Справа № 806/353/16
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Житомир справа № 806/353/16

категорія 6.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шимоновича Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області ОСОБА_2 від 20.11.2015 №К-64/0-33/19-15 про відмову в державній реєстрації земельної ділянки площею 0,5847 га, яка розташована в с. Парипси по вул. Шевченка, 92 Попільнянського району Житомирської області, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельних ділянок в натурі (на місцевості);

- зобовязати державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області ОСОБА_2 здійснити державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,5847 га, яка розташована в с. Парипси по вул. Шевченка, 92 Попільнянського району Житомирської області, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 26.03.2010 та Державного акту на право приватної власності на землю ЖТ-2245-04-17-007035 є власником земельної ділянки площею 0,5847 га, яка розташована в с. Парипси по вул. Шевченка 92 Попільнянського району Житомирської області. 07.04.2010 звернулась у відділ Держкомзему у Попільнянському районі із заявою про проставлення на Державному акті на право приватної власності на землю ЖТ-2245-04-17-007035 відмітки про реєстрацію права власності земельної ділянки із наданням їй кадастрового номеру. 19.10.2015 звернулась до в.о. начальника Відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області ОСОБА_2 з проханням розяснити причини, з яких не вчиняються реєстраційні дії. 10.12.2015 отримала відмову (лист № К-64/0-33/19-15) у здійсненні реєстрації в звязку із відсутністю погодження меж земельної ділянки в розробленій Попільнянським районним виробничим відділом Житомирської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" технічній документації у відповідності до п. 6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та наявності спірного питання щодо узгодження меж земельної ділянки за зверненням суміжного землекористувача. Вважає відмову незаконною, оскільки Закон України "Про землеустрій" не передбачає необхідність наявності документів у технічній документації, що підтверджують погодження меж земельних ділянок між суміжними землекористувачами, а також підставу для відмови в державній реєстрації земельної ділянки у випадку відсутності таких документів.

Від представника позивача надійшла заява, в якій просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача не зявився в судове засідання, згідно раніше наданих пояснень позов не визнає.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,5847 га, яка розташована за адресою: с. Парипси, вул.Шевченка, 92, Попільнянський район, Житомирська область, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ЖТ № 2245 04-17-007035 від 15.05.2003 (а.с.9) та свідоцтвом про право на спадщину серії ВМР № 806304 (а.с.10).

07.04.2010 позивач звернулась до відділу Держкомзему у Попільнянському районі із заявою про надання послуги із проставлення на державному акті на право власності на землю відмітки про реєстрацію права власності (а.с.51).

19.08.2015 позивач звернулась до в.о. начальника райвідділу Держгеокадастру у Попільнянського району Житомирської області із заявою, в якій просила повідомити про причини, які перешкоджають присвоєнню кадастрового номеру земельній ділянці, якою користується згідно державного акту на право власності. Заяву зареєстровано 19.10.2015 за № К-64/0/5-15 (а.с.58).

Листом від 20.11.2015 № К-64/0-33/19-15 відділом Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області заявницю повідомлено про те, що з метою реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі необхідно здійснити встановлення меж земельної ділянки, оскільки із заявою про узгодження меж земельної ділянки звернувся суміжний землекористувач ОСОБА_3 А відповідно до п. 6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Крім того, стосовно присвоєння кадастрового номера, звернуто увагу, що позивачка лише 19.07.2015 звернулась із замовленням на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі площею 0,5847 га за адресою: с.Парипси, вул.Шевченка 92, Попільнянський район, Житомирська область (а.с.14).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 25.12.2015 та 18.02.2016 повторно подавала заяву до відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області.

Згідно наданих відповідей від 25.01.2016 № К-191/0-69/6-16, від 17.03.2016 № К-255/0-458/6-16 (а.с.29,32), відділ Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області розяснив позивачу, що присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці при наявному державному акті старого зразка повинно відбуватись на підставі технічної документації із землеустрою. Для отримання адміністративної послуги "державна реєстрація земельної ділянки" необхідно подати через Центр надання адміністративних послуг при Попільнянській РДА заяву про державну реєстрацію земельної ділянки, оригінал погодженої документації із землеустрою, електронний документ. Оскільки ОСОБА_1 (станом на березень 2016 року) ще не виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно державний реєстратор не може зареєструвати земельну ділянку.

