Справа № 2а/0570/9994/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Київ К/9991/69254/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Загородній А.Ф., Ліпський Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.08.2012р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року УПФУ в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області звернулося до суду з позовом про визнання неналежним виконання та зволікання відповідача при відкритті виконавчого провадження та зобов'язання негайно накласти арешт на усе майно боржника, заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна та неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.08.2012р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012р., позовні вимоги задоволено частково. Визнано неналежним виконання та зволікання відповідача при відкритті виконавчого провадження №32777714, а саме, несвоєчасне надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2012р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

В ході розгляду справи судами встановлено, що 14.05.2012р. позивач надіслав до відповідача заяву про примусове виконання вимоги №270 від 14.05.2012р. про стягнення із ОСОБА_5 на користь позивача боргу в розмірі 2677,82 грн. В заяві позивач також просив накласти арешт на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно боржника та повідомити про це у встановлений законодавством строк. Вказану заяву відповідач отримав 21.05.2012р.

Постановою Центрально-Міського ВДВС Горлівського міського управління юстиції Донецької області від 23.05.2012р. відкрито виконавче провадження №32777714 з виконання вказаної вимоги №270 від 14.05.2012р.

Постановою Центрально-Міського ВДВС Горлівського міського управління юстиції Донецької області від 28.05.2012р. звернено стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_5 та направлено на виконання до підприємства Центр поштового зв'язку №4 Донецької дирекції УДППЗ «Укрпошта», де працює боржник.

09.08.2012р. відповідачем здійснено перевірку бухгалтерії підприємства стосовно правильності та своєчасності виконання виконавчих документів, які знаходяться у вказаній бухгалтерії на виконанні, за результатами якої складено Акт від 09.08.2012р.

Згідно Акту перевірки бухгалтерії підприємства від 09.08.2012р. станом на 09.08.2012р. підприємством стягнуто із заробітної плати боржника ОСОБА_5 та перераховано на користь УПФУ в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області 169,82 грн.

Постановою Центрально-Міського ВДВС Горлівського міського управління юстиції Донецької області від 17.08.2012р. накладено арешт на все майно, яке належить боржнику та оголошено заборону на його відчуження.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем не було надано доказів, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2012р. була своєчасно, тобто не пізніше наступного робочого дня, надіслана позивачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суди виходили з того, що накладення арешту на майно боржника є правом державного виконавця, а не його обов'язком, а тому суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень скористатись своїм правом.

Крім того, суди виходили з того, що заявлені позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача дотримуватись вимог чинного законодавства, в тому числі статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» є неналежним способом судового захисту в межах спірних правовідносин, оскільки позбавлені фактичної реалізації у випадку їх задоволення. Вимоги повинні мати конкретний зміст, а не носити загальний характер за своїм змістовим навантаженням.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що 17.08.2012р. відповідачем було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, вимоги позивача в цій частині відповідачем виконано, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.08.2012р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

А.Ф. Загородній

Д.В. Ліпський