Справа № 814/3752/15
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/3752/15

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

секретар Ханділян Г.В.,

за участю:

представника апелянта ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 18.08.2015 року № 000063/03-21,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом про визнання рішення про застосування фінансових санкцій від 18.08.2015 № 000063/03-21 таким, що прийнято не на підставі та не у спосіб, передбачений законом - Податковим Кодексом України, скасування рішення від 18.08.2015 № 000063/03-2 про застосування фінансових санкцій.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що перевірка позивача, на підставі якої прийнято акт від 17.07.2015 року, не проводилась, порушень, зазначених в акті, позивач не допускав, оскільки він розпочав діяльність тільки 29.07.2015 року за адресою м. Миколаїв, вул. Сивашської дівізії, 5а.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року адміністративний позов було задоволено частково.

Скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № 000063/03-21 від 18.08.2015р.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду Головне управління ДФС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом № 245 від 07.07.2015 року зобовязано головним державним ревізорам провести фактичну перевірку з питань дотримання законодавства в частині виробництва, обігу, зберігання, транспортування та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів торгівельного обєкту, розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Петровського, на території парку культури та відпочинку ім. Петровського з 08.07.2015 року.

В направленнях на перевірку № 325, №326, №327 від 07.07.2015 року зазначено провести фактичну перевірку торгівельного обєкту, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Петровського, на території парку культури та відпочинку імені Петровського.

В акті перевірки від 17.07.2015 року зазначено, що перевірку здійснено в присутності ОСОБА_4 реалізатора, яка мешкає за адресою м. Миколаїв, вул.9 Продольна,2 та ФОП ОСОБА_3.

Інспекторами складено акт відмови від підписання направлення на перевірку від 08.07.2015 року ФОП ОСОБА_3

В акті перевірки зазначені порушення, які були виявлені в ході проведення перевірки та акт відмови від підписання матеріалів перевірки від 17.07.2015 року.

На підставі акта перевірки податковим органом було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000063/03-21 від 18.08.2015 року, яким на підставі п.5,9,14 ч.2 ст.17 Закону України Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі: 1.Роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії на такий вид діяльності 17 000 грн., 2.Роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії на такий вид діяльності 17 000 грн., 3 Роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів 10000 грн., 4 Продаж алкогольних напоїв у невизначеному для цього місці торгівлі - 6800 грн., 5. Продаж тютюнових виробів у невизначеному для цього місці торгівлі - 6800 грн., а всього 57 600 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про застосування фінансових санкцій № 000063/03-21 від 18.08.2015р прийнято податковим органом неправомірно.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Податкового кодексу України.

При цьому колегія суддів зазначає, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду в апеляційному порядку не оскаржується, а тому відповідно до п. 13.1. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013, № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

За змістом ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до субєктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

- оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії 200 % вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.

- порушення вимог ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" - 6800 грн., якою передбачено, заборона продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: у невизначених для цього місцях торгівлі.

- роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками та імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів 100% вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10 000 грн.

Згідно п. 81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

В суді першої інстанції були допитані в якості свідків ревізори, які здійснювали перевірку ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які пояснили, що вони знали, що вийшли на перевірку саме ФОП ОСОБА_3, реалізатор ОСОБА_4 повідомила, що вона працює у ОСОБА_3 Ревізори здійснили закупку пляшки горілки та пачки цигарок, чек реалізатор їм не надала, оскільки був відсутній касовий апарат. Перевіряючі надали направлення та наказ на перевірку, які реалізатор відмовилась підписувати. Реалізатор викликала ОСОБА_3, який теж відмовився ставити підпис у направленнях на перевірку.

Також були допитані в якості свідків працівники податкової міліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення відносно реалізатора ОСОБА_4 ОСОБА_8 та пояснив, що ОСОБА_4 сказала, що не знає прізвище підприємця, у кого вона працює. Потім підїхав чоловік, який назвав себе довіреною особою торгівельної палатки.

ОСОБА_9 суду пояснив, що у субєкта підприємницької діяльності були відсутні дозвільні документи, тому вони складали документи про вилучення товару. Паспорт ОСОБА_4 він не бачив, кого перевіряли не знає, бачив молодого чоловіка, який сказав, що він представник торгівельного обєкту.

Представники ДФС та податкової міліції допитані в якості свідків пояснили, що вони документ, який би посвідчував особу молодого чоловіка, якого вони перевіряли, не бачили. Особу реалізатора вони також не перевіряли.

При цьому варто зазначити, що реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) в наказі та в направленнях на перевірку не зазначені.

В ході судового розгляду представники податкового органу не змогли пояснити з яких підстав перевіряючі дійшли висновку, що вони вийшли на перевірку ФОП ОСОБА_3

Не надали будь-якої належної інформації щодо відношення позивача до перевіряємого обєкта торгівлі свідки ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_10, які були допитані у суді апеляційної інстанції.

Щодо посилання податкового органу на те, що статтею 81 ПК України передбачена можливість зазначати в направленні на перевірку не суб'єкта перевірки, а об'єкт, перевірка якого проводиться, колегія суддів зазначає наступне.

З направлень на перевірку та наказу не уявляється можливим ідентифікувати господарюючого суб'єкта, перевірку якого необхідно провести, водночас в парку ім.Петровського здійснює підприємницьку діяльність декілька осіб.

Отже, при проведенні перевірки жодна з посадових осіб не пересвідчилась, якого субєкта підприємницької діяльності вони перевіряють, оскільки довідка виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.09.2015 свідчить, що на території парку відпочинку ім. Петровського підприємницьку діяльність здійснюють вісім субєктів господарювання.

Протокол про адміністративне правопорушення та пояснення реалізатора не містять свідчень, що вона працює у ФОП ОСОБА_3, а досліджена у судовому засіданні копія постанови Центрального районного суду м.Миколаєва постанова про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2015 року, справа 49011568/15-н містить інформацію взагалі про іншу адресу перевіряємого обєкта торгівлі. ( а.с.194 )

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі № 814/3752/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду -11 липня 2016 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин