Справа № 813/8161/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 р. № 876/11189/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судового засідання: Гользбергер А.П.

представника позивача - Квіткіна Ю.М.

представника відповідача - Гладій О.Б.

прокурора - Бойко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Галичина» до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, за участі прокуратури Львівської області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ПрАТ «Галичина» звернулася в суд із адміністративним позовом до СДПІ у якому, з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.10.2014, просить: визнати протиправними дії відповідача, які полягають у закінченні перевірки 26.12.2012, за результатами якої складено акт від 26.12.2012 № 1177/31-00/25553579; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.01.2013 №№ /284, /286 та від 26.12.2012 №№ /1239, /12538, /12541.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність вказаних вище дій та податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем на запит податкового органу повідомлено листом від 12.12.2012 про втрату запитуваних первинних документів щодо господарських операцій з ТОВ «Маджестік» та про вжиття заходів для їх відновлення, а відтак податковий орган відповідно до ст. 44 ПК України не мав право закінчувати перевірку та виносити спірні податкові повідомлення-рішення. Також позивач вказує на те, що викладені у акті перевірки висновки відповідача ґрунтуються виключно на акті перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, висновки якого жодним чином не підтверджуються.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Маджестік» не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки такі підтверджуються договором, актами приймання-передачі, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними. У зв'язку з втратою цих документів позивачем було надіслано запит ТОВ «Маджестік» та отримано відповідь колишнього керівника ОСОБА_4 до якої долучені вказані первинні документи. Також апелянт вказує на те, що відповідачем вже проводилась перевірка позивача з питань взаємовідносин з ТОВ «Маджестік» за період з 01.01.2009 по 31.12.2010, за наслідками якої відповідно до довідки від 31.05.2011 № 1021/23-а/25553579 жодних порушень встановлено не було.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник відповідача та прокурор у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та прокурора, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 252 від 21.12.2012 призначено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість за грудень 2009 року та податку на прибуток за ІV квартал 2009 року при здійсненні взаєморозрахунків з ТОВ «Маджестік» з 24.12.2012 тривалістю 15 робочих днів.

За результатами згаданої перевірки, відповідачем складено акт від 26.12.2012 за № 1177/31-00/25553579 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.01.2013:

- № /284, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 1000000 грн, в тому числі, за основним платежем - 800000 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 200000 грн;

- № /286, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1250000 грн, в тому числі, за основним платежем - 1000000 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 250000 грн.

У акті перевірки зазначено, що в результаті порушень п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР, чинного на час оподаткування господарських операцій, які відображені в акті перевірки, позивачем занижено податок на прибуток у сумі 1000000 грн. Крім того, в акті перевірки зазначено про порушення пп. 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1, 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР, чинного на час оподаткування господарських операцій, які відображені в акті перевірки.

Крім того, за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість за лютий 2010 року та податку на прибуток за період І кварталу 2010 року при здійсненні розрахунків з ТОВ «Маджестік» відповідачем складено акт за № 861/31-00/25553579 від 16.10.2012 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.11.2012:

- за № /12539, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 226142,50 грн, в тому числі за основним платежем - 180914 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 45228,50 грн;

- за № /12538, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 198857,50 грн, в тому числі, за основним платежем - 159086 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 39771,50 грн;

- за № /12541, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 531250 грн, в тому числі, за основним платежем - 425000 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 106250 грн. 00 коп.

Аналогічні порушенням зазначеним в акті від 26.12.2012 року за №1177/31-00/25553579 викладені також в акті за №861/31-00/25553579 від 16.10.2012 року, що призвело, на думку контролюючого органу, до заниження податку на додану вартість за лютий 2010 року на суму 340000 грн та до безпідставного включення до складу валових витрат в І кварталі 2010 року 425000 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки дії відповідача щодо закінчення перевірки та складення за її наслідками акта не породжують для позивача жодних прав чи обов'язків. Щодо податкових повідомлень-рішень, то суд першої інстанції дійшов висновку, що такі є правомірними, оскільки у процесі судового розгляду не підтверджено реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Маджестік».

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Реалізація органами ДПС контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України здійснюється шляхом проведення перевірок платників податків в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

При цьому, визначення сум платнику податків, що підлягають сплаті до бюджету, відповідно до ст. 58 ПК України, здійснюється органом ДПС шляхом надіслання (вручення) платнику податків податкового повідомлення-рішення.

З наведених норм права випливає, що платник податків на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

У свою чергу висновки акта перевірки та, власне, сам акт перевірки, не є рішенням органу владних повноважень, а відтак не породжує для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права, обов'язки та законні інтереси, що виключає можливість такого платника податків з урахуванням ст. 17 КАС України на їх оскарження у судовому порядку.

Дії по складанню акта та закінченню перевірки 26.12.2012 також не є протиправними, оскільки акт являється письмовою формою результатів перевірки, що проводиться податком органом, складання якого є компетенцією органів ДПС.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про визнання дій протиправними задоволеними бути не можуть.

Щодо позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Виходячи з положень п.1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон), податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

У відповідності до вимог пп. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (пп. 7.2.6. п. 7.2 статті 7 Закону).

Згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а також, у разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

За п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій матеріальній або нематеріальній формах, здійснювана як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які прибавляються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи попередні рішення судів і направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, у своїй ухвалі зазначив про необхідність дослідження питання реальності господарських операцій з урахуванням відповідних первинних бухгалтерських документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, наявність у підприємства основних засобів, трудових ресурсів, необхідних для вчинення дій, що становлять зміст відповідних операцій тощо; необхідним є дослідження самих договорів укладених між позивачем та ТОВ «Маджестік» та всіх первинних документів, пов'язаних із їх виконанням, обставин, які б підтверджували рух активів у процесі здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, а також встановлення наявності зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) з понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку та використання цих товарів у господарській діяльності; не було взято до уваги клопотання відповідача та не надано належної правової оцінки, щодо витребування у ПрАТ «Галичина» оригіналів ТТН, оскільки позивачем на підтвердження господарських операцій з ТОВ «Маджестік» було надано суду неналежної якості копії товарно-транспортних накладних, що не дають можливості проаналізувати зазначені докази по суті.

Як вбачається з актів перевірок, підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стало те, що в порушення норм податкового законодавства позивач відобразив в податковому обліку по податку на додану вартість та податку на прибуток господарські операції з ТзОВ «Маджестік». При цьому, орган державної податкової служби вважає, що згадані операції не носили реального характеру, оскільки контрагент позивача містить ознаки фіктивності та не підтверджується транспортування товарно-матеріальних цінностей.

Так, між ЗАТ «Галичина» (покупець) та ТОВ «Маджестік» (продавець) 09.12.2009 укладено договір купівлі-продажу товарів за № 09/12/09 згідно з умов якого продавець продає, а покупець купляє молоко сухе знежирене, у відповідності до заявок покупця, у яких вказується кількість товару, та оплачує його вартість.

Позивачем на підтвердження реальності здійснених операцій по вказаному договору надано: акт приймання - передачі № 1 від 09.12.2009, акт приймання - передачі № 2 від 09.12.2009, акт приймання - передачі № 3 від 09.12.2009, акт приймання - передачі № 4 від 09.12.2009, акт приймання - передачі № 5 від 09.12.2009, акт приймання - передачі № 6 від 09.12.2009, акт приймання - передачі № 7 від 09.12.2009, акт приймання - передачі № 8 від 09.12.2009, акт приймання - передачі № 9 від 11.02.2010, акт приймання - передачі № 10 від 11.02.2010, акт приймання - передачі № 11 від 11.02.2010, видаткову накладну № РН-1209/04 від 09.12.2009, видаткову накладну № РН-0211/03 від 11.02.2010, податкову накладну від 09.12.2009 № 120904, податкову накладну від 11.02.2010 за № 21104.

Однак, вказані документи не можуть прийняті до уваги, оскільки як встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 № 876/6654/13 встановлено, що в рамках розслідування кримінальної справи за № 051101, порушеної за ознаками вчинення злочину, передбаченого ст. 205 КК України, 20.01.2011 відділом податкової міліції Бабушкінського району м. Дніпропетровська відібрано зразки підписів директора ТОВ «Маджестік» ОСОБА_4 для почеркознавчого дослідження.

1 лютого 2011 року Бабушкінським РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області проведено почеркознавче дослідження підписів на податкових деклараціях № 62/04-36 у період діяльності директора ТОВ «Маджестік» ОСОБА_4 та встановлено, що підписи на податкових деклараціях від імені директора ТОВ «Маджестік» ОСОБА_4 зроблені іншою особою.

Керівник ТОВ «Маджестік» ОСОБА_4 обвинувачувалась у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України і згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року її звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію у 2011 році». Постановою доведена вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 28.12.2010, вона працювала на службі Радіо Таксі, а на момент допиту на посаді комплектувальниці. Про ТОВ «Маджестік» їй взагалі нічого невідомо, жодних первинних бухгалтерських документів вона ніколи не підписувала. Діяльність підприємства - ТОВ «Маджестік» здійснювалась без її згоди від її імені, проте без її участі.

У постанові від 05.03.2012 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що підприємства, податкові накладні яких стали підставою для формування покупцем податкового кредиту, зареєстровані в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України і Реєстрі платників податку на додану вартість за зверненням невстановлених осіб від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, отже, виписані від їх імені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Як встановлено судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції витребовувались у позивача: докази втрати документів по операціях з контрагентом ТОВ «Маджестік»; докази на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентом ТОВ «Маджестік», що описані в акті перевірки, на підставі якого винесено податкові повідомлення - рішення (договори, докази відображення операцій а бухгалтерському та податковому обліку, докази оплати по договору, докази руху активів в процесі здійснення господарських операцій, докази транспортування товару тощо); оригінали товарно-транспортних накладних по операціях з ТОВ "Маджестік".

Позивач надав суду договір, акти приймання-передачі товару, видаткові накладні, податкові накладні. Однак, позивачем не було подано суду доказів відображення операцій а бухгалтерському обліку, доказів оплати по договору, доказів руху активів в процесі здійснення господарських операцій, доказів транспортування товару (оригіналів).

В ухвалі Вищого адміністративного суду від 21.10.2014 зазначено, що не було взято до уваги клопотання відповідача та не надано належної правової оцінки, щодо витребування у ПрАТ «Галичина» оригіналів ТТН, оскільки позивачем на підтвердження господарських операцій з ТОВ «Маджестік» було надано суду неналежної якості копії товарно-транспортних накладних, що не дають можливості проаналізувати зазначені докази по суті. Однак, такі позивачем не представлені, а тому не можуть бути взяті до уваги їх копії.

Не нагадано позивачем і доказів за яких обставин було втрачено первинні документи, які б давали можливість встановити поважність причин їх неподання до перевірки, хоча на це звертав увагу ВАС України у своїй ухвалі 21.10.2014. А наданий суду апеляційної інстанції акт про втрату документів носить формальний характер.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 11.01.2013 за № /284, за № /286 та від 01.11.2012 за № /12539, за № /12538, за № /12541.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі № 813/8161/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 08.07.2016.