Справа № 610/2021/16-а
Суддя: Тімонова В. М.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 610/2021/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

за участі: секретаря Кравченко М.Ю.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області в інтересах ОСОБА_3 (надалі за текстом позивач) з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області (надалі за текстом відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до ст. 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року, що діяла станом на час призначення пенсії - квітень 2003 року) на підставі довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату від 30.03.16 № 18-225 вих. 16; скасувати рішення відповідача від 10.05.16 № 172544 щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років згідно статті 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року); зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної їй пенсії за вислугу років відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року) з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, згідно довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату від 30.03.16 № 18-225 вих. 16, починаючи з 01.01. 2016 року, без обмеження її максимального розміру та стягнути на його користь сплачений судовий збір в розмірі 551,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 1976 року він працював у прокуратурі Луганської області на різних посадах.

30.04.2003 року у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.01.1991 року № 1789-ХІІ (редакція від 11.03.02) йому призначено пенсію за вислугу років в розмірі 1826 грн. 09 коп., номер пенсійної справи 151634, виходячи з розрахунку 90 % від суми заробітної плати.

26.08.2014 року він перемістився із тимчасово окупованої території України до Балаклійського району Харківської області, про що отримав відповідну довідку від 28.10.2014року № НОМЕР_1.

04.05.2016 року він звернувся з заявою до відповідача про перерахунок пенсії з більшого заробітку у розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати згідно Довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату від 30.03.16 № 18-225 вих. 16.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.12 № 505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» зі змінами відповідно до постанови КМУ № 763 від 30.09.2015 року з урахуванням постанови КМУ від 09.12.15 № 1013 працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно зі ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії.

Рішенням Управління від 10.05.2016 № 172544 йому відмовлено у перерахунку пенсії, з посиланням на ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у перерахунку пенсії, змушений звернутись із даним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у звязку з набранням чинності п.5. Прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ. Просив у задоволенні позову відмовити, оскільки згідно із Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N 76-VIIIчастину 18 статті 501 Закону України «Про прокуратуру» щодо перерахунку пенсій викладено у новій редакції, а саме - умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України, тому відсутні підстави для перерахунку пенсії. Також посилався на те, що пенсію позивачеві перерахувати неможливо в звязку з відсутністю порядку здійснення перерахування пенсій.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши її фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з квітня 2003 року позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно статті 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% від заробітку.

Відповідно до вимог ст. 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників або у зв'язку із звільненням з роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно зі ст.50 - 1 Закону є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

Умови та порядок перерахунок пенсії прокурорам на час виникнення спірних правовідносин регламентовано статтею 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачеві 30.04.2003 року.

Право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку зі звільненням регламентовано частиною 13 статті 50 - 1 вищевказаного Закону, якою передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Викладення пункту 18 вказаної статті у новій редакції (умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України) та відсутність такого порядку станом на час звернення за перерахунком не позбавляє прокурорів права на перерахунок раніше призначених пенсій у зв'язку зі звільненням із збереженням при цьому розміру того відсотку від заробітної плати, який було взято на час призначення пенсії.

Таким чином, підстави як призначення так і перерахунку пенсій працівникам прокуратури у Законі України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII були визначені єдиною статтею 50 - 1, право на перерахунок раніше призначених пенсій у працівників прокуратури визначалось приписами пункту 18 вказаної статті, відповідно до якого, таке право наставало саме у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників.

У звязку з підвищенням працівникам прокуратури заробітної плати 04.05.2016 року позивачем було подано заяву до відповідача про перерахунок пенсії з більшого заробітку у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату від 30.03.16 № 18-225 вих. 16 (а.с.6).

Рішенням відповідача від.10.05.2016 року № 172544 позивачеві відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 (а.с.7).

Щодо фактичних обставин справи спору між сторонами не виникало. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні погодився із обгрунтуванням позовної заяви нормами права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі вимог ст. 50 - 1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Пенсія призначається в розмірі 90 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до вимог ч. 18 ст. 50 - 1 Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно до вимог статей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Суд вважає, що вказані норми закону, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи, що позивач 04.05.2016 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, відповідач повинен був керуватися ст.50 - 1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року не зазнали. Отже, відповідач повинен провести перерахунок пенсії позивачу на підставі заяви від 04.05.16, документів пенсійної справи, довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату від 30.03.16 № 18-225 вих. 16 та частин 13, 18 ст. 501 ЗУ «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року, що діяла станом на квітень 2003 року) з розрахунку 90% від середнього щомісячного (чинного) заробітку відповідної посади робітника прокуратури з 01.01.2016 без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 року (справа №21-348а13), від 06.10.2015 року (справа №127/11720/14-а). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Крім цього, відповідно дорішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 року (справа №21-348а1), від 17.12.2013 року (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст. 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 р. (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року), відповідач грубо порушує соціальні права і свободи позивача. Правомірність позовних вимог та протиправність дій суб'єкта владних повноважень щодо призначення та перерахунку пенсійних виплат підтверджені судовими рішеннями у наступних провадженнях, а саме: №569/16631/15а (постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 21.12.2015 року), №286/2971/15-а (постанова Овруцького районного суду Житомирської області від 08.09.2015 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2015 року), №569/15699/15-а (постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 24.11.2015 року), №522/20478/14-а (постанова Приморського районного суду м. Одеса від 26.10.2015 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015 року), № 752/17048/15-а (постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2015 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року), №750/6743/15-а (постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.09.2015, ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015, ухвала Вищого адміністративного суду України від 25.01.2016 року), №607/18146/15-а (постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2016 року), №274/3304/15-а (постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.09.2015 року, ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 року), ухвала Вищого адміністративного суду України від 04.11.2015), № 2-а/463/69/14 (ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року), №2-396/05 (ухвала Вищого адміністративного суду України від 26.10.2006 року), № К-10710/10 (ухвала Вищого адміністративного суду України від 10.11.2011 року), № 2-а/640/6/16 (постанова Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2016 року) та іншими.

Відповідно до вимог ст. 18 КАС України, місцевим судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Внесені Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" зміни до статті 50 - 1 Закону № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50 - 1 Закону № 1789-ХІ.

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Також, згідно з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Звернення позивача до суб'єкта владних повноважень щодо здійснення перерахунку пенсії законодавчо ґрунтується саме відповідно до вимог ст. 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року), а не Закону, який діє на час звернення та значно звужує зміст та обсяг прав і свобод позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 244 2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №-213 є неспроможними, оскільки вони врегульовують питання призначення пенсій, а не їх перерахунку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є неправомірним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

З зазначених правових підстав і наведених вище нормативно-правових актів, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності правових підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії, визнає неправомірною позицію відповідача про те, що оскільки на час виникнення спірних правовідносин пункт 18 статті 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру», який регламентував можливості перерахунку пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати та перерахунку пенсії на день звільнення з роботи викладено у новій редакції - умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України, то відсутні підстави для перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, як доведеного та обґрунтованого.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19,22,46 Конституції України, ст.ст. 2,7-9, 11,17, 18, 71, 94, 99, 104, 105, 121, 128, 153, 158-163, 167, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року), суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_3 пенсії у розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області від 30.03.2016 року №18-225 вих16.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області від 10.05.16 №172544.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити перерахунок ОСОБА_3 призначеної пенсії, починаючи з 01.01.2016 року у розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати згідно довідки прокуратури Луганської області від 30.03.2016 року №18-225 вих16 без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області виплатити ОСОБА_3 недоплачену різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією за період з 01.01.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 06.07.2016 року.

СУДДЯ