Справа № 809/2192/15
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року № 876/9170/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Гользбергер А.П.

представників позивача - Маланчин М.М., Сорочан О.В.

представника відповідача - Гавадзина М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Аресконт» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Аресконт» до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС у Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу, -

встановив:

28.05.2015 ПП «Аресконт» (далі - позивач, Підприємство) до ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС у Івано-Франківській області (далі - відповідач, ДПІ) у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2015 № , рішення від 10.04.2015 № , від 10.04.2015 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.04.2015 № Ю-.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач дійшов помилкових висновків про те, що Підприємство внаслідок використання праці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без працевлаштування, занизило податок на доходи фізичних осіб, єдиний соціальний внесок та військовий збір за вересень-січень 2015 року, оскільки вказані обставин не підтверджуються жодними доказами, окрім суб'єктивних пояснень вказаних осіб.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.08.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на помилковість висновків суду першої інстанції на те, що обставини викладені у акті перевірки підтверджуються виписками з банківських рахунків, оскільки такі не містять відомостей, що платником коштів є ПП «Аресконт». Судом першої інстанції залишено не спростованими ті обставини, що трудові відносини між Підприємством та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виникли відповідно 20.11.2014 та 18.11.2014, що підтверджується власноручно написаними заявами про прийняття на роботу, наказами та контрактами.

Представники апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що у звязку із зверненням гр. ОСОБА_5 від 28.01.2015 щодо порушення ПП «Аресконт» вимог законодавства про працю та використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, ДПІ у м. Івано-Франківську на підставі наказу № 316 від 13.03.2015 проведено фактичну перевірку ПП «Аресконт», за результатами якої складено акт перевірки № 1314/09-15-17-02/33162207 від 26.03.2015.

Згідно висновків цього акта, під час перевірки встановлено наступні порушення:

- ст. 18, п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податку на доходи фізичних осіб в розмірі 448,01 грн;

- п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, - не відображено та відображено з недостовірними відомостями доходи в податковому розрахунку (форма № 1-ДФ) за 3-4 кв. 2014 року;

- п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України внаслідок чого донараховано 60,75 грн військового збору;

- п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 5, ч. 7 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного внеску в сумі 1313,93 грн.

Такі висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що ПП «Аресконт» не здійснило документальне оформлення трудових відносин з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у період відповідно з 21.09.2014 по 19.11.2014 та з 23.09.2014 по 17.11.2014, внаслідок чого на отриману ними у ці періоди заробітну плату не нараховано податок з доходів фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок. Також встановлено, позивачем по вказаних працівниках у листопаді 2014 року та у січні 2015 року не в повному обсязі утримано податок з доходів фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок.

На підставі цього акта перевірки відповідачем 10.04.2015 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів найманих працівників в сумі 1124,89 грн, в тому числі 448,01 грн - за основним платежем та 676,88 грн - за штрафними санкціями;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-, якою донараховано 1313,93 грн єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску № , яким у зв'язку з донарахуванням єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування застосовано штрафні санкції в сумі 290,74 грн.

- рішення про застосування штрафних фінансових санкцій з неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 136,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки встановлені в акті перевірки порушення підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, виписками банківських установ про рух коштів на рахунках громадян.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Згідно пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 170.8.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України податковий агент утримує та сплачує (перераховує) до бюджету податок за ставками, визначеними у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків (п. 18.2 ст. 18 Податкового кодексу України).

В силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивач зобов'язаний нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Також, позивач у відповідності до пп. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України утримувати військовий збір, зокрема, із заробітної плати, яка нараховується (виплачується, надається) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та цивільно-правовими договорами.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що роботодавець, нараховуючи працівнику заробітну плату, діє як податковий агент та зобов'язаний утримати із вказаного доходу податок на доходи фізичних осіб, єдиний соціальний внесок та військовий збір.

Однак, суд першої інстанції, погодившись і доводами податкового органу, належним чином не дослідив чим підтверджується обставини неоформлення трудових відносин з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та виплата цим працівникам заробітної плати у спірний період.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 із заявою про працевлаштування на 0,5 ставки охоронця ПП «Аресконт» звернувся 20.11.2014 (а.с. 90), цього ж дня позивачем було видано відповідний наказ № 72-к (а.с. 86) та укладено контракт і договір про матеріальну відповідальність (а.с. 80-83).

