Справа № 826/8214/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8214/16 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

30 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та скасування постанови від 20.01.2016р. №37, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" звернулось з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та скасування постанови від 20.01.2016р. №37 "Деякі питання виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ та державної соціальної допомоги".

Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення адмін6істративного позову шляхом заборони постійно діючій конкурсній комісії з визначення уповноважених банків, створеній на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2005р. №318 "Про удосконалення механізму виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ та державної соціальної допомоги", приймати рішення про припинення виконання ПАТ "Кредобанк" функцій уповноваженого банку на підставі п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016р. №37 "Деякі питання виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ та державної соціальної допомоги" до набрання законної сили рішенням у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2016 року у задоволенні клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Апелянт аргументує свою позицію тим, що є всі підстави стверджувати про наявність об'єктивних причин для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, а саме про наявність небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та інших банків, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної постанови з огляду на що необхідним є забезпечення позову.

Суд першої інстанції мотивував свою позицію тим, що, як вбачається з клопотання позивача, заборона вчиняти певні дії стосується постійно діючої конкурсної комісії з визначення уповноважених банків, яка створена на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2005р. №318, яка не є стороною у даній справі. Відтак, клопотання позивача в цій частині не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та задоволено бути не може. У той же час, доводи, які наведенні позивачем в обґрунтування заборони вчиняти певні дії не свідчать про очевидну протиправність рішень відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, з вищевказаних правових норм вбачається, що вжиття заходів забезпечення позову можливо лише в інтересах позивача та у спосіб зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або забороною вчиняти йому певні дії. При цьому такі заходи можуть стосуватися лише рішень та дій відповідача у справі і не можуть поширюватися на третіх осіб чи інших осіб, які не приймають участі у її розгляді.

Згідно з абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 N 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, а також не доведено, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У зв'язку з цим, судом першої інстанції було прийнято вірне рішення, адже ні із змісту позовної заяви, ні із змісту заяви про забезпечення адміністративного позову не вбачається, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Колегія суддів вважає, що захист цих прав, свобод та інтересів можливий і без вжиття таких заходів, оскільки з матеріалів справи не вбачається очевидних ознак порушення прав позивача відповідачем, а встановлення відповідності його дій нормам чинного законодавства можливе лише при розгляді даної справи по суті.

Враховуючи викладені у позовній заяві обставини справи та зазначені положення КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта не спростовують оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 05.07.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.