Справа № 2-а-823/10/0408
Суддя: Міхеєва В. Ю.
Дата ухвалення: 2010-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-а-823/10/0408
Провадження № б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

"23" жовтня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі: головуючого судді Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Федчишиній В.М.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора ДПС 2-го взводу Коблевської роти ДПС ДАІ УМВС України у Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 15.11.2010 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, у якому він просить визнати протиправним рішення інспектора ДПС 2-го взводу Коблевської роти ДПС ДАІ УМВС України у Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_4 та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 284703 від 31.10.2010 р.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 31.10.2010 р. о 13 год. 50 хв. він рухався по шосе Одеса-Новоазовськ, та на 76 км. вказаного шосе був зупинений відповідачем, який виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 284703 від 31.10.2010 p., в якій було вказано: „ ... водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Міцубісі АЕ 38 69 CM, перевищив швидкість руху більше ніж на 20 км/год. Рухався зі швидкістю 116 км/год, при максимально допустимій 90 км/год.

Позивач зазначає, що на момент зупинки його відповідачем, він, дійсно, рухався на вказаному шосе, але зі швидкістю, яка не перевищувала 90 км/год. Відповідно, на думку позивача, п. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) він не порушував.

Позивач вважає дії співробітників ДАІ протиправними, оскільки він не порушував Правила дорожнього руху України, про що вказав у протоколі серії BEI № 147482 від 31.10.2010 р. До того ж, позивач зазначає, що радар із зафіксованою швидкістю йому ніхто не показав, і тим більше, що його обганяли інші транспортні засоби, які рухались у попутному напрямку.

На думку позивача відповідач брутально порушив вимоги Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України № 1111 від 13.11.2006 року, а саме: п.п. 22.1, 22.2, 22.6 р. 22, які стосуються взаємовідносин працівників ДПС з учасниками дорожнього руху.

Позивач запропонував співробітникам ДАІ опитати свідків, які знаходились у його авто і все бачили (про що він заначив в протоколі про адміністративне правопорушення), але вони не забажали цього робити. Оскільки, як заначає позивач, йому не було залишено вибору, він з зауваженнями попідписував і протокол, і постанову, як не згодний з ними. Тому позивач просить визнати протиправним рішення інспектора ДПС 2- го взводу Коблевської роти ДПС ДАІ УМВС України у Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_4 та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 284703 від 31.10.2010 р.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання викликався, не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд на підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) проводить розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.10.2010 року інспектором ДПС 2-го взводу Коблевської роти ДПС ДАІ УМВС України у Миколаївській області сержантом міліції ОСОБА_4 була винесена постанова серії ВЕ № 284703 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с. 4).

Зазначена постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії BEI № 147482 від 31.10.2010 року, складеного тією ж посадовою особою, з якого убачається, що позивач у своїх письмових поясненнях по суті порушення зазначив, що правила дорожнього руху не порушував (а.с. 5).

Розглядаючи зазначений спір, суд керується наступним.

Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, будь-які докази в обґрунтування правомірності своїх дій відповідачем не були надані після отримання ухвали суду про відкриття провадження, у звязку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного проступку є докази.

Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Всі ці факти у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення субєкта владних повноважень, повинно бути законним та обґрунтованим, і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

В порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, враховуючи, що позивач заперечував проти допущення ним порушень Правил дорожнього руху України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 289 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає оскарженню протягом 10 днів з моменту її винесення. Позивач зазначений строк не пропустив.

Як убачається із постанови про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 284703 від 31.10.2010 року, її копію позивач отримав у день винесення постанови, тобто, 31.10.2010 року. Згідно штемпеля на поштовому конверті, із адміністративним позовом до суду він звернувся 10.11.2010 року, у встановлений законом десятиденний строк.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вина позивача ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП України, не доведена і постанова від 31.10.2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення за це правопорушення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. З, 8, 11, 69, 70, 71, 86, 99, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 247, 288, 289, 293 КУпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до інспектора ДПС 2-го взводу Коблевської роти ДПС ДАІ УМВС України у Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії посадової особи - інспектора ДПС 2-го взводу Коблевської роти ДПС ДАІ УМВС України у Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_4 щодо винесення постанови серії ВЕ № 284703 від 31.10.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень відносно ОСОБА_3, неправомірними.

Скасувати постанову серії ВЕ № 284703 від 31.10.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 27.12.2010 року.

Суддя: В. Ю. Міхеєва