Справа № 805/1579/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 р. Справа № 805/1579/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алябєва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області про скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року до суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) до Відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області (далі - Відділ ДВС) у якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Відділу ДВС ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06 травня 2016 року та поновити виконавче провадження № 50034088 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса від 16 січня 2016 року.

Зазначали, що спірною постановою Відділу ДВС від 06 травня 2016 року стягувачеві повернутий виконавчий документ у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення. Вважають постанову протиправною, оскільки державним виконавцем, в порушення вимог Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», не вжиті заходи щодо розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Просили задовольнити позов.

Представники сторін до судового засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини четвертої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України про подання позовної заяви суд повідомляє відповідача за допомогою кур'єра, телефону, факсу, електронної пошти чи іншого технічного засобу зв'язку не пізніше наступного дня після відкриття провадження у справі. Протягом одного дня з дня одержання такого повідомлення відповідач зобов'язаний отримати в суді копію позовної заяви та доданих до неї документів.

Проте, відповідач до судового засідання не зявився, заперечень на позов не надав.

З урахуванням частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

18 липня 2012 року між Банком та ТОВ «ТПК УКРСПЛАВ» укладено договір кредитної лінії № 26-15-23/12.

Виконання зобовязань за договором кредитної лінії забезпечено договором застави обладнання № 38, якій нотаріально посвідчений 18 липня 2012 року. Відповідно до зазначеного договору предметом застави є обладнання, яке визначено у додатку до договору застави та знаходиться за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Б. Хмельницького, 1.

У звязку з невиконанням ТОВ «ТПК УКРСПЛАВ» зобовязань за вказаним договором, Банком направлена на адресу товариства вимога про усунення порушень зобовязання № 22-6/505 від 26 листопада 2015 року та у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровані відомості про звернення стягнення.

16 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис на копії договору застави № 38 від 18 липня 2012 року.

З метою виконання вказаного виконавчого напису, Банк звернувся до Відділу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження. 03 лютого 2016 року державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50034088.

27 квітня 2016 року Відділом ДВС винесена постанова про арешт майна позичальника (ТОВ «ТПК УКРСПЛАВ») та оголошення заборони на його відчуження.

Разом з тим, 27 квітня 2016 року заступником начальника Відділу ДВС ОСОБА_1 складено акт про відсутність майна позичальника за його місцезнаходженням.

06 травня 2016 року заступником начальника Відділу ДВС ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 6 частини першої статті 47 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606) у звязку з відсутністю майна на яке необхідно звернути стягнення.

Здійснивши правову оцінку обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. При цьому виходить з такого.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що єдиною підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є відсутність майна, на яке необхідно звернути стягнення.

Згідно із приписами статті 47 Закону № 606 виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Відповідно до пункту 1.5 розділу 1 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5 (далі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Ця норма кореспондується із нормами Закону № 606.

Відповідно до приписів статті 4 Закону № 606 під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти.

Статтею 5 Закону № 606 визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Згідно із статтею 11 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобовязаний здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 40 Закону № 606 у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції.

Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи Національної поліції, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець.

Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже з правового аналізу зазначених вище норм Закону можливо зробити висновок, що обовязок організації або вжиття заходів щодо розшуку майна боржника покладений на державного виконавця.

Крім того, з аналізу положень статті 47 Закону № 606 вбачається, що коли у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а заходи щодо його розшуку не дали результатів, то тільки у цьому випадку державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази вжиття державним виконавцем таких заходів. Сам лише вихід за адресою знаходження майна не може вважатись достатньою підставою для винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про те що постанова заступника начальника Відділу ДВС ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу від 06 травня 2016 року винесена із порушенням норм Закону № 606, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги Банку про поновлення виконавчого провадження суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 51 Закону № 606 у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Таким чином, обовязок поновлення виконавчого провадження № 50034088 з урахуванням вимог статті 51 Закону № 606 покладений на відповідну посадову особу Відділу ДВС.

З огляду на положення частини другої статті 162 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобовязання відповідача прийняти будь-яке рішення, зокрема, поновити виконавче провадження.

З урахуванням викладеного у задоволенні позовної вимоги щодо поновлення виконавчого провадження № 50034088 слід відмовити.

Відповідно до статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158-163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 від 06 травня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавче провадження № 50034088.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суд через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.