Справа № 174/330/16-а
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Справа № 174/330/16-а

2-а/174/12/2016

Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.,

при секретарі Пелипас Н.І.

з участю:представника позивача адвоката Шевчука О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України, про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

10.06.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що Постановою заступника начальника Дніпропетровської митниці ДФС України Атаманенка Є.М. від 25 травня 2016 р., його було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу (МК) України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Однак, він вважає, що зазначену постанову було винесено незаконно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим, її слід визнати не чинною та скасувати виходячи з наступних обґрунтувань.

Він є громадянином ФРН та в Україні проживає разом із своєю дружиною - ОСОБА_2, уродженкою м. Вільногірська, за адресою проживання її батьків в м. Вільногірську Дніпропетровської області. На території України перебуває в порядку, визначеному чинним законодавством України та має посвідку на постійне проживання в Україні. При цьому, він має стійкі, в тому числі й родинні, зв'язки з ФРН, де він мешкав в м. Байд Крайцнах, в якому він має родичів та житло. Йому на підставі особистої приватної власності належить легковий автомобіль марки «Рено Лагуна», реєстраційний № НОМЕР_2. Автомобіль зареєстрований за місцем його проживання в Німеччині.

12.04.2014 року, він власним автомобілем пересік кордон та в'їхав на своєму автомобілі на митну територію України, де і перебуває по цей час.

25 березня 2016 року, відносно нього головним державним інспектором Дніпропетровської митниці ДФС, було складено протокол про порушення ним митних правил, з якого йому стало відомо, що ним було порушено десятиденний строк доставки його автомобіля до митного органу призначення, передбачений ч. 1 ст. 95 Митного кодексу (МК) України, в зв'язку з чим, він вчинив, на думку працівників відповідача, адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

Скористувавшись його необізнаністю з діючим законодавством України, працівники відповідача незаконно склали зазначений вище протокол відносно нього, на підставі якого, його і було протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Згідно до положень ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Він є громадянином ФРН, та усі його знання, які він отримав в процесі свого життя, стосовно правозастосування та правотворення, ґрунтуються на основах права, яке діє і застосовується в країнах ЄС, законодавством яких, в тому числі й законодавством ФРН, не передбачено такого суттєвого обмеження права користування приватними транспортними засобами, як в Україні, зокрема обов'язковість доставки особистого, приватного транспортного засобу, ввезеного на територію іншої держави ЄС, до митного органу призначення. Так само відсутнє в законодавстві ЄС таке поняття як митний контроль за приватними транспортними засобами конкретної особи, яка перетинає кордон та виїздить за межі держави, в якій транспортний засіб зареєстрований, на територію іншої держави. В ЄС ця процедура носить формальний характер та не передбачає для власника авто будь-яких додаткових зобов'язань перед державою, на територію якої в'їхав автомобіль, не залежно від строку його перебування в цій державі.

Тобто він, як громадянин держави, в якій принципи права приватної власності та свободи пересування є беззаперечним та гарантованим на рівні, в тому числі і національного законодавства кожної країни ЄС, навіть не уявляв і не міг припустити, що в Україні існують такі обмеження щодо приватного автотранспорту, про які йому стало відомо під час складання відносно нього протоколу 25 березня 2016 р. працівниками установи відповідача. Таким чином, в його діях не було жодного умислу, в тому числі й необережного, направленого на порушення митних правил, які діють в Україні і які за своєю суттю та змістом не відповідають загальним нормам права, що діють в країнах ЄС, в тому числі у ФРН. Він про такі обмеження не тільки не був обізнаним, а навіть не припускав, що такі обмеження можливі в державі, яка декларує свої загальнодемократичні принципи права та їх дотримання на рівні з країнами ЄС. Тому він вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення з підстав відсутності в його діях вини у формі умислу, направленого на вчинення правопорушення, пов'язаного з порушеннями митних правил, що діють в Україні, громадянином якої він не є.

Крім того, протокол, складений відносно нього працівником установи відповідача, складався із порушенням його прав та законних інтересів. Так, він не розуміє української мови на достатньому рівні, в зв'язку з чим, працівник установи відповідача, який складав відносно нього протокол, повинен був залучити перекладача. В процесі складання протоколу, функції перекладача виконувала його дружина - ОСОБА_2, яка не має специфічних знань в галузі митного права України, та яка намагалась перекладати йому протокол, інтерпретуючи його зміст у відповідності до понять, які були їй зрозумілими на її рівні обізнаності митних правил.

