Справа № 818/660/16
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2016 р. Справа №818/660/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Савченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці ДФС (далі - відповідач, Сумська митниця), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Сумської митниці ДФС від 04.05.2016 року № 473-о "Про звільнення ОСОБА_3."; поновити його на посаді державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір Михайлівський" Сумської митниці ДФС з 04.05.2016 року; стягнути з відповідача суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 04.05.2016 року № 473-о ОСОБА_3 звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір-Михайлівський" відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням штату чисельності працівників Сумської митниці. Позивач вважає своє звільнення незаконним та таким, що проведено із порушенням законодавства, зокрема не дотримано процедури його звільнення з посади. Про наступне вивільнення ОСОБА_3 був попереджений, однак одночасно з попередженням йому не запропоновано іншу роботу, не повідомлено про наявність вакантних посад, відсутнє в наказі обґрунтування неможливості переведення за згодою позивача на вакантні посади, відсутня його письмова відмова від посади чи подальшої роботи, не враховано переважне право позивача на залишення на роботі, враховуючи тривалий стаж роботи. Також позивача звільнено без згоди первинної профспілкової організації. Не погоджуючись із такими рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та зазначив, що наказом Державної фіскальної служби України від 16.02.2016 року № 138 ліквідовано митні пости "Конотоп" та "Хутір-Михайлівський» та створено митний пост "Залізничний", відбулося скорочення штату. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні штатної чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага залишення на роботі надається, зокрема: сімейним - при наявності двох і більше утриманців, особам, в сім'ї яких немає інших працівників із самостійним заробітком. Порівняно з ОСОБА_3 інші працівники мають переважне право залишення на роботі у зв'язку з більш високою продуктивністю праці або з інших причин. Інша посада позивачу не була запропонована в зв'язку з відсутністю вакантних посад, що передбачають виконання роботи за професією чи спеціальністю, що відповідали б його кваліфікації. Крім того, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів своїх тверджень про спричинення моральної шкоди та не доведено наявність причинного зв'язку його ніби то моральних страждань з порушенням Сумською митницею його прав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

В даному випадку, відповідач письмово попередив позивача про наступне вивільнення 03.03.2016 року та відсутність вакантних посад, що передбачають виконання роботи за професією чи спеціальністю, що відповідали б його кваліфікації (а.с.36).

Наказом Сумської митниці від 04.05.2016 року № 473-о ОСОБА_3 звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір-Михайлівський" відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (а.с.9).

Обґрунтовуючи правомірність звільнення позивача, представник відповідача зазначив, що Сумською митницею були дотримано всі вимоги, передбачені трудовим законодавством. Так, позивача було попереджено за 2 місяці про наступне вивільнення в зв'язку із реорганізацією, інші посади йому не пропонувались у зв'язку з відсутністю вакантних посад, що передбачають виконання роботи за професією чи спеціальністю, що відповідали б кваліфікації позивача.

Суд не погоджується із правомірністю звільнення позивача, враховуючи порушення відповідачем процедури звільнення, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що в зв'язку із зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності працівників було ліквідовано митний пост «Хутір-Михайлівський» та «Конотоп» та замість ліквідованих створено відокремлений підрозділ митний пост «Залізничний» відповідно до наказу №138 від 16.02.2016р. (а.с.43-45).

Згідно із затвердженим штатним розписом 16.02.2015р. кількість штатних одиниць державних інспекторів на митному пості «Залізничний» відділу митного оформлення «Пасажирський» склала 13 осіб. До ліквідації митного посту «Хутір-Михайлівський» та «Конотоп» відділу митного оформлення «Пасажирський» загальна кількість державних інспекторів становила 18 осіб. Таким чином відбулося скорочення чисельної кількості державних інспекторів на 5 осіб.

Представником відповідача надано суду порівняльну таблицю діяльності державних інспекторів митного поста «Хутір-Михайлівський» та «Конотоп» відділу митного оформлення «Пасажирський» (а.с.25-26), зазначені обставини щодо переважного права залишення на посаді.

Так, на митному пості «Залізничний» відділу митного оформлення «Пасажирський» було залишено наступних державних інспекторів: ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_11., ОСОБА_16., ОСОБА_12., ОСОБА_11., ОСОБА_9., ОСОБА_17., ОСОБА_8. ОСОБА_18., ОСОБА_10., ОСОБА_19

Відповідачем встановлено було критерії, за якими визначалась продуктивність праці за 2015р. та січень-квітень 2016 року, зокрема досліджувалася кількість складення протоколів про порушення митних правил, кількість оформлених уніфікованих митних квитанцій МД-1, кількість оформлення карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що Сумською митницею було враховано суму загальної кількості складених вищезазначених документів Сумською митницею та встановлено, що позивач має меншу продуктивність праці за зазначений період, оскільки складено лише один протокол про порушення митних правил.

Суд не погоджується із таким твердженням, оскільки дані обставини спростовуються наданою відповідачем порівняльною таблицею.

Так, ОСОБА_3 дійсно склав один протокол про порушення митних правил, натомість ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не склали жодного протоколу, ОСОБА_11 склав також один протокол, як і позивач.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується, що визначена Сумською митницею умова для визначення продуктивності праці працівників свідчить про те, що сума загальної кількості складених вищезазначених документів у позивача менше ніж у зазначених осіб.

Судом не береться до уваги твердження позивача про те, що показники ОСОБА_4, ОСОБА_6 не повинні бути враховані в зв'язку із тим, що дані особи виконували іншу роботу керівництва, яка не пов'язана із складанням протоколів, карток відмови, митному оформленні, ОСОБА_5, в зв'язку із тим, що дана особа працює на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною, ОСОБА_11 в зв'язку із тим, що переведено з іншої посади 27.10.2015р., ОСОБА_12 є та був відповідальним за роботу складу Сумської митниці, ОСОБА_9 переведено з інших відділів митного оформлення, враховуючи те, що умови продуктивності праці та виявлення працівника із більш високою продуктивністю праці визначені самим відповідачем, і позивач згідно порівняльної таблиці, яку використовувала Сумська митниця має більш високий показник продуктивності праці.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач не має можливості виконувати ту роботу, що виконує ОСОБА_4, враховуючи той факт, що посадові інструкції державних інспекторів відділу митного оформлення «Пасажирський» є ідентичними. Посилання представника відповідача на те, що деякі особи переведені у відділ «Пасажирський» а тому не повинні порівнюватися їх показники в зв'язку із нетривалим часом роботи у відділі, судом визнається необґрунтованими, оскільки дана обставина не свідчить про те, що позивач має меншу кваліфікацією і продуктивність праці.

Положеннями ч. 2 ст. 42 КЗпП України передбачено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Відповідачем під час звільнення позивача із займаної посади не було встановлено жодних переваг позивача перед іншими особами, які залишилися на посаді державного інспектора митного поста «Залізничний» відділу митного оформлення «Пасажирський».

Слід зазначити, що згідно матеріалів справи, позивач у 2013р. підвищував кваліфікацію, про що має відповідне свідоцтво (а.с.123), є членом Спілки ветеранів митної служби України (а.с.122), має звання «Радник податкової та митної справи 3 рангу».

Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Разом із тим, ОСОБА_13, яка працювала разом із позивачем у відділі, залишена в Сумській митниці та переведена на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Пасажирський», має догану, що застосована згідно наказу №455-о від 26.042016р. (а.с.140-141).

Також, відповідачем не враховано, що позивач має безперервний стаж роботи у відділі митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Хутір-Михайлівський» Сумській митниці із 26.05.1993р., що підтверджується трудової книжкою ОСОБА_3 (а.с.111). Відповідно до інформації Сумської митниці щодо стажу роботи в митних органах, станом на 04.05.2016р. (а.с.39-42) у ОСОБА_3 стаж роботи 22роки 11 місяців, найбільший із всіх працівників, залишених на посаді у відділі, а стаж деяких інших працівників, яким надано переважне право на залишенні на посаді є менший ніж у позивача. Так, ОСОБА_4 має стаж роботи 18 років, ОСОБА_5 - 22р.02м., ОСОБА_8 - 19р. 10м., ОСОБА_14 - 20р., при тому, що продуктивність праці у зазначених осіб не є вищою, ніж у позивача, про що зазначено вище.

Також слід зазначити, що згідно матеріалів справи, на митному пості «Залізничний» відділу митного оформлення «Пасажирський» кількість інспекторів повинна була становити, зокрема, головних державних інспекторів - 37 осіб (до ліквідації - 37), старших державних інспекторів - 77 осіб (до ліквідації 76), державних інспекторів - 20 осіб (до ліквідації 25). Дану обставину відповідач не заперечує. Таким чином, кількість посад старших державних інспекторів збільшилася на одну одиницю. Доказів того, що дана вакантна посада була запропонована позивачу матеріали справи не містять. Також слід зазначити, що згідно письмових пояснень представника відповідача (а.с.196), станом на 15.04.2016р. була вакантна також посада головного державного інспектора відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Залізничний» в зв'язку із звільненням працівника. Доказів того, що дана вакантна посада також пропонувалася позивачу і він від неї відмовився матеріали справи не містять. Посилання відповідача на те, що на дану вакантну посаду було працевлаштовано згідно судового рішення по справі №» 818/460/15 працівника ОСОБА_15, є необгурунтованим, оскільки відповідач визнає, що ОСОБА_15 було прийнято на роботу через декілька днів після звільнення основного працівника.

