Справа № 808/1105/16
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року о/об 14 год. 19 хв.Справа № 808/1105/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1.) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (надалі - відповідач або ТУ ДСА), в якому позивач просить суд: 1) визнати неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати секретарю суду Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 заробітної плати з 26.10.2014 по 28.03.2015, відповідно до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та з 29.03.2015 по 31.12.2015 відповідно до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; 2) зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області здійснити секретарю суду Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 - відповідно до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, інших виплат та індексації, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

У позовній заяві (а.с.3-5) позивачем зазначено, що позивач з 25.09.1997 прийнята на посаду діловоду Мелітопольського районного суду Запорізької області. 01.10.1997 переведена на посаду секретаря Мелітопольського районного суду. Позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця. Посадовий оклад позивача, як секретаря суду в період з січня 2014 року по серпень 2015 року складав 1218 грн. 00 коп., а з вересня 2015 року по грудень 2015 року - 2067 грн. 00 коп., що підтверджується копіями розрахункових листів по заробітній платі за кожний місяць, доданих до позовної заяви. 14.10.2014 був прийнятий Закон України «Про прокуратуру», пунктом 5 Прикінцевих положень якого внесено зміни до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та доповнено її новим абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду; посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Зазначені зміни набрали чинності 26.10.2014. Отже, з 26.10.2014 працівникам апаратів судів були встановлені посадові оклади у нових (підвищених) розмірах. З 29.03.2015 набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції. Позивач вважає неправомірною бездіяльність відповідача в частині виплати йому заробітної плати не в повному обсязі, без урахування збільшення з 26.10.2014 розміру посадового окладу працівника апарату суду.

Позивачем подано до суду заяву в якій він просить суд розглянути справу без його участі, копію судового рішення направити на його адресу (а.с.99).

Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач подав до суду письмові заперечення (а.с.75-77), в яких зазначено, що відповідно до ст.13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. Згідно зі ст.33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. З 09.03.2006 умови та порядок оплати праці працівників апаратів судів регулювалися постановою Кабінету Міністрів України №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», якою було затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови). Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №482 визначено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становить 1218 грн. 00 коп., який в такому ж розмірі встановлено і на 2015 рік. Відповідно до ч.1 ст.142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. Відповідно до пп.59 п.5 Розділу XII Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, частину першу вищевказаної статті Закону України «Про судоустрій та статус суддів» було доповнено абзацом другим такого змісту: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців». Закон України «Про прокуратуру» набрав чинності 26.10.2014. Згідно з пп.2 п.13 Розділу XIII Закону України «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом; у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів». На момент виникнення спірних правовідносин Кабінетом Міністрів України ще не були вчинені дії по приведенню постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, суддів та інших органів» від 09.03.2006 №268 у відповідність до абзацу 2 частинні статі 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Разом з тим, відповідно до наведених правових норм, на думку відповідача, він не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача. Згідно з ч.1 ст.51 Бюджетного Кодексу керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Крім того, п.26 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи бюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VIII (набрав чинності з 01.01.2015) встановлено, що норми і положення ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Незважаючи на набрання чинності Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII зміни до Державного бюджету України не внесені та видатки на утримання судів не збільшувалися. Позивач у своєму позові просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати позивача за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 відповідно до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, інших виплат та індексації, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу. Відповідач зазначає, що 02.09.2015 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» (вступила в дію 09.09.2015 року), відповідно до якої переглянуто розміри посадових окладів працівників апаратів судів та визначено їх розміри у відповідності до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Проте, у Примітці, що міститься у відповідному додатку до постанови зазначається, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду. Нарахування та виплата заробітної плати з вересня 2015 року проводилася відповідачем на підставі положень вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України. Тобто, вимоги позивача про перерахунок заробітної плати з 26.10.2014 по 31.12.2015 є, на думку відповідача, безпідставними.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, копії трудової книжки позивача (а.с.11-12), з 25.09.1997 позивач працює у Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області 01.10.1997 позивач переведена на посаду секретаря Мелітопольського районного суду. 01.04.2005 позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця.

З урахуванням відповідного рангу державного службовця позивачу нараховувалась заробітна плата, однією зі складових якої є оклад. Судом досліджені нарахування заробітної плати позивача (а.с.13-17, 70-74).

30.04.2015 позивач разом з іншими працівниками Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся до ТУ ДСА та інших державних органів з листом щодо проведення перерахунку та виплати йому заробітної плати відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с.36-43).

Листом (вих.№08-03/5420 від 28.05.2015) «Щодо оплати праці працівників апаратів судів» ТУ ДСА направило до відома лист Державної судової адміністрації України, в якому надається відповідь на численні колективні звернення працівників судів щодо питань встановлення посадових окладів відповідно до ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІІІ) та шляхи їх вирішення, а також інформація щодо планування збільшення кошторисних призначень на оплату праці у другому півріччі поточного року (а.с.44-47).

Відповідно до ч.6 ст.96 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) посадові оклади службовцям установлює власник або уповноважений ним орган відповідно до посади і кваліфікації працівника. За результатами атестації власник або уповноважений ним орган має право змінювати посадові оклади службовцям у межах затверджених у встановленому порядку мінімальних і максимальних розмірів окладів на відповідній посаді.

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів (ст.98 КЗпП України).

Відтак, основною складовою заробітної плати позивача є оклад.

Досліджуючи нарахування заробітної плати позивачу і надаючи правову оцінку діям ТУ ДСА у цій частині суд виходить з наступного.

У ст.43 Конституції України, як Закону прямої дії, зокрема, зазначено: «Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується … Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом … Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом».

Умови розміру оплати праці суддів та державних службовців визначаються законом (ч.3 ст.8 Закону України «Про оплату праці»).

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань (ч.1 ст.13 Закону України «Про оплату праці»).

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ч.2 ст.13 Закону України «Про оплату праці»).

Відтак, законодавством чітко розрізняється/розмежовується «розмір оплати праці держслужбовців» та «обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету».

Відповідач у запереченнях акцентує увагу суду саме на обсязі витрат на оплату праці працівників апарату суду, у той же час коли предметом спору у справі є розмір заробітної плати.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (у редакції Закону від 07.07.2010), розмір заробітної плати працівників апаратів судів їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Відповідно до ч.5 ст.149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону від 07.07.2010) і ч.6 ст.152 цього Закону (у редакції Закону від 12.02.2015) правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу». Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів виконавчої влади.

Згідно з ч.7 ст.33 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведених правових положень Кабінет Міністрів України затвердив Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів, Схему посадових окладів працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих спеціалізованих судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додатки 44-47 до Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006).

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» №482 від 20.05.2009 встановлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати (у 2014 році і з 01.01.2015 - 1218 грн. 00 коп.).

Підпунктом 59 пункту 5 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 частину першу статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом другим такого змісту: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Абзацом другим підпункту 1 і підпунктом 2 пункту 13 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк - внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» пункт 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділ XIII цього Закону, набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII офіційно опублікований в газеті «Голос України» 25.10.2014.

Таким чином, з 26.10.2014 за працівниками апаратів судів було визнано право на посадові оклади у нових (підвищених) розмірах.

Відповідно до п.3 «Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції», затвердженого 25.03.2011 Рішенням Ради суддів України №14, помічник судді є працівником апарату суду.

Відтак, позивач, як працівник апарату суду мав право на посадовий оклад у новому (підвищеному) розмірі.

Абзац другий частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру» був прийнятий після прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

За загальноприйнятим у праві прийомом із усунення колізій між однопредметними законодавчими актами закон, що прийнятий пізніше, має пріоритет над законом, прийнятим раніше. Відтак, перший із названих Законів має пріоритет над другим. А отже, з огляду на принцип законності (пріоритет закону над підзаконними актами) правові акти, що прийняті на виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і суперечать Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосуванню не підлягають.

Викладене дозволяє дійти до висновку, що з 26.10.2014 працівники апаратів судів (в тому числі і позивач) мають право на посадові оклади у розмірах, визначених абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру».

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч.2 ст.55 Конституції України).

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст.56 Конституції України).

Згідно з п.3 «Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області», затвердженого 25.09.2015 Головою Державної судової адміністрації України, основним завданням ТУ ДСА України в Запорізькій області є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів Запорізької області та фінансове забезпечення місцевих загальних судів Запорізької області з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування (а.с.71-77).

З цією метою ТУ ДСА України в Запорізькій області відповідно до п.4 «Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області» наділено наступними повноваженнями: 4.3 здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності ТУ ДСА України в Запорізькій області та місцевих загальних судів Запорізької області; 4.4 забезпечує організацію роботи щодо надання матеріалів для формування пропозицій до проекту закону про Державний бюджет України відповідно до потреб місцевих загальних судів Запорізької області.

Звідси, саме відповідач був відповідальним за належне фінансування апарату Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, виплату зарплати ОСОБА_1

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч.2 ст.8 КАС України).

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч.2 ст.8 КАС України).

У п.35 Рішення Європейського суд з прав людини від 26.06.2014 по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви №68385/10 та 71378/10), зазначено: Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява №44912/98, п.52, ЄСПЛ 2004-IX).

Виходячи з вищевказаної правової позиції, право працівників апарату суду на посадові оклади у розмірах, визначених абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру» підлягає реалізації і захисту незважаючи на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» видатків на ці потреби не було передбачено.

З 01.01.2015 набрали чинності Закон України від 28.12.2014 №79-VIII, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI і Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 №80-VIII, якими встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За таких обставин, Бюджетний кодекс України із змінами і Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» по-іншому врегульовували відносини в частині визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів і, враховуючи, що ці закони були прийняті 28.12.2014, тобто пізніше, ніж Закон України «Про прокуратуру», то вони мають пріоритет у застосуванні.

Проте делеговане Кабінету Міністрів України з 01.01.2015 повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів Уряд виконав лише у вересні 2015 року, прийнявши Постанову «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 02.09.2015 №644 (набрала чинності з 09.09.2015), якою внесено зміни у Постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів залежно від місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу) судді місцевого суду.

З 29.03.2015 набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції.

В абз.2 ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII закріплено аналогічну норму про те, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Наведене положення не передбачає повноважень Кабінету Міністрів України щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апаратів судів.

Підпунктом 2 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

02.03.2015, тобто після прийняття Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» №217-VIII. Підпунктом 12 пункту 1 Закону №217-VIII з абз.3 п.9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» було виключено посилання на ч.3 ст.69, ст.129, ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при цьому було збережене загальне посилання на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Здійснивши такі зміни, законодавець фактично повторно прийняв абз.3 п.9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», яким Кабінету Міністрів України делеговано право визначати розмір посадових окладів працівників апаратів судів.

Проте Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 02.03.2015 №217-VIII набрав чинності з 13.03.2015, а Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII - з 29.03.2015, тому останній із названих законів почав здійснювати вплив на розмір посадових окладів працівників апаратів судів з урахуванням положення абз.3 п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»: розмір окладів визначався безпосередньо Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Абзац другий частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виключено на підставі Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, який набрав чинності з 1 травня 2016 року.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року розмір посадових окладів працівників апаратів судів мав визначатись відповідно до абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 30 квітня 2016 року - відповідно до абз.2 ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.23 Рішення по справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 (Заява №63134/00), Суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

У п.26 Рішення по справі «Кечко проти України» від 08.11.2005, також, зазначено, що Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Бурдов проти Росії», №59498/00, пар.35, ECHR 2002-III).

Таким чином, суд вважає неналежне виконання ТУ ДСА України в Запорізькій області своїх обов'язків при нарахуванні і сплаті позивачу заробітної плати.

У позові позивач просить визнати протиправними дії, а не бездіяльність відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права та інтереси позивача будуть захищені, а судове рішення можливим до реального виконання, якщо Територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області лише буде зобов'язане здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 включно - відповідно до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, інших виплат та індексації, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1 ст.98 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інших документально підтверджених судових витрат у справі немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 11, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області здійснити секретарю суду Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 включно - відповідно до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, інших виплат та індексації, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 16.06.2016.

Суддя О.О. Прасов