Справа № 2а-29025/10/0570
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

У Х В А Л А

В С Т А Н О В И В:

Постановою суду від 03 лютого 2011 року позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької області до державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про стягнення суми боргу у розмірі 6289599, 58 грн. було повністю задоволено. Вказана постанова суду не оскаржувалася сторонами та набрала законної сили.

Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернулося до суду із заявою від 30 червня 2016 року про відстрочення виконання постанови суду строком на один рік.

Заяву обґрунтовувало скрутним фінансовим становищем через що, відповідач не може своєчасно розрахуватися із позивачем.

Зазначає, що фінансовий стан підприємства не стабільний, фінансово залежний від бюджетного фінансування, кредиторська заборгованість станом на 31.01.2016 року становить 764692 тис. грн., що підтверджується аналізом фінансово – господарської діяльності ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське №». Має місце зростання собівартості товарної вугільної продукції, отримані доходи не покривають проведених витрат.

Дефіцит коштів на поточну діяльність та зріст цін на товари, робити, послуги, споживані в процесі виробництва призвели до низького попиту на вугільну продукцію, збільшення кредиторської заборгованості підприємства.

Зазначає, що державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» включено в перелік підприємств паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» є надкатегорійним по газу (метан) і небезпечне за вибухами вугільного пилу, тому зобов’язане виконувати всі передбачені законодавством заходи з охорони безпеки праці, які носять витратний характер.

Представник заявника через канцелярію суду надав клопотання про розгляд спраи у порядку письмового провадження

Управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької області представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлене належним чином, через канцелярію суду надали заперечення та просили розглянути справу за їх відсутності.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, на підставі ст. 128 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Разом з тим, відповідач зазначає, що за даними бухгалтерського обліку державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» у травні 2016 року він сплатив платежів до бюджету в розмірі 180105 тис. гривень.

Згідно аналізу фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» за 1 квартал 2016 року фінансовий стан підприємства нестабільний, отримані доходи не покривають проведених витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Стаття 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює належність та допустимість доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов’язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Доказів настання форс-мажорних обставин відповідачем не надано.

Судове рішення набрало законної сили 27 лютого 2011 року, про що свідчить виконавчий лист, виданий у даній справі. Проте, підприємством протягом більш ніж п’ять років заборгованість не погашена, судове рішення всупереч статті 129 Конституції України не виконане. При цьому, відповідач просить відстрочити виконання постанови ще на один рік.

Згідно з ч.2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення.

Керуючись статтями 263, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 КАС України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Тарасенко І.М.