Згідно матеріалів справи, за період з дня попередження позивача про наступне вивільнення по день звільнення в наявності було 6 вакантних посад (а.с. 196). Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу взагалі пропонувалися вакантні посади, які були в наявності за період з 03.03.2016р. по 04.05.2016р. Крім того, згідно штатної чисельності кількість старших державних інспекторів відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Залізничний» збільшилася на одну посаду, яку також не було запропоновано позивачу. Згідно записів у трудовій книжці позивач з 26.05.1993р. працював на різних посадах в Сумській митниці, в т.ч. інспектором, старшим інспектором, головним інспектором митного поста «Хутір-Михайлівський», старшим зміни. Доказів того, що у позивача відсутня кваліфікація не дозволяє працювати на посаді старшого чи головного державного інспектора матеріали справи не містять, відповідачем належних доказів суду не надано.

Крім того, відповідачем при звільненні не враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 43 КЗпП перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до п. 5 ч.1 ст.14 Закону України до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать особи, яким до настання права на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" залишилося 10 і менше років. В даному випадку, позивачу для виходу на пенсію залишилося менше 5 років. Вищезазначені обставини не були враховані відповідачем, взагалі не досліджувалися.

Як визначено у абзаці 2 п.19 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами; трудових спорів" у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч. 3 ст. 36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Як зазначено вище, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП), що в даному випадку не було дотримано відповідачем.

Стосовно посилання представника позивача на те, що звільнення позивача відбулося без згоди профспілки, при тому, що ОСОБА_3 є членом первинної профспілкової організації працівників Сумської митниці про що свідчить довідка від 21.06.2016 року № 73/10 (а.с.121), суд зазначає, що відповідно до ст. 43-1 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян. Таким чином згода профспілки в даному випадку не обов'язкова для отримання відповідачем

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій в частині звільнення ОСОБА_3 з посади державного інспектора відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Хутір-Михайлівський» Сумської митниці ДФС, як такого, що не має переважного права перед іншими працівниками, не доведено дотримання вимог ст.ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України.

Пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду трудових спорів" містить роз'яснення, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Враховуючи те, що на час розгляду справи в суді після реорганізації митного поста «Залізничний» у митний пост «Хутір-Михайлівський» згідно наказу від 19.05.2016р. №449 (а.с.16), зберігалося робоче місце позивача, що визнається в судовому засіданні представником Сумської митниці, позивач підлягає поновленню на посаді з якої він був звільнених - державний інспектор відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Хутір-Михайлівський».

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про скасування наказу Сумської митниці ДФС №473-о від 04.05.2016р. "Про звільнення ОСОБА_3." та поновлення ОСОБА_3 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір-Михайлівський" Сумської митниці ДФС обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Враховуючи, що час вимушеного прогулу за період з 04.05.2016 року по 08.07.2016 року становить 44 робочих днів, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 6902,72 грн. (156,88 грн. х 44 робочих днів). При розрахунку, суд враховує довідку Сумської митниці від 06.07.2016р. (а.с.200), відповідно до якого середньогодинна заробітна плата складає 19,61 грн., в тому середньоденна заробітна плата позивача складає 156,88 грн. В судовому засіданні представник позивача проти даного розрахунку не заперечувала.

Згідно з довідкою Ямпільського районного центру зайнятості від 07.07.2016 року № 454 ОСОБА_3 з 26.05.2016 року зареєстрований як безробітний та йому нараховано допомогу по безробіттю в розмірі 2323,00 грн. (а.с.210). Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача складає 4579,70 грн. (6902,72 грн. - 2323,00 грн.). Стосовно посилання представника позивача на те, що врахуванню підлягає сума фактично отриманої допомоги судом до уваги не береться, оскільки 2323 грн. станом на 07.07.2016р. позивачу вже нараховано Ямпільським центром зайнятості і повинно бути виплачено згідно діючого законодавства в зв'язку із перебуванням в період з 26.05.2016р. по 07.07.2016р. на обліку в центрі зайнятості населення.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, зокрема, погіршення стану здоров'я саме у зв'язку із звільненням.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України суд вважає необхідним допустити негайне виконання постанови в частині виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць та поновлення позивача на роботі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Сумської митниці ДФС про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Сумської митниці ДФС №473-о від 04.05.2016р. "Про звільнення ОСОБА_3."

Поновити ОСОБА_3 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір-Михайлівський" Сумської митниці ДФС.

Стягнути з Сумської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2,і.к. НОМЕР_1) суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 4579,72 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова в частині поновлення на посаді ОСОБА_3 та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в сумі 2975,82 грн. підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 08.07.2016 року.

Суддя С.М. Гелета