Справа № 805/416/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 р. Справа №805/416/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 14:00

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., при секретарі судового засідання Филиппенко М.С.,

за участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Суліми Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Димитровського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Красноармійського відділення Головного управління Національної поліції в Донецькій області про поновлення на службі та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі ГУ МВС України в Донецькій області), Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі ГУ НП в Донецькій області), Димитровського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі Димитровський МВ ГУ МВС України в Донецькій області), Красноармійського відділення Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі Красноармійське відділення ГУ НП в Донецькій області) у якому просив (з урахуванням уточнень):

- зобов`язати ГУ МВС України в Донецькій області змінити наказ «По особовому складу» від 06 листопада 2015 року №378 о/с в частині звільнення через скорочення штатів, виклавши його в іншій редакції, змінивши підставу звільнення, а саме: звільнити майора міліції ОСОБА_1 старшого дільничного інспектора сектору дільничих інспекторів міліції Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області із органів внутрішніх справ за п.64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114) (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації), на підставі рапорту від 05 листопада 2015 року та Закону України «Про Національну поліцію»;

- стягнути з ГУ МВС України в Донецькій області грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 07 листопада 2015 року і по день винесення судом постанови, виходячи з середньоденного розміру грошового забезпечення 185,13 грн. за 1 календарний день;

- стягнути з ГУ МВС України в Донецькій області винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01 лютого 2015 року по 06 листопада 2015 року в розмірі 29 600 грн.;

- зобов`язати ГУ НП в Донецькій області оформити трудовий договір з ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року у письмовій формі, шляхом видання відповідного наказу.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив наступне.

З 01 жовтня 2002 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в Димитровському МВ ГУ МВС України в Донецькій області на посаді старшого дільничого інспектора сектору дільничих інспекторів міліції. Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року позивач звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» Положення № 114 (через скорочення штатів).

Позивач вважає зазначений наказ незаконним, оскільки його не повідомили належним чином про заплановане звільнення та не розглянули рапорт про вступ до Національної поліції. Також зазначає, що про звільнення не знав, продовжував виходити на службу до 13 листопада 2015 року.

Вимоги щодо стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції позивач обґрунтовував тим, що нарахована та виплачена йому сума винагороди не співвідноситься із кількістю днів роботи позивача в зоні проведення АТО.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 19 лютого 2016 року та неодноразово зупинялося ухвалами суду від 15 березня 2016 року, від 29 березня 2016 року, від 13 квітня 2016 року, від 28 квітня 2016 року, від 11 травня 2016 року та від 02 червня 2016 року.

До судового засідання, призначеного на 29 червня 2016 року, з`явилися позивач та представник Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Інші особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши думку позивача та представника Димитровського ГУ МВС України в Донецькій області, у відповідності до положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи за відсутності осіб, які не з`явилися до судового засідання.

Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримав та надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області у судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що в рамках реформування правоохоронної системи прийнято Закон України «Про Національну поліцію». У зв`язку із втратою чинності нормативної бази щодо проходження служби працівниками міліції, скороченням всіх штатів і посад та ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, у тому числі і Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, звільненню підлягали всі працівники без виключення. Національна поліція України є новоствореним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положення Закону України «Про міліцію». Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. У запереченнях Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області наголошується на тому, що не надходило жодної заяви від ОСОБА_1 щодо прийняття на службу до Національної поліції.

Представник Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області у своїх запереченнях наголошувала на тому, що з дня опублікування цього Закону України «Про Національну поліцію» всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Також зазначала, що подання рапорту не передбачено чинним законодавством, а для вступу до поліції подається заява, яка адресується очільникові новоутвореного органу Національної поліції, який не є правонаступником ліквідованих територіальних органів МВС України. У запереченнях Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області зазначається, що Красноармійське відділення ГУ НП в Донецькій області та Димитровський МВ ГУ МВС України в Донецькій області не володіє інформацією щодо наявності рапорту про бажання проходити публічну службу в поліції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Красноармійським МРВ ГУМВС України в Донецькій області 04 квітня 2007 року (а.с. 10-13). Згідно картки платника податків ОСОБА_1 одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 9).

Як вбачається з позовної зави, ОСОБА_1 01 жовтня 2002 року був прийнятий на роботу до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області до складу Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області в області від 06 листопада 2015 року № 378 о/с По особовому складу згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про порядок проходження рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майор міліції ОСОБА_1 (М-118046), старший дільничний інспектор міліції сектору дільничних інспекторів міліції Димитровського МВ, звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) за п. 64 г (через скорочення штатів) з 06 листопада 2015 року (а.с. 75, 208).

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 07 грудня 2015 року № 4 о/с По особовому складу внесені зміни до наказу ГУ МВС в області від 06 листопада 2015 року № 378 о/с у частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 , вирішено вважати вислугу років на 06 листопада 2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги 13 років 01 місяців 05 днів (а.с. 7).