Так само йому фактично не були доведеними в їх докладному змісті і розумінні усі його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право надавати свої особисті пояснення мовою, якою він володіє через перекладача. Фактично ж, весь текст протоколу записано зі слів його дружини, яка не має достатньої правової, фахової кваліфікації. Більше того, обов'язки перекладача, передбачені ст. 503 МК України, його дружині не роз'яснювались, оскільки вона не є перекладачем, що ставить під сумнів взагалі правомірність складання працівником установи відповідача протоколу відносно нього як такого.

Також слід зазначити, що у відповідності до положень ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

З тексту протоколу слідує, що ще 09.03.2016 р. на адресу Дніпропетровської митниці ДФС надійшов лист Львівської митниці ДФС від 04.03.2016 р. щодо перевірки законності перебування на митній території України належного йому автомобіля, зазначеного вище. Таким чином, про можливе правопорушення, державним органам України - ДФС України, до складу якого входить також і установа відповідача, було відомо ще 04.03.2016 р. Крім того, йому взагалі незрозуміло, що перешкоджало відповідачу своєчасно, ще в квітні місяці 2014 року, коли він приїхав в Україну на своєму авто, своєчасно виявити можливе порушення митних правил з його боку та своєчасно прореагувати на цей факт, за умови, що в Україні митні органи ДФС України об'єднанні в єдину електрону систему документообігу та обміну даними.

З урахуванням того, що Львівська митниця ДФС України повідомила установу відповідача про факт ввезення ним в Україну автомобіля ще 04.03.2016 р., то строк притягнення його до відповідальності, у разі, якщо правопорушення є триваючим, сплив 04.05.2016 року і ця дата є граничною датою, коли відповідач мав право та повинен був винести постанову у разі виявлення цього правопорушення з його боку.

Однак, його дії не є правопорушенням з підстав, на які він наголошував вище, та не є триваючим правопорушенням в розумінні чинного законодавства України, оскільки митний кордон України він пересік на своєму автомобілі ще 12.04.2014 р. Десять днів, як він дізнався з протоколу, зазначеного вище, протягом яких він мав доставити свій автомобіль до митного органу відповідача, закінчились 22.04.2014 р., в зв'язку з чим, датою вчинення ним правопорушення, у разі наявності його складу в його діях, є 23.04.2014 р. а дата, коли органи ДФС, в тому числі й відповідач, в межах своїх повноважень почали з'ясовувати питання законності перебування його авто на території України, не має в цьому випадку жодного правового значення, оскільки відповідач, як орган державної влади, мав можливість, необхідні права та повноваження для своєчасного реагування на будь-які порушення митних правил з його боку, повинен був контролювати знаходження його авто на території України та своєчасно реагувати на порушення, в разі їх виявлення.

Таким чином, складання протоколу працівниками установи відповідача відносно нього більше, ніж через два роки, з моменту вчинення правопорушення, за умов зазначених вище, є явно незаконним та протиправним, так само як і притягнення його до адміністративної відповідальності посадовою особою установи відповідача.

Оскільки постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності він отримав поштою лише 31 травня 2016 року, строк на подання цього позову до суду слід відраховувати саме з цієї дати.

На підставі викладеного вище та у відповідності до вимог ст. 17, 18, 19, 99, 105 КАС України, ст. 11, 23, 38, 248, 268, 288 КУпАП, позивач прохає:

1. Визнати нечинним та скасувати постанову заступника начальника Дніпропетровської митниці ДФС України Атаманенка С.М. в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил від 25 травня 2016 року, з підстав порушення відповідачем при її винесенні норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання позивач не з'явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності з участю його представника.

Представник позивача, адвокат Шевчук О.М., який не обмежений в його повноваженнях, в судовому засіданні позовні вимоги та їх обгрунтування, що викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав письмові заперечення (а.с. 41-42), які надійшли до суду 05.07.2016 р., згідно яких відповідач позов не визнав та зазначив, що 25.03.2016 у Дніпропетровській митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 0032/110000014/16 за ознаками вчинення ОСОБА_6 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. Протокол про порушення митних правил № 0032/110000014/16 був складений у присутності ОСОБА_6, ним підписаний.

Копія протоколу про порушення митних правил № 0032/110000014/16, де вказано час, місце, дату розгляду адміністративної справи, а також його права та обов'язки, була вручена ОСОБА_6 під особистий підпис.

