Справа № 815/1631/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1631/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Гацанюк К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області про визнання протиправною відмови від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8142/22-15 та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8142/22-15 у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів) та зобовязання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву/клопотання від 20 серпня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів) та прийняти відповідне рішення шляхом видання наказу про надання дозволу на розроблення вказаного проекту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.08.2015 року позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів), долучивши до клопотання відповідний пакет документів, проте, листом від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8142/22-15 відповідач відмовив у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав включення вказаної земельної ділянки до переліку земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, що затверджено наказом ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 18.09.2014 року №77 із змінами від 30.09.2015 року №117. Так, позивач вважає доводи Головного управління Держземагенства в Одеській області необґрунтованими та протиправними, оскільки вони суперечать вимогам Земельного кодексу України, а тому просить суд визнати таку відмову відповідача у наданні дозволу протиправною та зобовязати Головне управління Держземагенства в Одеській області повторно розглянути заяву/клопотання від 20 серпня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів) та прийняти відповідне рішення шляхом видання наказу про надання дозволу на розроблення вказаного проекту, оскільки земельна ділянка, щодо якої було подано клопотання, не є сформованою, її площа та межі не визначені, кадастровий номер не присвоєно та до Державного земельного кадастру її не внесено, а станом на момент звернення позивача із клопотанням, вказана земельна ділянка не була включена до переліку, про що свідчить Наказ від 30.09.2015 року, а тому у відповідача були наявні всі підстави для надання позивачу дозволу, звязку з чим позивач росить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Від відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеської області надійшли заперечення на позов (а.с.61-65), відповідно до яких останній проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідно до доручення Віце-премєр-міністра України міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України ОСОБА_2 від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 Держземагенству доручено забезпечити надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів, згідно наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року», головним управлінням Держземагенства в Одеській області прийнято наказ від 18.09.2014 року №77 зі змінами від 30.09.2015 року №117, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого і включена спірна земельна ділянка, а тому, відповідно до ст.36 Земельного кодексу України, такі земельні ділянки не можуть відчужуватись, передаватись в заставу або надаватись у користування до завершення торгів і позивачу запропоновано придбати бажану земельну ділянку на земельних торгах. Щодо посилань позивача на відсутність підстав для включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, несформованих земельних ділянок, відповідач вказує, що згідно протоколу №2 засідання колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року вирішено за результатами аналізу матеріалів інвентаризації та іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб, затвердити та оприлюднити на офіційному сайті Держземагенства України перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що мають бути обєктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу (крім тих, на яких розташовано нерухоме майно, або тих, які на законних підставах знаходяться у користуванні заявників, або тих, щодо яких надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою або станом на 15.10.2014 року у відповідному головному управлінні вже зареєстровано клопотання про надання такого дозволу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому доводи позивача є необґрунтованими та не відповідають вимогам діючого законодавства і суд не в праві приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції органів, зокрема, щодо надання земельних ділянок у власність або в користування, у звязку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Від третьої особи - Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої остання повідомила, що 22.06.2015 року відповідач звернувся до третьої особи із заявою про висловлення позиції щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу, за розглядом якої листом від 07.07.2015 року №100 рада повідомила відповідача про те, що на сесії ради розглядались заяви семи громадян, серед яких була і заява позивача та рішенням сесії №322-VI від 30.06.2015 року надано дозвіл громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність, яка розташована за адресою: Одеська область, Фрунзівський район, вище села Василівка, біля масиву №24 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, справу розглянути згідно поданої заяви третя особа просила за відсутності представника Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (а.с.53-54).

У звязку з неявкою до судового засідання представників третьої особи та за відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд справи вирішено провести у порядку письмового провадження, на підставі ч.6 ст.128 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступні факти та обставини.

19 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області із заявою про надання згоди на виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га із земель запасу Василівської сільської ради, бажано біля населеного пункту с. Василівка (а.с.57).

Так, на сесії Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області розглянуто, зокрема, вказану заяву позивача, та Рішенням №322-VI від 30.06.2015 року надано дозвіл громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність, яка розташована за адресою: Одеська область, Фрунзівський район, вище села Василівка, біля масиву №24 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (а.с.55).

Поряд з цим, 22.06.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області до сільських, селищних, міських рад Одеської області скеровано лист №ДС-18-15-7777.6-2301/22-15 щодо висловлення позиції про надання відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою, зокрема, на території Василівської сільської ради Фрунзівського району та запропоновано надати відповідь на даний лист, що надійшов на адресу третьої особи, у термін 20 календарних днів з моменту його отримання (а.с.59-59з/б).

Листом від 07.07.2015 року №100 Василівська сільська рада Фрунзівського району Одеської області повідомила відповідача про те, що 30.06.2015 року на сесії ради розглядались заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства семи громадян, в тому числі заява ОСОБА_1 та за результатом розгляду заяв громадянам надано згоду на розроблення проекту землеустрою, про що прийняті відповідні рішення, які разом із викопіюванням додано до відповіді третьої особи (а.с.58).

20 серпня 2015 року позивач звернулась із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (вх.№ДС-19-6347/0/21-15 від 26.08.2016 року) щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів) (а.с.68), долучивши до клопотання наступні документи: копія паспорта громадянина України, копія ідентифікаційного коду, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, довідка Василівської сільської ради, викопіювання (креслення) існуючого використання земельних ділянок Василівської сільської ради.

Листом від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8142/22-15 відповідач відмовив у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав включення вказаної земельної ділянки до переліку земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, та повідомлено, що відповідно до доручення Віце-премєр-міністра України міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України ОСОБА_2 від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року», головним управлінням Держземагенства в Одеській області прийнято наказ від 18.09.2014 року №77 зі змінами від 30.09.2015 року №117, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого і включена спірна земельна ділянка, а тому, відповідно до ч.3 ст.136 Земельного кодексу України, такі земельні ділянки не можуть відчужуватись, передаватись в заставу або надаватись у користування до завершення торгів і позивачу запропоновано придбати бажану земельну ділянку на земельних торгах (а.с.11).

Не погоджуючись з вказаною відмовою у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів), позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, Закон України «Про землеустрій» визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.118 ЗКУ, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 121 Земельного кодексу передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Особливості надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульовані статтею 123 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України).

Так, цією статтею передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюється, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, частиною 3 статті 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Так, законодавцем передбачено лише єдину підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка полягає лише у невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, відповідач у своєму листі від 01.10.2015 року як на підставу для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду послався на те, що відповідно до доручення Віце-премєр-міністра України міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України ОСОБА_2 від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року», головним управлінням Держземагенства в Одеській області прийнято наказ від 18.09.2014 року №77 зі змінами від 30.09.2015 року №117, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого і включена спірна земельна ділянка, а тому, відповідно до ч.3 ст.136 Земельного кодексу України, такі земельні ділянки не можуть відчужуватись, передаватись в заставу або надаватись у користування до завершення торгів.

Суд вважає таку відмову протиправною, з наступних підстав.

Так, статтею 134 ЗКУ передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів;

використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

будівництва об'єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

надання земельних ділянок державним та комунальним підприємствам, бюджетним установам, вищим навчальним закладам, а також господарським товариствам, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 60 відсотків;

надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;

надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу);

створення озеленених територій загального користування;

будівництва об'єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об'єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

надання земельних ділянок особам взамін тих, що були викуплені (примусово відчужені) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності за рішенням органів державної влади, ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування;

розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції;

надання земельних ділянок суб'єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб'єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;

надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

надання земельної ділянки взамін викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику або його спадкоємцю (правонаступнику) у разі, якщо така потреба відпала;

поновлення договорів оренди землі;

використання земельних ділянок для здійснення концесійної діяльності;

передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

надання земельних ділянок в інших випадках, визначених законом.

Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу.

Отже, судом встановлено, що 18.09.2014 року головним управлінням Держземагенства в Одеській області прийнято наказ від 18.09.2014 року №77, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами.

В подальшому, 30.09.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області прийнято Наказ №117, яким доповнено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого 30.09.2015 року включена земельна ділянка із клопотанням щодо якої про надання дозволу на розробку проекту землеустрою звернулась позивач до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 26.08.2015 року, тобто до прийняття та включення вказаної земельної ділянки до переліку.

Відповідно до ст.134 ЗКУ, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Отже, судом встановлено, що на сесії Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області розглянуто заяву позивача та Рішенням №322-VI від 30.06.2015 року надано дозвіл громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність, яка розташована за адресою: Одеська область, Фрунзівський район, вище села Василівка, біля масиву №24 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (а.с.55).

Також, 22.06.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області до сільських, селищних, міських рад Одеської області скеровано лист №ДС-18-15-7777.6-2301/22-15 щодо висловлення позиції про надання відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою, зокрема, на території Василівської сільської ради Фрунзівського району, у відповідь на який листом від 07.07.2015 року №100 Василівська сільська рада Фрунзівського району Одеської області повідомила відповідача про те, що 30.06.2015 року на сесії ради розглядались заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства семи громадян, в тому числі заява ОСОБА_1 та за результатом розгляду заяв громадянам надано згоду на розроблення проекту землеустрою, про що прийняті відповідні рішення, які разом із викопіюванням додано до відповіді третьої особи (а.с.58).

Тобто, відповідач був обізнаний про існування Рішення №322-VI від 30.06.2015 року, яким надано дозвіл громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність, яка розташована за адресою: Одеська область, Фрунзівський район, вище села Василівка, біля масиву №24 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, проте, включив дану земельну ділянку до Переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, що є неприпустимим, оскільки позивачем розпочато реалізацію права на отримання земельної ділянки, яка на момент подачі клопотання не була включена до Переліку, жодних обмежень у її користуванні не існувало, та, як слідує із положень частини 3 статті 123 ЗК України, така підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки була відсутня.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмова відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, яка викладена у листі Головного управління Держземагентства в Одеській області від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8142/22-15, є протиправною.

Зважаючи на протиправність відмови відповідача у наданні позивачу відповідного дозволу, на переконання суду, задоволенню підлягає вимога позивача в частині зобов'язання Головного управління Держземагентства в Одеській області повторно розглянути клопотання позивача від 20 серпня 2015 року (вх.№ДС-19-6347/0/21-15 від 26.08.2016 року).

Натомість, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу за результатами розгляду відповідного клопотання не може бути задоволеною з огляду на те, що суд не вправі підміняти орган державної влади, до компетенції якого віднесено розгляд відповідного клопотання. Більше того, за результатами розгляду відповідного клопотання орган Держземагентства має самостійно прийняти рішення з урахуванням встановлених фактів та обставин.

Відповідно до пп. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується частиною 1 статті 94 КАС України, в силу якої, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області про визнання протиправною відмови від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8142/22-15 та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8142/22-15 у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву/клопотання від 20 серпня 2015 року (вх.№ДС-19-6347/0/21-15 від 26.08.2016 року) про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів).

В іншій частині позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П. Марин