ОСОБА_6 із заявою про прийняття на 0,5 ставки охоронника ПП «Арескон» 18.11.2014, цього з дня Підприємством винесено відповідний наказ № 70-к (а.с. 84), укладено контракт та договір про матеріальну відповідальність (а.с. 93-96).

Ці обставини підтверджуються також наданими суду апедяційної інстанції табелями обліку робочого часу, згідно яких ОСОБА_5 на ПП «Аресконт» працює з 20.11.2014, а ОСОБА_6 - з 18.11.2014.

Суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги посилання податкового органу на виписки з банківських рахунків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкритих у ПАТ КБ "ПриватБанк", оскільки з цих виписок не вбачається, що кошти на ці рахунки надходили від ПП «Арескон». Натомість як вказує позивач, виплата заробітної плати вказаним особам здійснювалась готівкою з каси підприємства, а не на банківські рахунки, що підтверджується наявними у справі видатковими касовими ордерами (а.с. 37-39).

Крім цього, суду апеляційної інстанції позивачем надано банківські виписки за листопад 2014 року - січень 2015 року, з яких вбачається, що ПП «Арескон» на розрахунково-касовому обслуговуванні перебуває у ПАТ "Банк Національний кредит" та не здійснювало виплату заробітної плати через ПАТ КБ "ПриватБанк", а відтак в суду відпала необхідність для отримання інформації від ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно ухвали від 12.04.2016.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своїх поясненнях податковому органу зазначили, що на роботу фактично їх було прийнято відповідно з 21.09.2014 та 23.09.2014, про що цими датами було укладено контракти. Однак, це не узгоджується з тим, що заяви про прийняття на роботу написані у листопаді 2014 року.

Також ці особи зазначають, що для оформлення трудових відносин ними було надано ряд документів, зокрема: довідку про несудимість, медичну довідку для отримання зброї. Однак, як вбачається із матеріалів справи, медична довідка серії 10 ААА № 579491 для отримання травматичної зброї, ОСОБА_5 видана 03.10.2014 (а.с. 120), що свідчить про те, що така ним не могла бути подана роботодавцю 21.09.2014. Аналогічним чином не могла бути подана і довідка про відсутність судимості, яка датована 30.09.2014 (а.с. 119).

Таким чином, пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не узгоджуються із іншими матеріалами справи, а тому не можуть бути прийняті до уваги. Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про працевлаштування ОСОБА_5 21.09.2014, а ОСОБА_6 23.09.2014, матеріали справи не містять.

За відсутності доказів, які б підтверджували факт працевлаштування та виплату заробітної плати ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вересні-жовтні 2014 року, безпідставним є донарахування позивачу за ці періоди податку з доходів фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору.

Що стосується висновків податкового органу про неутримання у повному обсязі податку з доходів фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору під час виплати вказаним вище працівникам заробітної плати у листопаді 2014 року та січні 2015 року, то суд апеляційної інстанції зазначає, що такі висновки ґрунтуються виключно на виписках з банківських рахунків (а.с. 70), з яких, як уже зазначалось вище, не вбачається, що кошти надходили саме від ПП «Аресконт».

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб, єдиного соціального внеску та застосування штрафних санкцій пов'язаних з цими донарахуваннями, а тому позов підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Згідно частин 1, 6 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 182,70 грн сплатив за подання позовної заяви (а.с. 2) та 913,50 грн за подання апеляційної скарги, а відтак ці кошти мають бути йому відшкодовані.

Керуючись ст.ст. 94, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Аресконт» задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року у справі № 809/2192/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Приватного підприємства «Аресконт» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2015 № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного соціального внеску від 10.04.2015 № , рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховувався єдиний внесок від 10.04.2014 № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.04.2015 № Ю-, які винесені Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС у Івано-Франківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС у Івано-Франківській області (код - 38713333, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь Приватного підприємства «Аресконт» (код - 33162207, вул. Довженка, 9б/79, м. Івано-Франківськ, 76005) судові витрати в сумі 1096,20 грн (одна тисяча дев'яносто шість гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Постанова у повному обсязі складена та підписана 07.07.2016.