Справа № 806/834/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м.Житомир справа № 806/834/16

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кашина В.А.,

представника відповідача Мазяра А.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини-польової пошти НОМЕР_1 про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання звільнити з військової служби,

встановив:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність командира військової частини щодо його звільнення з військової служби на підставі п.п."г" п.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та зобов`язати військову частину польову пошту В 2731 звільнити його з військової служби на підставі п.п."г" п.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходить військову службу за контрактом у військовій частині польовій пошті В 2731. Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11.03.2016, який набрав законної сили, позивача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік.

Враховуючи зазначені обставини, позивач звернувся до відповідача з рапортом щодо звільнення з військової служби, проте йому було відмовлено, питання про звільнення не вирішено, що, на думку позивача, є незаконною бездіяльністю командування військової частини.

Відповідач у письмових запереченнях на позов не визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що п.п."г" ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачає звільнення з військової служби у зв`язку із реальним відбуттям покарання пов`язаного з обмеженням чи позбавленням волі та пониженні у військовому званні, тоді як позивача було звільнено від відбуття покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині польовій пошті НОМЕР_1 , строк дії контракту продовжено до оголошення демобілізації.

11 березня 2016 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області визнав винним ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді трьох років позбавлення волі і на підставі ст.75 Кримінального кодексу України його було звільнено від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить новий злочин. Вирок набрав законної сили 12.04.2016 (а.с.5-6).

15.04.2016 позивач звернувся до командира військової частини польової пошти В 2731 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі п.п."в" п.3 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

За результатами розгляду поданого рапорту листом №3764 від 03.05.2016 ОСОБА_1 було повідомлено, що він не може бути звільнений з військової служби, оскільки згідно вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11.03.2016 був звільнений від відбування покарання, тобто є реабілітованим і може бути звільнений з військової служби лише в загальному порядку (а.с.8).

Згідно із ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон), Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Звільнення з військової служби військовослужбовців, призваних під час мобілізації, в особливий період, у разі оголошення демобілізації здійснюється відповідно до підпункту "ґ" частини другої статті 26 цього Закону.

Згідно із абз.11 ст.1 Закону України "Про оборону України", особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Перелік підстав для припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом визначено частиною 6 статті 26 Закону .

Згідно з ч.6 ст.26 Закону контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби:

а) у зв`язку із закінченням строку контракту;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби;

в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;

д) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України;

е) через службову невідповідність;

є) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;

ж) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

з) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);

и) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

і) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";

ї) у зв`язку з неможливістю переведення на іншу посаду у разі безпосереднього підпорядкування близькій особі;

й) у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки, яка здійснюється під час доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади (прийому на військову службу);

к) у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем - жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років;

л) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади";

м) у зв`язку із закінченням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.

Крім того, ч.8 ст.26 Закону передбачено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці:

1) з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини:

а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини:

виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи;

необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань;

е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків;

є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;

ж) які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону;

з) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

Відповідно до частин 9 статті 23 Закону у разі настання особливого періоду: 1) для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба продовжується понад встановлені строки: у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до термінів, визначених рішенням Президента України, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону; з моменту введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону; 2) для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до п.12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище.

Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж", "и", "і", "ї", "й" та "л" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "д", "з" та "к" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (п.35 Положення).

Відповідно до п.246 Положення військовослужбовці, яким за вироком суду призначено покарання, не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі, та ті, яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, можуть бути залишені на військовій службі за рішенням командирів (начальників), яким надано право звільнення таких осіб з військової служби, на підставі клопотання командира (начальника) військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу, в порядку, визначеному цим Положенням. При прийнятті рішення про залишення зазначених військовослужбовців на військовій службі враховуються високі професійні, ділові та моральні якості військовослужбовців, нагальна потреба в таких фахівцях, попереднє ставлення їх до військової служби та придатність до неї за станом здоров`я, наявність державних нагород, вид і ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Проаналізувавши наведені норми, суд приходить до висновку, що згідно п.п."г" ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, однак згідно зазначених вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України залишення військовослужбовця на військовій службі може відбутись за рішенням командирів (начальників), яким надано право звільнення таких осіб з військової служби у разі, якщо таку особу звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, при прийнятті рішення про залишення позивача на військовій службі враховано нагальну потребу у забезпеченні достатньої кількості особового складу Збройних Сил України під час дії особливого періоду. Також зазначив, що в силу ст.164 Кримінально-виконавчого кодексу України військовою частиною здійснюється контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає зазначити, що відповідний командир скористався своїм правом на залишення позивача на військовій службі, що узгоджується із вищенаведеними нормами чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 13 липня 2016 р.