Справа № 826/22308/15
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2016 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом про:

визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "Надра";

зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивачів до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "Надра" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

стягнення моральної шкоди, спричиненої позивачам уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ"Надра" Стрюковою І.О., на користь усіх позивачів солідарно у сумі 15 000 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 31.03.2016 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подати до Фонду додаткову інформацію про позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ"Надра" Стрюкова І.О. подала апеляційну скаргу про скасування незаконної, на її думку, постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та просить постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» укладено договір банківського вкладу (депозиту) від 16.01.2013 року № 1558090.

На відкритий за цим договором рахунок позивачем були внесенні кошти у розмірі 20 000 дол. США, що підтверджується квитанцією від 16.01.2013 року № 3175.

16.01.2014 року ОСОБА_3 укладено новий договір № 18154992 без поповнення. На рахунок за цим договором перераховані раніше внесені кошти та відсотки у сумі 21 795,06 дол. США.

По закінченню строку дії договору позивач звернувся до банку з метою отримання власних коштів, однак отримав відмову, яка була мотивована відсутністю готівки в касі банку.

Станом на 17.01.2015 року ОСОБА_3 банком було повернуто 11 680 дол. США. Тобто, залишок на депозитному рахунку становить 11 351,76 дол. США.

Крім того, 23.10.2013 року між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 1739249. На рахунок за цим договором внесено готівку в розмірі 10 000 євро ( квитанція від 23.10.2013 року № 5898).

Дія вищезазначеного договору була пролонгована укладенням договорів від 24.10.2014 року № 2053354, від 25.11.2014 року № 2073593, від 25.12.2014 року № 2092274.

Після закінчення строку дії останнього з цих договорів банк знову відмовив у видачі вкладу.

Між позивачкою ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір банківського вкладу (депозиту) від 05.02.2015 року № 2122533 без поповнення, за яким внесено грошову суму в розмірі 25 219 грн.

При чому, п. 2.5 Договору передбачено, що внесення коштів можливо здійснити шляхом перерахування з поточного рахунку вкладника № 82411280, що і було зроблено відповідно до квитанції від 05.02.2015 року.

Крім того, між позивачкою та банком укладено договір банківського вкладу з поповненням від 20.01.2015 року № 2108820, на рахунок за яким внесено суму в розмірі 4 666,19 дол. США (звіт по депозитному рахунку).

Між позивачем ОСОБА_5 та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір банківського вкладу (депозиту) від 05.02.2015 року № 2122563 без поповнення, за яким внесено кошти в розмірі 160 000 грн.

За п. 2.5 Договору передбачено, що внесення коштів можливо здійснити шляхом перерахування з поточного рахунку вкладника № 82411279, що і було зроблено відповідно до квитанції від 05.02.2015 року.

Постановою Правління НБУ від 05.02.2015 року № 83 ПАТ «КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою від 04.06.2015 року № 356 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації банку.

У зв'язку з цим, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розпочато виплату гарантованих сум відшкодування за вкладами. Однак, позивачам було відмовлено у здійсненні такої виплати, оскільки інформація щодо них у Загальному реєстрі вкладників відсутня.

Листами від 26.06.2015 року № 22-7-16815 та від 22.07.2015 року № 22-7-19929 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно повідомлено, що виплати гарантованих сум обмежено у зв'язку із здійсненням перевірки.

Вирішуючи питання щодо правомірності таких дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, апелянт зазначає, що ОСОБА_3 шляхом «дроблення» свого депозитного рахунку мав намір отримати додаткові виплати від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись з таким твердженням, колегія суддів звертає увагу, що згідно із статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними ( ч. 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Підстави визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними визначені частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Тобто, саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

Така правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 24.12.2015 року № К/800/24004/15, від 18.12.2015 року № К/800/39816/15.

Разом з тим, відповідачем взагалі не визнано договори нікчемними, а тому обмеження прав позивачів на отримання гарантованих сум за вкладами є безпідставним. Припущення про можливе дроблення рахунків інших вкладників банку не може бути причиною позбавлення позивачів їх законного права на отримання відшкодування за вкладами.

Крім того, обґрунтовуючи свою правову позицію Уповноважена особа Фонду стверджує, що кошти на поточні рахунки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були внесені ОСОБА_3 В подальшому саме з цих рахунків позивачі перерахували кошти на свої депозитні рахунки, що нібито свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання коштів.

Судова колегія не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п.10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, постанова Правління Національного банку України від 12.11.2003 року N492, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 р. за N 1172/8493, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку.

Отже, перерахування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 коштів з власних поточних рахунків на депозитні рахунки вчинені відповідно до п.10.12 згадуваної Інструкції.

Більше того, можливість такого зарахування передбачена самими договорами банківського вкладу (депозиту).

Крім того, апеляційна інстанція критично оцінює посилання Уповноваженої особи Фонду на подачу до правоохоронних органів заяви від 25.05.2015 року № 14-4-12711 про вчинення кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах справи наявна лише копія такої заяви, однак докази направлення її до правоохоронних органів та відповідної реєстрації відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.