Справа № 826/22771/15
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2016 року по справі за його позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, треті особи: ОСОБА_3, Виконавчий комітет Ірпінської міської ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування погодження, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про:

визнання протиправними дії про надання погодження щодо можливості відхилень від вимог державних будівельних норм при проектуванні 50-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 Київської області, оформленого листом від 27.10.2014 року № 7/14-12722 ;

визнання протиправним і скасування погодження щодо можливості відхилень від вимог державних будівельних норм при проектуванні 50-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 Київської області, оформленого листом від 27.10.2014 року № 7/14-12722.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу про скасування незаконної, на його думку, постанови суду першої інстанції та просить постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою АДРЕСА_2.

Власник сусідньої земельної ділянки (АДРЕСА_1) ОСОБА_3 здійснює будівництво багатоквартирного житлового будинку.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_3 Мінрегіону погодили можливість відхилення від вимог будівельних норм при проектуванні 50-квартирного житлового будинку. Прийняте рішення було оформлене листом від 27.10.2014 року № 7-14-12722.

Вирішуючи питання щодо правомірності погодження відхилень від будівельних норм, колегія суддів виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, апелянт зазначає, що в результаті прийняття погодження щодо можливості відхилення від вимог будівельних норм будівництво житлового будинку відбувається з численними порушеннями. У зв'язку з тим, що земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться по сусідству з цим будинком, дії забудовника спричиняють небезпеку його життю і здоров'ю.

На спростування цього доводу, колегія суддів зазначає слідуюче.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб… у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Отже, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи позивач дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Таким чином, позивач повинен довести факт порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням суб'єкта владних повноважень.

Із наведених положень також вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Така ж правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.03.2015 року № К/9991/53301/12.

Так, у зв'язку зі стислими умовами розташування об'єктів, під час проектування виникла необхідність у відхиленні від деяких будівельних норм у частині зменшення відстаней від житлового будинку до майданчиків обслуговування, а саме: дитячого майданчику, майданчику для відпочинку, спортивного, господарського майданчику та паркомісць автотранспорту. Жодна з перерахованих територій не знаходиться на земельній ділянці апелянта, а також не належить до спільного користування.

Крім того, відхилення при проектуванні стосуються збільшення поверховості будинку та неулаштування ліфтів та сміттєпроводів. Тобто, також не зачіпає права чи законні інтереси апелянта.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що погодження відхилень під будівельних норм, оформлене листом від 27.10.2014 року № 7/14-12722, жодним чином не порушило права чи законні інтереси ОСОБА_2

Більше того, твердження апелянта про те, що спірним погодження щодо можливості відхилень від вимог будівельних норм знижено встановлені вимоги безпеки до простору життя та життєдіяльності людини, колегія суддів оцінює критично.

Згідно з п. 2.2 Порядку розгляду в Міністерстві регіонального розвитку та будівництва звернень щодо відхилень від діючих державних будівельних норм, що забезпечують дотримання встановлених вимог безпеки у спосіб, не передбачений будівельними нормами, затвердженого наказом від 22.07.2010 року № 275, звернення щодо відхилення від діючих будівельних норм не розглядаються у разі зниження встановлених вимог безпеки до простору життя та життєдіяльності людини.

Тобто, якби дійсно мали місце вищезазначені обставини, звернення ОСОБА_3 взагалі не прийняли до розгляду.

При цьому, спірне погодження було надано ОСОБА_3 за умови виконання визначених компенсаційних заходів та обов'язкового отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки відповідного місцевого органу містобудування та архітектури.

Також апеляційна інстанція звертає увагу, що Наказ № 301 (зі змінами, внесеними наказом № 275) визначає організаційні засади розгляду звернень зацікавленої організації щодо погодження відхилень від будівельних норм. Тобто, має виключно оперативно-розпорядчий характер, регулює внутрішню процедуру послідовних дій відповідача під час розгляду звернень, а тому не зачіпає права та законні інтереси громадян.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, Окружним адміністративним судом міста Києва зроблено правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову, а тому постанова суду не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 06.07.2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.