Справа № 826/2460/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 червня 2016 року № 826/2460/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія "Галицька"
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
про скасування рішення
Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач) та просить суд скасувати постанову № 15/13-15/13/5 від 13.01.2016 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг (далі - оскаржувана постанова).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неможливість виконання розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 01.12.2015 у зв'язку із наявністю судового провадження в Арцизькому районному суді Одеської області про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні судом на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2014 року громадянином ОСОБА_1 подано до Товариства заяву про страхове відшкодування у зв'язку із настанням 07.06.2014 події, що має ознаки страхового випадку за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2014 року № АI/2174782.

В подальшому, ОСОБА_1 подано скаргу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо невиконання Приватним акціонерним товариством страхова компанія «Галицька» зобов'язань за вищевказаним договором.

Актом про правопорушення законодавства у сфері фінансових послуг від 18.02.2015 року № 92/13-15/13/6 розпочато провадження , вчинене Приватним акціонерним товариством страховою компанією «Галицька» на ринку фінансових послуг.

Листом від 30.03.2015 року позивач повідомив Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про пред'явлення позову щодо визнання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2014 року № АI/2174782 недійсним до Арцизького районного суду Одеської області.

Розпорядженням від 09.04.2015 року № 702 зупинено провадження у справі про порушення ПАТ страховою компанією «Галицька» у зв'язку з тим, що неможливо розглянути до вирішення пов'язаної з нею справи, що розглядається у суді, до набрання рішенням суду в такій справі законної сили.

30.07.2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг направлено на адресу позивача вимогу № 4609/13-8 щодо надання інформації про результати розгляду справчи в суді.

Листом від 05.08.2015 року Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька» повідомила відповідача, що станом на 04.08.2015 року позовна заява ПрАТ СК «Галицька» про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2014 року № АI/2174782 судом не розглянута.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 01.12.2015 року № 2944 зобов'язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги, яким зобов'язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити відповідача про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін до 22.12.2015 року.

Листом від 21.12.2015 року позивач повідомив Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 06.05.2015 року залишено без розгляду позовну заяву ПрАТ СК «Галицька» у зв'язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання. Також позивач повідомив, що повторно звернувся до суду з тими ж позовними вимогами.

28.12.2015 року працівниками відділу правозастосування, контролю та аналізу виконання заходів впливу на ринку фінансових страхування департаменту страхового регулювання та нагляду складено акт про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством страховою компанією «Галицька» на ринку фінансових послуг № 983/13-15/13/5 та розпочато провадження у справі про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

Листом від 29.12.2015 року № 9235/13-8 позивачу повідомлено про місце, дату та час розгляду справи про правопорушення.

В подальшому, 13.01.2016 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг винесено Постанову № 15/13-15/13/5 від 13.01.2016 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг Приватним акціонерним товариством страхова компанія «Галицька», якою застосовано до позивача штрафну санкцію в розмірі 1 700, 00 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови було не виконання Приватним акціонерним товариством страховою компанією «Галицька», розпорядження № 2944, оскільки позивачем не прийнято рішення у разі визнання вимог заявника про здійснення страхового відшкодування та його виплати або у разі невизнання майнових вимог заявника відмовити у здійсненні страхового відшкодування.

Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька» вважає, що в повному обсязі виконало розпорядження № 2944, адже рішення відносно виплати страхового відшкодування або відмови у його виплаті не приймається позивачем у зв'язку із повторним зверненням до Арцизького районного суду Одеської області із вимогою про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2014 року № АI/2174782.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг визначено Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» 12.07.2001 № 2664-III (далі - Закон № 2664-III).

Цей Закон регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг (ч. 1 ст. 2 Закону № 2664-III).

Відносини, що виникають у зв'язку з функціонуванням фінансових ринків та наданням фінансових послуг споживачам, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України з питань регулювання ринків фінансових послуг, а також прийнятими згідно з цими законами нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 Закону № 2664-III).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону № 2664-III державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом застосування уповноваженими державними органами заходів впливу.

Водночас, державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється, зокрема, щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Статтею 39 Закону № 2664-III врегульовано, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати, серед іншого, такі заходи впливу як зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення; накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону (п. 1, 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 2664-III).

Порядок та умови застосування заходів впливу, в контексті ч. 2 ст. 40 Закону № 2664-III встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Так, Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 №2319, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення №2319).

У відповідності до п.1.1. розділу I Положення №2319 останнє визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження.

Згідно п. 1.5. розділу I Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в зверненнях громадян.

Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу (п. 1.6. розділу I Положення №2319).

Рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим. Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення (п. 1.7. розділу I Положення №2319).

Нацкомфінпослуг, в контексті ч. 1, 3 п. 2.1. розділу II Положення №2319 може застосовувати такі заходи впливу зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення, накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Як слідує зі змісту оскаржуваного розпорядження та вказувалось вище до Нацкомфінпослуг надійшла скарга ОСОБА_1 щодо невиконання Товариством зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2014 року № АI/2174782 та порушення Товариством вимог законодавства про фінансові послуги у зв'язку з чим відповідачем винесено розпорядження № 2944.

Вважаючи вищевказаний договір недійсним позивачем було подано позовну заяву до Арцизького районного суду Одеської області, яка в подальшому Ухвалою суду залишена без розгляду у зв'язку з неявкою представника позивача.

За наслідками винесення судового рішення позивачем не виконано вимоги розпорядження № 2944 та не прийнято рішення у разі визнання вимог заявника про здійснення страхового відшкодування та його виплати або у разі невизнання майнових вимог заявника відмовити у здійсненні страхового відшкодування.

За приписами п. 5.9 Положення № 2319 Рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання особами. У разі невиконання особами рішень про застосування заходів впливу Нацкомфінпослуг вживає заходів щодо виконання рішень у порядку, визначеному законодавством.

За таких обставин, відповідач дійшов висновку, що позивачем порушено вимоги законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: п. 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319.

Суд, оцінюючи підстави для винесення оскаржуваної постанови, з урахуванням письмових позицій викладених сторонами, вважає що висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів Положення № 2319 обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Водночас, статтею 26 Закону № 85/96-ВР підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Тобто, з вказаного слідує, що страховик має право прийняти рішення про виплату страхового відшкодування так і відмовити у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування у випадках встановлених Законом № 85/96-ВР.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не прийнято жодного рішення на виконання вимог Розпорядження № 2944 та не наведено про обґрунтованих підстав неприйняття такого рішення.

Також позивач зазначав, що за наслідками судового розгляду та залишення позовної заяви Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька» без розгляду ним повторно було подано позов до тієї ж особи з тих самих підстав, що вказує на неможливість виконання вищевказаного Розпорядження. Проте, такі доводи суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Арцизького районного суду від 19.01.2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька» про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Проте, оскаржувана Постанова № 15/13-15/13/5 винесена 13.01.2016, тобто до відкриття провадження у вищевказаній цивільній справі, що в свою чергу спростовує доводи позивача про порушення його прав у зв'язку із наявністю зазначеного судового провадження.

Отже, оскільки позивачем не виконано вимоги Розпорядження 2944 та не усунуто порушення законодавства про фінансові послуги та не та повідомлено Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів, суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в силу положень статті 71 КАС України спростував твердження позивача, у той час коли, позивачем в силу положень ч.1 ст.71 КАС України не доведено належними та допустимими доказами обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя В. І. Келеберда