Позивач у судовому засіданні пояснив, що при подачі рапорту на та заяви про прийняття до Національної поліції в Донецькій області зробив по 2 примірника вказаних документів. Перші два примірника він віддав до відділу кадрового забезпечення Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, а інші два залишив у себе та подав до суду.

Димитровським відділенням поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області надана довідка від 18 березня 2016 року № 2860/402/05-2016 про те, що згідно обліків Журналу вхідної кореспонденції відділення поліції (інв. № 52) в період з 07 листопада 2015 року по 18 березня 2016 року заява про прийом на службу до Національної поліції України від ОСОБА_1 не надходила (а.с. 124).

Як свідчить довідка Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 18 березня 2016 року № 16535, згідно обліків Журналу вхідної кореспонденції міськвідділу (інв. № 2311) в період з 06 серпня по 06 листопада 2015 року заява про прийом на службу до Національної поліції України від ОСОБА_1 не надходила (а.с. 125).

У довідці управління кадрового забезпечення ГУ НП в Донецькій області від 19 квітня 2016 року № 914/12/02-2016 також йдеться про те, що заява про прийом на службу до Національної поліції України від ОСОБА_1 не надходила (а.с. 96).

Крім того, надана довідка ГУ МВС України в Донецькій області від 19 квітня 2016 року № 284 лк, в тому, що від колишнього старшого дільничого інспектора міліції сектору дільничих інспекторів міліції Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області Полив`яного О.В. рапорт про звільнення з ОВС у зв`язку з переходом в інші міністерства (відомства), заклади, організації до УКЗ ГУ МВС України в Донецькій області не надходив.

Представник Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області у судовому засіданні пояснила, що від позивача рапорт про звільнення не надходив, а посилання у наказі про звільнення на такий рапорт є технічною помилкою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що на час виникнення спірних правовідносин очолювала кадрову службу Димитровського МВ. 06 листопада 2015 року працівники міськвідділу подали рапорти про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням, за станом здоров`я, за переведенням тощо, а ті, хто виявив бажання проходити службу в поліції подали відповідні заяви. Всі рапорти і заяви були завізовані керівництвом Димитровського МВ та передані до ГУ МВС в Донецькій області.

ОСОБА_3 заперечувала твердження позивача про те, що заяву про прийняття до Національної поліції, подану ОСОБА_1 , не передала до ГУ МВС в Донецькій області.

Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1388 затверджений Перелік змін у штатах МВС, яким скасовано всі штати та скорочено всі посади по ГУМВС в області (а.с. 130).

Позивач стверджував що, до 12 листопада 2015 року виходив на службу і заступав у добові наряди згідно з графіком. На запитання суду пояснив, що з наказом про прийняття на службу до Національної поліції ознайомлений не був, однак вважав себе працівником поліції.

Так, записи у Журналі реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні із вогнепальної зброєю і боєприпасами Димитровського відділення Красноармійського відділу ГУ НП в Донецькій області (інв. № 4), свідчать, що 09 та 10 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив інструктаж (а.с. 52-54).

Записи у Журналі обліку інструктажів особового складу Димитровського відділення Красноармійського відділу ГУ НП в Донецькій області (інв. № 6), свідчать, що 10 листопада 2015 року позивач проходив інструктаж (а.с. 55-56).

Згідно із записами у Книзі нарядів Димитровського відділення Красноармійського відділу ГУ НП в Донецькій області (інв. № 9), ОСОБА_1 заступав у наряди (а.с. 46-48).

У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що за переліченими фактами наразі проводиться службове розслідування.

Як вбачається з довідки ГУ МВС України в Донецькій області про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 24 грудня 2015 року, позивач в період з 01 лютого 2015 року по 06 листопада 2015 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с. 8).

Димитровським МВ ГУ МВС України в Донецькій області надано лист від 14 квітня 2016 року № 16563, у якому зазначається винагорода за участь в антитерористичній операції ОСОБА_1 , котра виплачувалась на підставі наказів ГУ МВС України в Донецькій області та рапортів Димитровського МВ з лютого по листопад 2015 року (а.с. 94).

Здійснивши правову оцінку обставин справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, виходячи з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Частиною першою статті 18 Закону № 565 було визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон № 580), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Закон № 580 офіційно оприлюднений 06 серпня 2015 року у газеті «Голос України» № 141-142.

Відповідно до пункту 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Таким чином, з 07 серпня 2015 року набули чинності пункти 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Таким чином, в силу прямої норми Закону (пункт 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580) з дня опублікування цього Закону, тобто з 06 серпня 2015 року, всі працівники міліції, в тому числі Позивач, вважалися такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

З огляду на це суд не приймає доводи Позивача, що він не був повідомлений у встановленому законодавством порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, який набув чинності з 07 серпня 2015 року, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Аналіз п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 зумовлює висновок, що законодавець передбачив можливість прийняття працівників міліції на службу до поліції.

Однак така можливість обумовлена наявністю бажання працівника міліції проходити службу в поліції, а також відповідністю такого працівника міліції вимогам до поліцейських, які визначені Законом № 580.

Згідно з абзацом 1 пункту 10 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, який набув чинності з 07 серпня 2015 року, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Здійснюючи оцінку доводів позивача про те, що ним виявлено бажання проходити службу в поліції, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається з довідок Димитровського відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, Головного управління МВС України в Донецькій області, а також ГУ НП в Донецькій області до вказаних органів не надходила заява позивача про вступ до Національної поліції.

Як вбачається з другого примірника такої заяви, яка, за словами позивача, подана ним до відділу кадрів Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькі області (а.с. 45), заява адресована Начальнику ГУ МВС України в Донецькій області.

В той же час, за змістом Закону № 580 вказана заява має бути адресована начальникові ГУ НП в Донецькі області.

Викладені обставини у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що позивачем не доведено подання заяви до уповноваженого органу про вступ до лав Національної поліції.

Твердження позивач про те, що вихід на службу після 06 листопада 2015 року має розцінюватися як виявлення бажання проходити службу у Національній поліції не приймається до уваги з огляду на те, що Законом № 580 встановлений спеціальний порядок вступу до Національної поліції.

Сам лише факт виходу позивача на службу не може вважатися достатнім доказом дотримання відповідного порядку. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, позивач, виходячи на службу, не був ознайомлений з наказами про прийняття на службу до Національної поліції, і вважав себе поліцейським виключно з власних міркувань.

Викладене означає, що у суду немає правових підстав вважати незаконним наказ про звільнення позивача зі служби за скороченням.

Це також означає, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача змінити наказ ГУ МВС України в Донецькій області та зобов`язання оформити трудовий договір є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги стосовно стягнення з ГУ МВС України в Донецькій області грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними вимогами.

Вимоги позивача щодо виплати йому винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі Постанова № 24) в сумі 29 600, 00 грн, на думку суду, задоволенню не підлягають враховуючи наступне.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, наказів Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, Міністерства внутрішніх справ України від 02 лютого 2015 року № 123 Про деякі питання відрядження до зони АТО, від 23 липня 2014 року № 719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України, доручення Головного управління МВС України в Донецькій області від 27 березня 2015 року № 1485/Аб Про виплату винагороди особам рядового і начальницького складу ОВС за безпосередню участь в антитерористичних операціях працівникам ОВС виплачувалася винагорода за безпосередню участь в АТО.

Також зазначено, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях (далі АТО), здійснення заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою здійснювалося на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника АТЦ при СБУ, із зазначенням конкретних місць несення служби та бойових зіткнень.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Згідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2014 року № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету, нарахування та виплата коштів здійснюється лише при безпосередній участі в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, у разі одночасного дотримання наступних умов: залучення до проведення АТО, перебуванні у підпорядкуванні (виконання завдання) керівництва штабу АТО, перебування в районі проведення АТО.

При цьому, безпосередня участь в АТО підтверджується наступними документами: журналом ведення оперативної обстановки; бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання; бойовим наказом командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовим наказом командира військової частини, який виконував завдання; постовою відомістю під час охорони об`єктів (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку, тощо), де зазначений особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Так, відповідно до пункту 2 наказу МВС України від 23 липня 2014 року № 719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України, винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

Таким чином, виходячи з листа Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 14 квітня 2016 року № 16563 за лютий 2015 року позивачу за 11 днів нараховано та виплачено 1343,00 грн. (наказ від 02 квітня 2015 року № 738); за березень 2015 року за 2 дні 221,00 грн. (наказ від 02 квітня 2015 року № 739); за квітень 2015 року за 5 днів 570,00 грн. (наказ від 06 липня 2015 року № 1496); за травень 2015 року за 12 днів 1391,00 грн. (наказ від 06 липня 2015 року № 1496); за червень 2015 року за 27 днів 1078,00 грн. (наказ від 18 серпня 2015 року № 1786); за липень 2015 року за 3 дні 1764,00 грн. (наказ від 16 вересня 2015 року № 2013); за серпень 2015 року за 3 дні 713,00 грн. (наказ від 16 вересня 2015 року № 2014); за вересень 2015 року за 3 дні 643,00 грн. (наказ від 06 листопада 2015 року № 2456); за жовтень 2015 року за 9 днів 1128,00 грн. (наказ від 06 листопада 2015 року № 2457); за листопад 2015 року за 2 дні 134,00 грн. (наказ від 06 листопада 2015 року № 2458).

Виплачені відповідачем суми позивач не оспорює, але вважає що винагорода має нараховуватись за весь час, коли він працював у міліції в населеному пункті, що відноситься до зони проведення АТО.

З огляду на те, що законодавством установлено виплата винагороди лише за участь особи в окремих заходах та операціях, яка, до того ж, має підтверджуватися спеціальними документами, суд дійшов висновку про те, позивачу правомірно, згідно норм чинного законодавства, нараховано та виплачено грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Позивачем не додано жодних документів або пояснень на спростування цього висновку.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі виготовлена та підписана 04 липня 2016 року.

Суддя Аляб`єв І.Г.