Справа № 522/4658/16-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/4658/16-а

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Тарасов А.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приморського районного відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 про примусове видворення з України,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року Приморський районний відділ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі-Приморський РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській Області) звернувся до суду з позовом до громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 про примусове видворення з України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 перебуває на території України без будь-яких правових підстав, оскільки строк терміну дії візи закінчився ще 06.01.2015 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року адміністративний позов задоволений.

В апеляційні скарзі громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення у зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам Республіки В'єтнам ОСОБА_1, прибула до України 08.10.2014 року з території Соціалістичної Республіки В'єтнам за одноразовою візою типу С №Y02707895, терміном дії з 11.10.2014 року по 30.01.2015 року. Державний кордон перетнула у пункті пропуску «Одеса». Документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 відсутні. При собі має копію паспорта громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам НОМЕР_1, який виданий 24.07.2014 року терміном дії до 24.07.2024 року. Термін дії візи (дійсна на протязі 90 діб) закінчився 06.01.2015 року, з цього часу вона на території України перебуває незаконно, законного джерела існування та близьких родичів, які були б громадянами України, не має.

17 березня 2016 року працівниками Служби Безпеки України в Одеській області громадянку Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 було доставлено до Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області.

Постановою від 17.03.2016р. Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області за порушення відповідачем правил перебування в Україні, відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Суму штрафу сплачено відповідачем в добровільному порядку, про що свідчить квитанція.

За встановлених обставин щодо відсутності у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення останнім вимог ст.ст. 4, 9, 16 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", що, за висновками суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.30 цього ж Закону, є підставою для видворення ОСОБА_1, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Закон України "Про статус іноземців та осіб без громадянства" визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року №3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть в'їжджати в Україну за дійсними паспортними документами. При цьому іноземці та особи без громадянства повинні одержати у встановленому порядку в'їзну візу, якщо інше не передбачено законодавством України.

Положеннями ч.ч.5, 6 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Враховуючи вищенаведені правові положення статей 26 і 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Відповідно до п.1.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затв. наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23.04.2012р. № 353/271/150, (далі - Інструкція №353/271/150) примусове повернення передбачає виїзд іноземця з України за рішенням територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин про підстави прийняття такого рішення прокурора з оформленням відповідних документів, доведенням до іноземця зобов'язання про його добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк та здійсненням подальшого контролю за виконанням іноземцем цього зобов'язання.

Пунктом 2.1 Інструкції №353/271/150 встановлено, що Рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства (додаток 1) готується у двох примірниках посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, яких затримано у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) та органу СБУ і затверджується начальником (заступником начальника) відповідного органу або особою, яка виконує його обов'язки, за наявності підстав, зазначених у пункті 1.6 розділу І цієї Інструкції, з подальшим повідомленням щодо рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства (додаток 2) протягом 24 годин прокуророві за територіальністю про підстави прийняття такого рішення.

Рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 6) (п.2.5 Інструкції № 353/271/150).

Отже, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що у адміністративного суду відсутні підстави для примусового видворення іноземця чи особи без громадянства без попереднього прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про примусове повернення відповідача з України позивачем не приймалось.

Відповідно до вищевикладеного та згідно матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки позивачем рішення про примусове повернення відповідача не приймалося, то не можна стверджувати про ухилення громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 від виїзду з України. Крім того, колегія суддів зазначає, що а ні позивач у своєму позові, а ні суд першої інстанції у рішенні не вказує на наявність обґрунтованих підстав вважати, що громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином у суду першої інстанції не було правових підстав для примусового видворення зазначеної особи за межі України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду.

У зв'язку з викладеним колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197; ст. 198; ст. 202; ст.205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Приморському районному відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв