Справа № 711/3115/16-а
Суддя: Кондрацька Н. М.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/3115/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувану у справі,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по справі 2а-681/11. В обґрунтування посилається на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2015 було видано виконавчий лист про зобов»язання УПФ України в Придніпровському районі м. Черкаси нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 16.06.2010 по 09.02.2011 включно, за виключенням 10% мінімальної пенсії за віком виплаченої за цей період згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни». На підставі зазначеного виконавчого листа 12.12.2016 вказаним головним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 24.03.2016 позивач отримала постанову від 21.03.2016 про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно даної постанови виконавчий лист підлягає виконанню у відповідності до вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою КМУ від 03.09.2014 № 440. Вважає, що державним виконавцем неповно проведено виконавчі дії тане вжиті необхідні дії для виконання рішення суду. 21.03.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 у рамках виконавчого провадження № 50161866 була винесена постанова від 21.03.2016. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Представник позивача згідно доручення адвокат ОСОБА_3 підтримала позовну заяву та просила задоволити.

Представник відповідача згідно доручення заперечував щодо задоволення позову та просив відмовити в задоволенні з підстав, зазначених у запереченні. Пояснив, що виконавчий документ не може бути скерований державним виконавцем до органу Державної казначейської служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень в рамках завершеного виконавчого провадження такі дії можливі після пред2явлення стягувачем документа до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в порядку погашення заборгованості за рішенням суду.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.02.2016 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 2а-681/11 виданого Придніпровськи районним судом м. Черкаси про зобов»язання УПФУ в Придніпровському районі м. Черкаси нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 16.06.2010 по 09.02.2011 включно за виключенням 105 мінімальної пенсії за віком виплачених за цей період згідно Закорну України «Про соціальний захист дітей війни».

21.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на виникнення обставин, що виключають можливість виконання судового рішення в повному обсязі.

При цьому, зазначена постанова містить пропозицію щодо виконання рішення суду за нормами Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Однак, державним виконавцем не було вжито всіх заходів, передбачених Законами України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" окрім винесення постанови про відкриття провадження у справі, отримання відповіді від 19.02.2016 Про надання інформації на вимогу державного виконавця та винесення оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа, надані до заперечення матеріали виконавчого провадження не містять іншої інформації на підтвердження вчинення інших виконавчих дій, направлених на виконання судового рішення.

Статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Законусубєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні цього судового рішення.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок № 440, який визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Згідно п. 3 Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», на яку державний виконавець посилався в якості правових підстав повернення виконавчого документу, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими для виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, згідно ч.2 ст.11 вказаного Закону, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансування витрат, пов'язаних в реалізацією цьогоЗакону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За правилами Бюджетного кодексу України у випадку, якщо виплата донарахованої суми перевищує бюджетні призначення на поточний рік, така виплата буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже відсутність у боржника коштів на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про зобов'язання здійснити відповідні виплати, не є підставою, що свідчить про неможливість виконання судового рішення.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що виконання постанови суду по справі фактично було можливим та підстави для повернення державним виконавцем виконавчого документу, передбачені п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», були відсутні.

А тому оскаржувана постанова державного виконавця від 21.03.2016 підлягає скасування, а позов - задоволенню.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об»єктивному дослідженні .

Питання із судовими витратами у справі вирішити відповідно до вимог ст.ст.88, 94 КАС України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,47 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,11,44,71,122,128,160-163,181 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувану у справі задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 21.03.2016 про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2а-681/11 від 03.12.2015.

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Головуючий: ОСОБА_4