09.03.2016 на адресу Дніпропетровської митниці ДФС надійшов лист Львівської митниці ДФС від 04.03.2016 № 2973/13-70-26/7/36, щодо перевірки законності перебування на митній території України транспортного засобу «RENAULT LAGUNA», р.н. НОМЕР_3, VIN № НОМЕР_4.

Під час здійснення перевірки, згідно наявних баз даних Дніпропетровської митниці ДФС встановлено, що даний транспортний засіб ввіз на митну територію України 12.04.2014 через пункт пропуску «Шегині-Медика» в зоні діяльності Львівської митниці громадянин Німеччини ОСОБА_6.

Згідно ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Одночасно з викладеним, відповідно до частин І, 2 ст. 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Згідно зі ст. 93 МК України, товари, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України.

Згідно ч. 1 ст. 95 МК України, для автомобільного транспорту встановлений строк транзитних перевезень - 10 діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України.

Згідно з ч. 4 ст. 102 МК України, митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів в інший митний режим, при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Станом на 25.03.2016 вказаний вище автомобіль за межі митної території України не вивезений та не заявлений до жодного з митних режимів.

ОСОБА_6 пояснив, що він не знав про обов'язкове вивезення вказаного вище автомобіля у строк до 10 діб. На теперішній час автомобіль знаходиться у нього вдома за адресою: АДРЕСА_1.

Свою вину у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 сі.470 Митного кодексу України, ОСОБА_6 визнав.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 перевищив встановлений статтею 95 Митного Кодексу України строк доставки товарів, що перебувають під митним контролем, до митниці призначення більше ніж на десять діб, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч.3 ст. 470 Митного кодексу України.

25.05.2016 постановою заступника начальника Дніпропетровської митниці ДФС начальника УБМП № 0032/110000014/16 ОСОБА_6 було визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8 500 грн.

При накладенні стягнення, у відповідності до ст. 33 КУпАП, було враховано особу правопорушника , ступінь його вини. Однак слід також враховувати те, що законодавцем передбачений фіксований розмір штрафу (500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 M К України. Слід зазначити, що санкція ст. 470 MК України передбачає накладення на правопорушника лише штраф.

Відповідно до ч.1 ст. 464, Штраф як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у покладенні на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення, обов'язку сплатити до державного бюджету грошові кошти у сумі, яка визначається цим Кодексом, залежно від виду та характеру вчиненого правопорушення.

Питання законності складання протоколу про порушення митних правил визначено ст. 491 МК України. Підставами для порушення справі про порушення митних правил є:

1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил;

2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу;

3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Так, 09.03.2014 до Дніпропетровської митниці ДФС надійшов лист Львівської митниці ДФС від 04.03.2016 №» 2973/13-70-26/7/36, щодо перевірки законності перебування на митній території України транспортного засобу «RENAULT LAGUNA», р.н. НОМЕР_3, VIN № НОМЕР_4.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 КУпАП, порушення митних правил, як різновид адміністративного правопорушення, може бути вчинено як умисно так і з необережності.

Правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Стосовно питання залучення перекладача при складанні протоколу та надання пояснень відповідач повідомляє, що відповідно до запису на бланку протоколу про порушення митних правил та бланку пояснення, в якості перекладача виступала дружина громадянина ОСОБА_6, громадянка України ОСОБА_2, яка, в свою чергу, особисто та письмово зазначила на бланку пояснення, що зобов'язується здійснювати переклад на російську мову дослівно. Усі представлені бланки протоколу про порушення митних правил та пояснення було перекладено громадянкою ОСОБА_2

Питання притягнення до адміністративної відповідальності впродовж триваючих правопорушень ......а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст/ 469, 477-485 МК України, відповідач вважає, що обгрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбачене ч.3 ст. 470 МК України, за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих (наприклад, при втраті товарів, недоставляння до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк тощо) не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення.

В даному випадку громадянин ОСОБА_7 не доставив транспортний засіб до митниці призначення і прибувши до митниці лише 25.03.2016 р., у відношення нього було складено протокол про порушення митних правил. Таким чином, притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності впродовж шести місяців розпочинається з моменту виявлення, а саме з 25.03.2016.

Станом на 04.07.2016 р. транспортний засіб за межі митної території України не вивезений та не заявлений до жодного з митних режимів.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що вина ОСОБА_6 повністю доведена матеріалами справи про порушення митних правил і постанова заступника начальника Дніпропетровської митниці ДФС - начальника УБМП винесена на законних підставах.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок дій суб'єкта владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної фізичної особи, а саме з факту винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності, за порушення митних правил, з порушенням строку накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, а саме:

- квитанцію від 10.06.2016 р. про сплату позивачем судового збору в сумі 551.20 грн. (а.с.2);

- копію безстрокової посвідки, від 28.08.2009 р., на постійне проживання в Україні громадянина ФРГ, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5., зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1, з 09.04.2015 р. (а.с.7);

- копію супровідного листа Дніпропетровської митниці ДФС від 26.05.2016 р. на адресу ОСОБА_6, про направлення копії постанови у справі про порушення митних правил № 0032/110000014/16, на розгляд якої він не з'явився (а.с.9);

- копію постанови у справі про порушення митних правил № 0032/110000014/16, від 25.05.2016 р., винесеної заступником начальника Дніпропетровської митниці ДФС-начальником управління боротьби з митними правопорушеннями, Атаманенком Євгенієм Миколайовичем, у відношенні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5., про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі - 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 8500.00 грн. (а.с.10-11);

- копію протоколу про порушення митних правил № 0032/110000014/16, від 25.03.2016 р., складеного головним державним інспектором відділу аналітично-пошукової роботи управління боротьби з митними правопорушеннями Дніпропетровської митниці ДФС, ОСОБА_8, у відношенні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5., про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 470 Митного кодексу України (а.с.12-15);

- лист Центру поштового зв'язку від 16.06.2016 р., згідно якого рекомендований лист № 094 був вручений ОСОБА_6 31.05.2016 р., через його дружину ОСОБА_2 (а.с.22);

- копію реєстраційних документів, виконаних іноземною мовою, на автомобіль марки «Рено Лагуна», реєстраційний № НОМЕР_2 (а.с.23-24);

Суд вважає, що подія порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України, мала місце, проте вина ОСОБА_6 не доведена. Одночасно з цим, оскільки згідно ст.68 Конституції України, незнання законів не звільняє фізичну особу від юридичної відповідальності, посилання ОСОБА_6 на незнання законодавства України, як на підставу звільнення його від відповідальності, є необгрунтованими.

Проте Відповідач, в процесі реалізації заходів, з притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, істотно порушив процесуальні норми, які регулюють порядок притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.

Частиною 4 ст. 494 та ст. 498 Митного кодексу України визначено права особи, що притягується до відповідальності за порушення митних правил, проте, при складанні адміністративного протоколу, та розгляді справи про порушення митних правил по-суті, здійснення зазначених прав позивачу не було забезпечено, оскільки він, будучи громадянином Німеччини, не розумів українську мову, і йому був наданий неналежний перекладач, в особі його дружини, рівень знань якої стосовно можливості правильного перекладу з української мови на німецьку і навпаки, не був з'ясований; окрім того, цьому перекладачу не були роз'яснені під особисту розписку обов'язки перекладача, передбачені ст. 503 МК України; в той же час в письмових запереченнях відповідач повідомляє, що переклад здійснювався на російську мову дослівно, тобто посадова особа, яка складала адміністративний протокол не з'ясувала навіть, на яку мову слід робити переклад процесуальний дій та процесуальних документів; окрім того, ОСОБА_6 ні протокол, ні постанова не були вручені в перекладі на мову, якою він володіє.

Тому, суд доходить висновку, що адміністративний протокол про порушення митних правил № 0032/110000014/16, від 25.03.2016 р., не є належним та допустимим доказом порушення митних правил ОСОБА_6

Згідно ч.1 ст. 525 МК України, справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Відповідач, отримавши повідомлення про порушення митних правил та склавши про це адміністративний протокол 25.03.2016 р., розглянув справу по-суті, з винесенням постанови, лише 25 травня 2016 р., тобто через два місяці.

Згідно ч.4 ст.526 МК України, справа про адміністративне правопорушення за порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Враховуючи, що позивач не отримав належного перекладу процесуальних дій та адміністративного протоколу, слід визнати, що він не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи по-суті, тому і розгляд справи по-суті, що відбувся за відсутності позивача, слід визнати таких, що суперечить вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачених статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Згідно ст. 470 МК України: 1. Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби не більше ніж на одну добу - тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 2. Вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 3. Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правопорушення, передбачене ч.3 ст. 470 МК України, не є триваючим, оскільки кваліфікаційною ознакою зазначеного правопорушення є факт перевищення конкретного строку транзитного перевезення, а саме 10 днів, при перевищенні якого правопорушення вважається вже вчиненим. Така правова позиція висловлена також в ряді ухвал Вищого адміністративного суду України при розгляді касаційних скарг, зокрема у справі № К/800/381/16 від 14.06.2016 р., № К/800/52748/15 від 09.06.2016 р., що долучені позивачем до справи.

Таким чином, відповідач мав право накласти на позивача адміністративне стягнення (у разі доведення факту скоєння ним адміністративного правопорушення) лише в строк з 23 квітня 2014 р., тобто з часу, коли правопорушення вже було вчинене, і до 23 жовтня 2014 р., тобто протягом шести місяців з дня вчинення правопорушення.

Оскільки, в системі митного контролю діє автоматизована система збору та обробки інформації про рух транспортних засобів через кордон, то факт перевищення строку транзиту виявляється зразу, після перевищення, відповідно, 5 чи 10 денних транзитних термінів вивезення транспортних засобів чи пред'явлення їх до відповідної таможні.

Згідно ст. 33 МК України: 1. Інформаційні ресурси органів доходів і зборів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. 2. Інформаційні ресурси органів доходів і зборів - це сукупність електронної інформації, що включає електронні дані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах органів доходів і зборів.

Згідно ст. 494 МК України: 1. Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 2. Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості. 3. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками. 4. Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення. 5. У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз'яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою. 6. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил. 7. Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. 8. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним. 9. Протокол, а також вилучені товари, транспортні засоби комерційного призначення та документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил.

Відповідач, всупереч вимог зазначених норм, в постанові зробив посилання на ряд службових документів, як на докази, в тому числі на повідомлення з даних автоматизованих систем контролю, проте в протоколі про порушення митних правил будь-яких додатків, які б відносилися до зазначених доказів, в тому числі на надані письмові пояснення ОСОБА_6, вказано не було.

Окрім того, в постанові зазначено, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_6, а з мотивувальної частини постанови витікає, що ОСОБА_6, начебто був присутній при розгляді справи і дав пояснення, з який витікає, що він свою вину визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 531 МК України, підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані інші визначені законами обставини. Пунктом 7 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно ч. 1 статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування

Статтею 530 МК України встановлено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Згідно ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що суб'єкт владних повноважень: заступник начальника Дніпропетровської митниці ДФС-начальник управління боротьби з митними правопорушеннями, Атаманенко Євгеній Миколайович, при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в порушення вимог п.п.3,4,5,6,9,10 ч.3 ст.2 КАС України, діяв необґрунтовано, упереджено, з перевищенням своїх повноважень, тобто всупереч ст. ст. 489, 531 МК України та ст. 252 КУпАП. - без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи в їх сукупності; без з'ясування того, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність; свої обов'язки та права здійснив формально, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, не добросовісно та нерозсудливо, без урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення, з порушенням вимог, передбачених ст. 498 МК України, без належного роз'яснення позивачу його прав та обов'язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та ч. 4 ст. 494, ст. 498 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів для підтвердження законності та обґрунтованості його дій, які б свідчили, про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, а протокол про порушення митних правил та копії документів, на які посилається відповідач, на підставі наведеного вище суд визнає недопустимим джерелом доказів, суд доходить висновку, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності безпідставно тому, що протокол та постанова у справі про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на об'єктивно встановлених обставинах події та вимогах Закону.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно п.1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3. ст. 470 МК України, за недоведеності вини позивача.

Судові витрати у справі, в виді судового збору - 551.20 грн., згідно ч.1 ст. 94 КАС України, слід покласти за рахунок Державного бюджету України, з якого слід стягнути на користь позивача - 551.20 грн., для відшкодування сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-15, 86, 87, 94, 158-163, 167, 171-2, 255, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0032/110000014/16 від 25 травня 2016 року, винесену заступником начальника Дніпропетровської митниці ДФС України, Атаманенком Євгенієм Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5., до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного Кодексу України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу, у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500.00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача закрити, за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3. ст. 470 МК України, за недоведеності вини позивача.

Стягнути з Державного бюджету України на користь, позивача, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у м. Байд Крайцнах Федеративної Республіки Німеччини, зареєстрованого за місцем проживання АДРЕСА_2, ІПН № НОМЕР_1, - 551.20 грн., для відшкодування судових витрат в виді судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Копію постанови, не пізніше трьох днів, після виготовлення її в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.