Досліджуючи правомірність дій відповідача щодо відмови в державній реєстрації земельної ділянки площею 0,5847 га, яка розташована в с.Парипси по вул.Шевченка 92 Попільнянського району Житомирської області, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 131 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно зі частиною другою статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, Державний акт на право власності на землю серії ЖТ-2245-04-17-007035 отриманий ОСОБА_4 у 2003 році на підставі рішення Парипської сільської ради від 30.12.1993 про передачу земельної ділянки площею 0,5847 га в с.Парипси у приватну власність та в ньому відсутній кадастровий номер земельної ділянки (а.с.9), що відповідає встановленій формі державного акта на право власності на землю, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України "Про Порядок подання заяви (клопотання) про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення та форму державного акта на право власності на землю" від 24.03.1999 р. №440 (яка діяла на момент видачі акту).

Таким чином, право власності на дану земельну ділянку було оформлено у 2003 році та успадковане в 2009 році ОСОБА_1.

Згідно пунктів 2, 3 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 №3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

У разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Враховуючи вищевикладені норми, суд приходить до висновку, що земельну ділянку, право власності на яку виникло до 2004 року та яка не була внесена до Державного реєстру земель, може бути зареєстровано тільки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У свою чергу, відсутність такої документації виключає можливість державної реєстрації земельної ділянки.

Як встановлено судом, право власності позивача на земельну ділянку площею 0,5847 га, яка розташована в с.Парипси було оформлено у 2003 році, тобто виникло до 2004 року.

В судовому засіданні встановлено, що відомості про земельну ділянку площею 0,5847 га, яка розташована в с.Парипси по вул.Шевченка 92 Попільнянського району Житомирської області, до Державного реєстру земель не були внесені. Зазначене також підтверджено листом відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області від 20.01.2016 № 22-618-99.4-90/2-16 (а.с.37), в якому вказано, що ця земельна ділянка не була внесена до бази даних Національної кадастрової системи.

З листа відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області від 20.05.2016 № К-397/0-588/6-16 (а.с.102-103) випливає, що документація із землеустрою на дану земельну ділянку не виготовлялась.

19.07.2015 ОСОБА_1 звернулась із заявою до начальника Попільнянського районного відділу Житомирської регіональної ДП "Центр ДЗК" ОСОБА_5 з проханням провести комплекс землевпорядних робіт щодо складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в с.Парипси, вул.Шевченка 92 (а.с.41, 104).

Однак, під час розгляду справи позивачкою не надано жодних доказів, які б свідчили про виготовлення такої технічної документації та надання її разом із заявою про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці.

Більш того, в листі відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області від 20.01.2016 № 22-618-99.4-90/2-16 (а.с.37), зазначено, що 11.01.2016 ОСОБА_1 були повернуті копії всіх документів в звязку із не оплатою договору щодо складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки.

Суд також зазначає, що станом на момент надання відповідей відділом Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області в 2015 році та включно по червень 2016 року на численні заяви та скарги позивача щодо проведення реєстрації земельної ділянки, технічна документація із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в с.Парипси останньою надана не була.

Вказане випливає зі змісту вище досліджених листів відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області від 20.11.2015 № К-64/0-33/19-15, від 25.01.2016 № К-191/0-69/6-16 та від 17.03.2016 № К-255/0-458/6-16.

Крім того, цю обставину підтверджено листом до голови Попільнянської районної ради (а.с.35-36), листом від 07.12.2015 № 22-618-99.4-1063/15-15 (а.с.39), листом від 08.06.2016 № К-4882/0-1614/6-16.

Положеннями статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, як орган державної влади, зобов'язаний забезпечити реалізацію права позивача, який звертається із заявою про присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, однак за наявності технічної документації.

Враховуючи, що позивачем не було надано відповідачу технічної документації щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в с.Парипси, не було надано доказів її існування і в судових засіданнях, відтак, відділ Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області правомірно відмовив у державній реєстрації земельної ділянки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що право позивача, у даному випадку, не може бути реалізовано у зв'язку із його діями не у спосіб, визначений законодавством, без дотримання встановлених формальностей, які чітко регламентовані нормативами та за своїм змістом та є обов'язковими для виконання.

А відтак, враховуючи недотримання позивачем вимог законодавства щодо способу реалізації права щодо присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, не надання відповідачеві технічної документації, суд вважає що відмова відповідача у задоволенні заяв позивача є законною та обґрунтованою.

Разом з цим, суд зазначає, що така відмова відповідача у задоволенні заяв не позбавляє права позивача на повторне звернення до відповідного органу у порядок та спосіб, які визначені діючим законодавством.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при розгляді заяви позивача.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович