Справа № 667/926/16-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 667/926/16-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Скорик С.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 22 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, зобов'язання нарахувати та виплати матеріальну допомогу, стягнення майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 22 березня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити поданий нею адміністративний позов у повному обсязі.

Постановою від 22 березня 2016 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Комсомольський районний суд м. Херсона відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 2008 року по 2011 рік включно у розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум, про зобов'язання нарахувати та виплати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за період з 2008 року по 2011 рік включно у розмірі середньомісячної заробітної плати, про стягнення майнової шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, у розмірі 2000 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати передбачена п.п.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», а не у розмірі посадового окладу, в якому здійснював виплату допомоги відповідач на користь позивача.

Також, апелянт посилається на те, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати, встановлена Колективним договором між адміністрацією ДПІ у м. Херсоні та профспілковим комітетом ДПІ (2010-2012р.р.), тоді як частиною 1 статті 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що умови колективних договорів та угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Херсонська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що наказом №27-о від 10.02.2004р. ОСОБА_1 прийнято за конкурсом з 10.02.2004р. на посаду державного податкового інспектора відділу правового забезпечення Державної податкової інспекції у м. Херсоні, про що у трудовій книжці серії АС № 429834 зроблено відповідний запис.

Суд першої інстанції встановив, що наказом №179-о від 17.08.2011р. позивача звільнено 17.08.2011р. з посади головного державного податкового інспектора відділу супроводження актуальних і резонансних справ у судах, інформаційно-аналітичного забезпечення та звітності юридичного управління Державної податкової інспекції у м. Херсоні на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (за угодою сторін).

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до довідки №55/21-03-05 від 03.02.2016р. про нарахування та виплату за період з 2006 р. по 2011 р. допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, ОСОБА_1 в 2006-2007 роках отримала матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань в розмірі середнього заробітку, а з 2008 р. по 2011 р. - в розмірі посадового окладу.

Суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи ОСОБА_1, що виплата їй матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2008-2011р.р. в розмірі посадового окладу порушує вимоги підпункту 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати прані працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», яким керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що надання працівникам передбаченої вказаною нормою матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов'язком керівника відповідного органу, а також розмір допомоги не має перевищувати середньомісячної заробітної плати працівника, а не дорівнювати їй.

З цих підстав суд першої інстанції визнав позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Справа розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є правомірність дій Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо виплати на користь ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2008-2011р.р. у розмірі посадового окладу.

При цьому, як при зверненні до суду першої інстанції, так і в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що такими діями відповідач порушив підпункт 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», а також умови Колективного договору між адміністрацією ДПІ у м. Херсоні та профспілковим комітетом ДПІ (2010-2012р.р.), зареєстрованого 30.04.2010р. у встановленому законом порядку (а.с. 36), якими передбачено виплату вказаної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Підпунктом 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати прані працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника у межах затвердженого фонду оплати праці передбачено, також, додатком №1 Колективного договору між адміністрацією ДПІ у м. Херсоні та профспілковим комітетом ДПІ (2010-2012р.р.), зареєстрованого 30.04.2010р.у встановленому законом порядку.

Таким чином, вказаними нормами визначено граничну межу максимального розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника, яку керівник відповідного органу має право, а не обов'язок, виплати працівнику при наданні йому щорічної відпустки.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що при виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2008-2011р.р. в розмірі посадового окладу Херсонська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області не порушила вимог підпункту 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати прані працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», так як вказана допомога не перевищила граничної межі такої допомоги, встановленої даною Постановою, а саме: розміру середньомісячної заробітної плати.

Оскільки ОСОБА_1 отримала матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в межах розміру, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та колективним договором, а доводи апелянта щодо протилежного та порушення Херсонською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області її прав ґрунтуються на помилковому тлумаченні законодавства, що регулює виплату відповідної допомоги, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову.

При цьому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 13 жовтня 2015 року (ЄДРСР №53366406), оскільки у вказаній постанові суд не виклав висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, так як предметом розгляду у вказаній справі було поширення встановлених статтею 99 КАС України строків звернення до суду при зверненні до суду з позовом про зобов'язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-71, 195, п.1 ч.1 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець