймаючи рішення за заявами ОСОБА_2, інспектор міліції Дерій Д.В. керувався матеріалами справ, обставинами конфлікту, даними про осіб, наявними доказами та прийняв рішення згідно вимог закону, а отже в його діях відсутній факт бездіяльності.

Стосовно вимог, щодо бездіяльності начальника дільничних інспекторів міліції Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Лисюка В.М., який, на думку позивача, вчинив бездіяльність при виконанні своїх повноважень, як начальника, тому що також мав можливість притягнути ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, слід зауважити, що відповідно до вимог ст. 38 КУпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду.

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Отже, як встановлено у судовому засіданні першої інстанції та слідує із матеріалів адміністративної справи, конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відбувся 24.10.2014, а начальник дільничних інспекторів майора міліції Лисюк В.М. наказом Головного управління МВС України в м. Києві № 397 о/с було призначено на посаду начальника відділу дільничних інспекторів міліції Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві лише 31.01.2015, тобто, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП України перебуваючи на посаді начальника не міг притягти ОСОБА_5 до відповідальності, так як на момент його призначення сплили терміни притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, наказом МВС № 1050 від 19.11.2012 затверджена Інструкція про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Пунктом 3.5 визначено, що заяви і повідомлення, що надійшли до чергової частини органу внутрішніх справ, у яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов'язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто, начальник, або особа, яка виконує його обов'язки у разі явного адміністративного правопорушення накладає резолюцію: «Скласти адміністративний протокол. Доповісти.»

Відповідно до усного наказу начальника Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Лискова С.О. щодо розмежування території району між територіальними відділами міліції Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві дільничні інспектори міліції, адміністративні зони яких розташовані на території обслуговування територіальних відділів міліції, безпосередньо підпорядковуються начальникам цих територіальних відділів.

В матеріалах за зверненнями ОСОБА_2, безпосередньо на заявах які він подавав до Дарницького РУ ГУМВС України у м. Києві, стоять резолюції заступника начальника Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві- начальника відділу громадської безпеки Курача С.Ю. та начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві - Лискова С.О. Безпосереднім виконавцем матеріалів за заявами позивача був визначений Дерій Д.В. і відповідно до накладених резолюцій, вказані заяви були направлені для проведення додаткової перевірки з метою підтвердження або спростування викладених обставин. Після проведеної перевірки у разі не підтвердження інформації, зазначеної заявником, вона розглядається на підставі Закону України «Про звернення громадян», та складається відповідний висновок про розгляд звернення, який затверджує керівник районного управління, або особа, яка його заміщує. Висновки, складені за результатами розгляду заяв ОСОБА_2 вивчені заступниками начальника районного управління та затверджені ними, що свідчить про обгрунтованість їх складення та правильність прийнятого рішення. Тобто, це і являється контролем з боку керівництва районного управління за підлеглими.

Як вже зазначалося вище, обидві заяви позивача розглядалися в Дарницькому РУ ГУМВС України на підставі ЗУ «Про звернення громадян», крім того наказом МВС України від 10.10.2004 № 1177 затверджено Положення про порядок роботи із зверненнями громадян і організація їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 4.3 вказаного Положення передбачено, що за результатами перевірки звернення складається мотивувальний висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання.

Відповідно до Порядку складання висновку про результати розгляду звернення громадян, такий висновок складає безпосередній виконавець, який здійснював перевірку вивчає обґрунтованість його складання та затверджує такий висновок начальник районного управління або його заступник. Відповідно до Порядку складання висновку за результатами звернення громадян такий висновок не потребує погодження з безпосереднім керівником Дарницького районного управління або його заступником, тобто відсутній факт бездіяльності начальника ДІМ Лисюка В.М., так як ці повноваження покладені на інших посадових осіб органу при проведені перевірки по заяві та прийняття законного рішення, відповідно Закону України «Про звернення громадян».

Як вбачається з матеріалів справи, висновок від 07.11.2014 за заявою зареєстрованою в ЄО за №47871 від 24.10.2014 затверджено заступником начальника Дарницького РУ - начальником ТВМ № 1 Дарницького районного управління - Куленко С.А., а висновок від 11.12.2014 за заявою зареєстрованою в ЄО за № 51300 від 14.11.2014 затверджено заступником начальника Дарницького РУ - начальником відділу громадської безпеки - Курачем С.Ю., які позивачем не оскаржені і не скасовані та на даний час чинні.

Щодо бездіяльності Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві під час розгляду заяв позивача, останній зазначає, що Дарницьке районне управління не проконтролювало дії свого підлеглого Дерія Д.В. в результаті чого правопорушника не притягнуто до адміністративної відповідальності, та саме в цьому на думку позивача полягає бездіяльність районного управління.

Пунктом 3.5 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (далі - Інструкція), затвердженої наказом МВС від 19.11.2012 № 1050, визначено, що заяви і повідомлення, що надійшли до чергової частини органу внутрішніх справ, у яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов'язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до накладених керівниками Дарницького районного управління на підставі вищезазначеної Інструкції, резолюцій , заяви були скеровані для проведення перевірки з метою підтвердження або спростування викладених обставин

Визначений виконавець Дерій Д.В., при розгляді заяв ОСОБА_2 щодо вчинення адміністративного правопорушення, керувався статтею 251 КУпАП, якою передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але не встановивши ознак адміністративного правопорушення, керуючись зібраними матеріалами (наявними доказами), обставинами конфлікту, даними про осіб, прийняв рішення за заявами позивача на підставі ЗУ «Про звернення громадян» та складені відповідні висновки про розгляд звернення, які затверджує керівник районного управління, або особа, яка його заміщує на підставі вимог Положення про порядок роботи із зверненнями громадян і організація їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 10.10.2004 № 1177.

З матеріалів справи вбачається, що висновки, складені за результатами розгляду заяв ОСОБА_2, вивчені заступниками начальника районного управління та затверджені ними, що свідчить про обґрунтованість їх складення та правильність прийнятого рішення, що і є контролем, з боку керівництва районного управління, за розглядом заяв відповідно до вимог чинного законодавства. Тому в даному випадку відсутній факт бездіяльності Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, так як виконані всі вимоги вищезазначених нормативних актів МВС України та діючого законодавства.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про звернення громадян» у разі порушення законодавства про звернення громадян, особи винні у порушенні цього закону несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання Дарницького районного управління ГУ МВС України в м. Києві в частині складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, яке мало місце 24.10.2014, то вони є необгрунтованими, оскільки компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи щодо накладення адміністративних стягнень відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України - правовий порядок в Україні гарантується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень - довів правомірність своїх дій.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.