Справа № 359/2510/15-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/2510/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Борець Є.О. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю. Мєзєнцева Є.І.

при секретарі Рафальській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Металіст» на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ВІМФ» до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Металіст» про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області про скасування рішення № 113.9-19-XXIII від 25 грудня 2001 року.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, третя особа - ТОВ «Фірма «Металіст», звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в 1993 році позивач одержав державний акт на право користування землею серії Б №017672.

У такий спосіб він набув право користування земельною ділянкою площею 1,0 га для розміщення виробничої бази, що розташовується на території Щасливської сільської ради.

Рішенням Щасливської сільської ради №113.9-19-XXIII від 25 грудня 2001 року був затверджений проект відведення ТОВ фірмі «Металіст» в тимчасове користування на умовах оренди строком на 49 років земельної ділянки площею 29,71 га під розміщення комплексу утилізації побутових відходів.

На підставі цього рішення органу місцевого самоврядування 11 січня 2002 року Щасливська сільська рада уклала з ТОВ фірмою «Металіст» договір оренди, за яким Щасливська сільська рада надала, а ТОВ фірма «Металіст» прийняла в строкове, платне користування земельну ділянку площею 29,71 га для розміщення комплексу утилізації побутових відходів, що розташовується в адміністративних межах Щасливської сільської ради.

Крім того, 16 вересня 2010 року Щасливська сільська рада уклала з ТОВ фірмою «Металіст» договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки (а.с.24-28 т.3), за яким площа орендованої земельної ділянки була зменшеною до 19,0964 га.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII, що був чинним на час прийняття оскаржуваного рішення, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації провадиться лише після вилучення (викупу) цієї ділянки в порядку, передбаченому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Однак, доказів того, що право користування позивача спірною земельною ділянкою на час винесення спірного рішення припинено, матеріали справи не містять. Таких доказів також і не надано суду апеляційної інстанції.

З висновку експерта №1-23/03 від 23 березня 2016 року вбачається, що земельна ділянка, яка була передана в оренду ТОВ фірми «Металіст», повністю накладається на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні ПП «ВІМФ».

Вищезазначені обставини свідчать про те, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування суперечить закону та порушує право ПП «ВІМФ» на користування виділеною йому земельною ділянкою, що не спростовувалось відповідачем під час розгляду вказаної справи.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України підлягали скасуванню в судовому порядку.

З огляду на встановлені судом порушення спірним рішенням вимог земельного законодавства колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного рішення.

При цьому, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта щодо неправомірного призначення експертизи та доручення її проведення не державній експертній установі з огляду на наступне.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2015 року клопотання позивача задоволено та зупинено провадження у справі у зв'язку з призначенням експертизи.

Вказане рішення оскаржувалось третьою особою в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року по справі №359/2510/15-а, яка набрала законної сили досліджено процесуальні дії апелянта у суді першої інстанції, згідно яких він не звертався до суду з переліком питань, які потребують відповіді експерта, та не конкретизував експертну установу, якій слід доручити її проведення, так як і інші учасники процесу, тому його посилання на це в апеляційній скарзі не відповідають дійсності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КАС України висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Разом з тим, у суду апеляційної інстанції немає підстав не погоджуватись з висновком експерта та не приймати його до уваги, оскільки експерт чітко та в повному обсязі надав відповіді на поставлені судом першої інстанції питання та був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Наполягаючи на скасуванні оскаржуваної постанови ТОВ фірмі «Металіст» також зазначила щодо порушення, на її думку, вимог ст. 99 КАС України щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Однак, вказані доводи також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 99 КАС України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З досліджуваних судовою колегією матеріалів справи вбачається, що про порушення своїх прав позивач дізнався 06 серпня 2009 року з листа №02-09-503 у якому зазначалось про неможливість Щасливською сільською радою Бориспільського району Київської області укласти з позивачем договір оренди на земельну ділянку відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право дострокової оренди строком на 49 років на земельну ділянку ПП «ВІМФ» у зв'язку тим, що дна земельна ділянка передана на підставі договору оренди від 11 січня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Кузьміченком А.П., зареєстрованого в реєстрі за №50, ТОВ фірмі «Металіст» терміном на 49 років.

08 вересня 2009 року позивач отримав копію оскаржуваного рішення та вищезазначеного договору оренди.

14 травня 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Даний факт підтверджується відбитком штемпеля поштового відділення, який міститься на конверті (а.с. 10).

Тобто, позов було подано в межах строку, визначеного ст. 99 КАС України та підстави для залишення адміністративного позову без розгляду на підставі ст. 100 КАС України відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Металіст» - залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст ухвали виготовлений 07 липня 2016 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Мєзєнцев Є.І.