Справа № 822/871/16
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/871/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіЛабань Г.В.
при секретаріВересняк А.А.
за участі:позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому з урахуванням уточнення до позовних вимог, просив суд зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_3 середню заробітну плату згідно вимог ст.117 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України) за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, по день фактичного розрахунку, а саме: з 05 листопада 2013 року по 27 лютого 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона - ОСОБА_3, до 05 листопада 2013 року працювала на посаді начальника відділу місцевих податків і зборів, плати за землю, ресурсних та неподаткових платежів управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції (далі - Кам'янець - Подільська ОДПІ). 04 листопада 2013 року позивач звільнилася у зв'язку із виходом на пенсію. Провівши порівняння та аналіз довідок про складові заробітної плати виданих Кам'янець-Подільською ОДПІ та даними персоніфікованого обліку з центральної бази даних Державного реєстру Пенсійного фонду України "Індивідуальні відомості про застраховану особу по номеру облікової картки" за розрахунковий період з 01.08.2005 по 31.07.2010 (період, який взято для призначення пенсії) позивачем встановлено великі розходження в сумах заробітку для нарахування пенсії, а саме більше 5100 грн. В подальшому, позивач звернулася до відповідача про надання їй уточненої довідки про складові заробітної плати, проте їй головним бухгалтером було відмовлено у наданні такої довідки через те, що такого розрахунку нікому не проводилося. Позивач не погоджуючись із такими діями відповідача, звернулася 11.09.2014 до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії. 15.10.2014 постановою Хмельницького окружного адміністративного суду, яка набрала законної сили 03.12.2014, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області провести нарахування та виплату надбавку ОСОБА_3 за спеціальне звання "Радник податкової служби 11 рангу" з розмірі 120 грн. в місяць за період з 27 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року включно, з урахуванням раніше отриманих сум. Зобов'язано Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 винагороди за вислугу років як посадовій особі органів державної податкової служби, яка має спеціальне звання " Радник податкової служби 11 рангу» в розмірі 40% з розрахунку 577,60 грн. в місяць за період з 27 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року включно, з урахуванням раніше отриманих сум. Зобов'язано Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 індексації заробітної плати за період роботи за період 01 липня 2013 року по 04 листопада 2013 року відповідно до Закону України "Про державні соціальні стандарти та соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-111. Зобов'язано Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області видати ОСОБА_3 уточнені довідки про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". 27.02.2015 відповідачем на виконання постанови суду від 15.10.2014 проведено позивачу перерахунок надбавки за спеціальне звання "Радник податкової служби другого рангу" з розрахунку 120 грн. в місяць за період з 27.06.2013 по 04.11.2013 включно в сумі 155,01 грн.; перерахунок винагороди за вислугу років, як посадовій особі органів державної податкової служби, яка має спеціальне звання "Радник податкової служби другого рангу" в розмірі 40% з розрахунку 577,60 грн. в місяць за період з 27 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року включно в сумі 462,77; нарахування та виплату індексації заробітної плати відповідно до Закону України "Про державні соціальні стандарти та соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-111 за період роботи за 2013 рік. Проте, ОСОБА_3 вважає, що відповідно до ст. 117 КЗпП України "Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні" Кам'янець-Подільська об'єднана державна податкова інспекція зобов'язана виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за період з 05.11.2013 тобто з дня, наступного за днем звільнення по день остаточного розрахунку - 27.02.2015. Враховуючи вищезазначене, позивач для захисту свого порушеного права змушена звернутися до суду з позовними вимогами до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про виплату їй - ОСОБА_3, середню заробітну плату згідно вимог ст.117 КЗпП України за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, по день фактичного розрахунку, а саме: з 05 листопада 2013 року по 27 лютого 2015 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, що вказані в позовній заяві.

Представник відповідача 22 червня 2016 року в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що позивач із позовною заявою про стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку, звернулася до суду із порушенням тримісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, внаслідок чого Кам'янець-Подільська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Хмельницькій області вважає адміністративний позов ОСОБА_3 безпідставним, поданим поза межами законодавчо встановлених строків.

30 червня 2016 року в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_3, до 05 листопада 2013 року працювала на посаді начальника відділу місцевих податків і зборів, плати за землю, ресурсних та неподаткових платежів управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Кам'янець - Подільської ОДПІ. У зв'язку із виходом на пенсію, на підставі наказу відповідача №115-о від 04.11.2013 звільнена у відповідності до вимог ст.44 КЗпП України.

05 листопада 2013 року Кам'янець - Подільською ОДПІ позивачу надано довідку № 246/05-055 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Проте, позивач не погодившись із нарахованими Кам'янець-Подільською ОДПІ даними складових заробітної плати (надбавки та премії) за період з 01.08.2005 по 31.10.2013, які визначені в довідці № 246/05-055 від 05.11.2013, звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.10.2014 адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області провести нарахування та виплату надбавку ОСОБА_3 за спеціальне звання "Радник податкової служби 11 рангу" з розмірі 120 грн. в місяць за період з 27 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року включно, з урахуванням раніше отриманих сум. Зобов'язано Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 винагороди за вислугу років як посадовій особі органів державної податкової служби, яка має спеціальне звання " Радник податкової служби 11 рангу» в розмірі 40% з розрахунку 577,60 грн. в місяць за період з 27 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року включно, з урахуванням раніше отриманих сум. Зобов'язано Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 індексації заробітної плати за період роботи за період 01 липня 2013 року по 04 листопада 2013 року відповідно до Закону України "Про державні соціальні стандарти та соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-111. Зобов'язано Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області видати ОСОБА_3 уточнені довідки про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вказана постанова суду вступила в законну силу на підставі ст.254 КАС України та згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 по справі №822/3988/14.

Кам'янець-Подільська ОДПІ на виконання рішення суду, що набрало законної сили, здійснила:

- перерахунок надбавки за спеціальне звання "Радник податкової служби другого рангу" з розрахунку 120 грн. в місяць за період з 27.06.2013 по 04.11.2013 включно в сумі 155,01 грн.;

- перерахунок винагороди за вислугу років, як посадовій особі органів державної податкової служби, яка має спеціальне звання "Радник податкової служби другого рангу" в розмірі 40% з розрахунку 577,60 грн. в місяць за період з 27 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року включно в сумі 462,77 грн.;

- нарахування та виплату індексації заробітної плати відповідно до Закону України "Про державні соціальні стандарти та соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-111 за період роботи за 2013 рік в сумі 1408,72 грн.;

- видачу довідки № 123/05-055 від 28.01.2015 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" на заміну довідки від 05.11.2013 № 246/05-055.

Повний розрахунок із позивачем було здійснено відповідачем 27.02.2015, а саме перераховано ОСОБА_3 на картковий рахунок в ПАТ КБ "Приватбанк" кошти в сумі 1563,78 грн., згідно платіжного доручення № 18 від 26.02.2015.

Однак, позивач вважає, що відповідно до ст. 117 КЗпП України "Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні" Кам'янець-Подільська об'єднана державна податкова інспекція зобов'язана виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за період з 05.11.2013 тобто з дня, наступного за днем звільнення по день остаточного розрахунку - 27.02.2015, внаслідок чого звернулася до суду з вищезазначеними позовними вимогами.

Задовольняючи адміністративний позов, суд виходить з того, що відповідачем за правилами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів правомірності своїх дій, а матеріали справи підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

За правилами ч. 1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із ч. 1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як встановлено судом в судовому засіданні та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, позивача у зв'язку із виходом на пенсію звільнено з посади начальника відділу місцевих податків і зборів, плати за землю, ресурсних та неподаткових платежів управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Кам'янець - Подільської ОДПІ - 04 листопада 2013 року.

27 лютого 2015 року Кам'янець-Подільською ОДПІ проведено розрахунок з ОСОБА_3 по заробітній платі, а саме здійснено:

- перерахунок надбавки за спеціальне звання "Радник податкової служби другого рангу" з розрахунку 120 грн. в місяць за період з 27.06.2013 по 04.11.2013 включно в сумі 155,01 грн.;

- перерахунок винагороди за вислугу років, як посадовій особі органів державної податкової служби, яка має спеціальне звання "Радник податкової служби другого рангу" в розмірі 40% з розрахунку 577,60 грн. в місяць за період з 27 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року включно в сумі 462,77 грн.;

- нарахування та виплату індексації заробітної плати відповідно до Закону України "Про державні соціальні стандарти та соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-111 за період роботи за 2013 рік в сумі 1408,72 грн..

Однак, в порушення вимог ст. 117 КЗпП України, відповідачем не проведено розрахунку з ОСОБА_3 за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 05.11.2013 тобто з дня, наступного за днем звільнення по день остаточного розрахунку - 27.02.2015.

За таких обставин суд дійшов висновку, що своєчасно не виплачені суми, які є складовими заробітної плати, з вини власника або уповноваженого ним органу, є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. При цьому зазначені вище нормативні акти не містять будь-якого виключення для виплати середнього заробітку залежно від порядку виплати сум доходу - у добровільному чи судовому порядку, а отже є імперативною нормою.

Таким чином, враховуючи обов'язок саме відповідача провести повний розрахунок з позивачем, та беручи до уваги наявність юридично значимих обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку 27.02.2015, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 05.11.2013 по 27.02.2015 належить задовольнити.

Окрім того, суд критично оцінює пояснення надані в судовому засіданні 22.06.2016 року представником відповідача, щодо пропущення позивачем тримісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, із зверненням до суду із позовною заявою про стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Наведений у чинному законодавстві України зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов'язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов'язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов'язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров'я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя, у тому числі й у разі простою - зупинення роботи, що було викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (форс-мажор) тощо. Такі зобов'язання відповідають мінімальним державним гарантіям, установленим статтею 12 Закону України «Про оплату праці».

Тобто, обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу, про що йдеться у статті 94 КЗпП України та статті 1 Закону України «Про оплату праці», та гарантовані державою виплати, передбачені у статті 12 Закону.

Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що під час розв'язання публічно - правових спорів про стягнення на користь осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, заробітної плати (суддівської винагороди, грошового забезпечення, тощо) у разі порушення законодавства про оплату праці потрібно застосовувати положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, тобто строки звернення до суду в цій категорії справ не застосовуються, а тому суд дійшов висновку, що пояснення представника відповідача, щодо пропуску позивачем тримісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, є хибними.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов'язати Кам'янець-Подільську об'єднану Державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області виплатити ОСОБА_3 середню заробітну плату згідно вимог ст.117 КЗпП України за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, по день фактичного розрахунку, а саме: з 05 листопада 2013 року по 27 лютого 2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2016 року

Суддя/підпис/Г.В. Лабань
"Згідно з оригіналом" Суддя Г.В. Лабань