Справа № 804/1008/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" червня 2016 р. справа № 804/1008/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗАЄМОДІЯ»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року

у справі №804/1008/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗАЄМОДІЯ»

до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ВЗАЄМОДІЯ» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25 серпня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 857307,50 гривень; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 787615 гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «ВЗАЄМОДІЯ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Криворізькою центральною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, на підставі наказу від 18 червня 2015 року №267, згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, постанови старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 20 квітня 2015 року, проведена позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗАЄМОДІЯ» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам із контрагентами за період з 01 січня 2012 року по 01 березня 2015 року, за результатами якої складено акт від 03 липня 2015 року №683/04-81-22-01/24433198 (т. 1 а.с. 21-125).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пунктів 135.1, 135.2, підпункту 135.4.1 пункту 135.4 статті 135, пункту 138.4 статті 138, підпунктів 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку що призвело до заниження податку на прибуток в розмірі 753417 гривень;

- пункту 44.1 статті 44, статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.4 статті 198 Податкового кодексу України, статті 1, пункту 2 статті 3, статті 4, пункту 6 статті 8, пунктів 1,2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, в частині не підтвердження реальності здійснення господарських відносин з контрагентами, що призвело до заниження податку на додану вартість в розмірі 785187 гривень.

На підставі акту перевірки, за виявленими порушеннями Криворізькою центральною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 25 серпня 2015 року:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 787615 гривень, у тому числі 630092 гривень за основним платежем та 157523,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 143);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 857307,50 гривень, у тому числі 685846 гривень за основним платежем та 171461,50 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 144).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення винесені на законних підставах, обґрунтовано та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції погоджується з правовою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з податку на додану вартість.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що основними видами діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗАЄМОДІЯ» відповідно до статуту та відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є: монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; інші будівельно-монтажні роботи; неспеціалізована оптова торгівля; будівництво житлових і нежитлових будівель.

У підтвердження реальності господарських операцій, товариством з обмеженою відповідальністю «ВЗАЄМОДІЯ» подано копії рахунків, актів приймання виконаних робіт, видаткових та податкових накладних, договорів:

- №09/07 від 01 жовтня 2013 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Астрея-Груп» про виконання робіт з капітального та поточного ремонту будівель та споруд публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»;

- №2 від 02 квітня 2013 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Дівімар-Імпорт» купівлі-продажу товарів в асортименті; №3/61 від 01 липня 2013 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Ніколейд» про виконання робіт з капітального та поточного ремонту будівель та споруд публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»;

- №5 від 05 червня 2013 року з товариством з обмеженою відповідальністю «ГК «ДДМ» про виконання робіт з поточного ремонту будівель та споруд оздоровчого комплексу «Парус» публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»;

- №10/09 від 01 жовтня 2013 року поставки товару в асортименті з приватним підприємством «Данильченко»;

- №986-5 від 05 травня 2014 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Скай буд» про виконання робіт з капітального та поточного ремонту будівель та споруд публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»;

- №123/105 від 07 квітня 2014 року поставки товару в асортименті з товариством з обмеженою відповідальністю «Куббера»;

- №21/13 від 05 грудня 2012 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрожилбуд» про виконання робіт з поточного ремонту санвузлів АБК УМРК, капітальному ремонту приміщень комунального закладу «Криворізький онкологічний диспансер» ДОР, будівлі амбулаторії (філія А) комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 Криворізької міської ради»;

- №670/20 від 02 червня 2014 року поставки товару в асортименті з товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежний реєстратор підприємств харчової промисловості України»;

- з приватним підприємством «Сфера-Контракт» №5 від 25 травня 2012 року про виконання робіт з ремонту системи опалення спортивно-оздоровчого комплексу «Форест» та №11 від 23 жовтня 2012 року з виконання послуг з обслуговування системи обладнання для доочистки питної води;

- №574/33 від 02 грудня 2014 року купівлі-продажу товару в асортименті з товариством з обмеженою відповідальністю «Д.С.Д. Трейд»;

- №805/31 від 01 листопада 2013 року поставки товару в асортименті з товариством з обмеженою відповідальністю «Технобуд Інжинірінг»;

- №810/43 від 06 грудня 2013 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Технічна будівельна компанія «Дніпро» про виконання робіт з поточного ремонту будівель і споруд оздоровчого комплексу «Червоні вітрила. Парус» публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг»;

- №1405/28 від 02 червня 2014 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Прайд Союз» про виконання робіт з капітального та поточного ремонту будівель та споруд публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Суд першої інстанції дослідивши та проаналізувавши первинні документи, на підставі яких позивачем формувався бухгалтерський, а як наслідок і податковий облік, дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність повного переліку наданих послуг, у зв'язку з чим встановити які саме послуги надавалися виконавцями, та як послуги використовувалися позивачем у власній господарській діяльності не можливо.

Крім того, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність у всіх контрагентів позивача основних засобів, трудових ресурсів для здійснення основного виду діяльності, суд першої інстанції зробив правильний висновок про не підтвердження фактів реальності господарських операцій, які стали підставами для формування податкового обліку платника податків.

При прийнятті рішення судом першої інстанції обґрунтовано врахований вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року у справі №201/41/16 (провадження №201/79/2016), відповідно до якого засновника товариства з обмеженою відповідальністю «Астрея Груп» визнано винним у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, а саме за придбання суб'єкта підприємницької діяльності - товариства з обмеженою відповідальністю «Астрея Груп» з метою прикриття незаконної діяльності, що призвело до того, що невстановлені особи отримали можливість здійснювати фінансово-господарські операції за межами податкового контролю від імені формально призначеного засновника та директора, в порушення встановленого законом порядку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗАЄМОДІЯ».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗАЄМОДІЯ» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим