Справа № 570/1805/16-а
Суддя: Сидоренко С.М.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 570/1805/16-а
номер провадження 2-а/570/22/2016
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області, як адміністративного суду, ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії з 01 червня 2015 року до 31 грудня 2015 року по інвалідності відповідно до ст. 47 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати відповідача виплатити їй пенсію по інвалідності, відповідно до вищевказаного Закону України з 01 червня 2015 року у попередньому розмірі. В добровільному порядку за її заявою відповідач відмовляється здійснювати вищезазначений перерахунок, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду та просить його задовольнити.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав письмові заперечення, в яких вказано, що оскільки стаття 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", чітко визначає припинення виплат призначених пенсій, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", а позивач працює на посаді, що відноситься до державної служби та є інвалідом З групи, управлінням правомірно, припинено виплату пенсії позивачу. Зазначає, що позовні вимоги є незаконними і безпідставними, таз таких підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненської області з 21.11.2012 року,як отримувач пенсії по інвалідності третьої групи, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З квітня місяця 2015 року позивачу тимчасово припинено виплату пенсії, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача. ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в районі Рівненської області від 16.02.2016 року повідомило, що виплата пенсії по інвалідності припинена у зв'язку з набранням чинності з 01.04.2015 р. Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII.

Відповідно до ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України" , "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у

період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цього Закону, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу).

Аналогічні зміни внесені в ч. ч. 4-7 ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII "Про державну службу" (далі Закон N 3723-XII) та в абзац другий частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вказані норми вищевказаних законів є чинними, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Кончституцією та законами України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та 25 січня 2012 року №3-рп/2012 суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, обмеження застосовуються у разі наявності таких умов у їх сукупності: особа має працювати, особа не має бути інвалідом I або II груп, інвалідом війни III групи або учасником бойових дій, особою, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особа має працювати на посаді, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України "Про державну службу".

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 призначена та по теперішній час працює на посаді завідувача юридичного сектору апарату Рівненської райдержадміністрації.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону N 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. З огляду на це суд приходить до висновку, що положеннями Закону N 213-VIII та Закону N 3723-XII не визначено, що така особа, до якої застосовується обмеження щодо виплати пенсії, вже фактично має мати право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, законом України "Про державну службу", зокрема фактично має досягти пенсійного віку, мати необхідний страховий стаж, у тому числі стаж державної служби, тощо. А тому суд приходить до висновку, що вказані обмеження поширюються на будь-яких осіб, які отримують пенсію, крім тих, які прямо визначені у вказаних законах, а саме:

1) інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

2) осіб, які працюють на посадах, які не дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України","Про державну службу", "Про прокуратуру","Про судоустрій і статус суддів";

3) осіб, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, ОСОБА_4 національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, ОСОБА_3 державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об'єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції (п. 3 Прикінцевих положень Закону N213-VIII).

Отже, позивач не є особою, на яку не поширюються вказані обмеження,

Щодо твердження позивача про неможливість обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на соціальний захист, слід зазначити наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено і рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 21.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально -економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Таким чином, оскільки позивач продовжує працювати на посаді завідувача юридичного сектору апарату Рівненської райдержадміністрації, відсутні підстави для нарахування та виплати їй пенсії по інвалідності третьої групи з 01 червня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 71, 160, 162, 163, 183-2, 186, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України Про державну службу, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сидоренко С.М.