Справа № 2а-4963/10/1370
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Справа № 142235/11

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2011 року у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2010 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - Інспекція ДАБК) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_1 виконати вимоги припису № 1/33-л від 03.03.2010 року щодо демонтажу прибудову до квартири № 1 багатоквартирного житлового будинку розміром 5,4 м х6,85 м по АДРЕСА_1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2011 року у справі № 2а-4963/10/1370 позов було задоволено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1, яка у своїй апеляційній скарзі просила скасувати вказане судове рішення та закрити провадження у справі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вимогу припису Інспекції ДАБК виконати не могла, тому що проходила процедуру узаконення самочинної прибудови. Вважає, що суд не в повній мірі дослідив надані йому документи щодо узаконення здійсненої самочинної прибудови, а тому не врахував їх при винесенні свого рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги Інспекції ДАБК, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачем порушено вимоги Законів України «Про архітектурну діяльність» та «Про планування і забудову територій» в частині самовільного будівництва без належно затвердженої і встановленої законом проектної документації, то вимоги позивача про демонтаж зазначеного самочинного будівництва підлягають до задоволення.

Даючи правову оцінку доводам апелянта та висновкам суду, що викладені у оскаржуваному судовому рішенні, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Статтею 29 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Як безспірно встановлено судом, відповідачем самочинно було здійснено прибудову до квартири АДРЕСА_1 без належно затвердженого проекту у порушення ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій».Вказаний факт було встановлено Інспекцією ДАБК під час перевірки (акт № 53-л від 03.03.2010 року) та винесено припис від 03.03.2010 року № 14-л, яким запропоновано відповідачу демонтувати самовільно проведену прибудову у 30-денний строк.

Крім того, постановою Інспекції ДАБК № 1/44-л від 04.03.2010 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф за порушення ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій».

При цьому перевіркою за виконанням вимог припису № 14-л від 03.03.2010 року, проведеною 21.04.2010 року, встановлено, що ОСОБА_1 вимоги зазначеного припису Інспекції ДАБК не виконано (а.с. 8).

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Як встановлено ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Позивач, як орган державного архітектурно-будівельного контролю, наділений правом звернення до суду в порядку ч.7 ст. 376 ЦК України з позовом про знесення самочинного будівництва.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 376 ЦК України, для задоволення вимоги про знесення самочинного будівництва необхідна наявність певних умов, а саме: істотне відхилення від проекту, суперечність суспільним інтересам або порушення права інших осіб, істотне порушення будівельних норм і правил, а також неможливість проведення відповідної перебудови або відмова особи від такої перебудови.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 01.03.2011 року № 103 було затверджено акт приймання-передачі житлового будинку АДРЕСА_1 від 21.02.2011 року з балансу ЛКП «За Замком» на баланс ОСББ «Милятин».

Рішенням загальних зборів ОСББ «Милятин» від 22.02.2011 року було погоджено проведену реконструкцію квартир № 1, 3, 4 будинку по АДРЕСА_1 згідно із Технічними висновками про стан конструктивних елементів житлового будинку та Проекту приведення до діючих норм самовільної реконструкції квартир № 1, 3, 4 за рахунок двоповерхової добудови і надбудови мансардного поверху, виготовлених ЛОСАУ ТАМ «ГАЛАРХБУД».

Мешканець квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5 нотаріально завіреною заявою від 05.04.2011 року також надав дозвіл на узаконення прибудови до квартири № 1 за вказаною адресою.

Між ОСОБА_1 та Львівською міською радою в особі в.о. голови Личаківської районної адміністрації Олійника В.Р. 06.07.2011 року було укладено угоду № 9 про погодження самочинного будівництва.

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації № 378 від 01.08.2011 року затверджено висновок міжвідомчої комісії від 12.04.2011 року (протокол № 5-12 параграф 9) та погоджено самовільно розпочату реконструкцію квартири АДРЕСА_1 згідно із поданою проектною документацією, а ухвалою Львівської міської ради від 01.10.2015 року № 5255 було надано ОСББ «Милятин» дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, відсутні правові підстави для висновку про те, що проведена ОСОБА_1 самовільна реконструкція на даний час суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, а проведення відповідної перебудови є неможливим, як того вимагають приписи ч. 7 ст. 376 ЦК України.

Окрім того, як слідує з позовної заяви, Інспекція ДАБК звернулася в суд з позовом, яким просила зобов'язати ОСОБА_1 виконати вимоги припису щодо демонтажу прибудови, а не з позовом про знесення самочинного будівництва, як це передбачено ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що свідчить про те, що позивач діяв не у спосіб та в порядку, передбаченому Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги Інспекції ДАБК є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції не вбачає передбачених ст. 157 КАС України підстав для закриття провадження у даній справі, а отже такі апеляційні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволені.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2011 року у справі № 2а-4963/10/1370 скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Р.Б.Хобор

Постанова у повному обсязі складена 13 липня 2016 року.