Справа № 335/3630/16-а(2-а/335/106/2016)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
21 червня 2016 рокусправа № 335/3630/16-а(2-а/335/106/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю
суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.
за участю секретаря судового засідання: Кязимовій Д.В.
за участю представників:
позивача: - Барвінко Р.Ю. дов від 19.04.2016
відповідача: - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2016 року
у справі № 335/3630/16-а(2-а/335/106/2016)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив зобов`язати відповідача призначити та виплатити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб в редакції на 19.07.2002» починаючи з 22.02.2013.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у лавах СРСР з 01.07.1977 по 15.02.1993. Його вислуга років складає більше ніж 15 років, а загальний стаж більше ніж 25 років.
Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції від 04.07.2002 було встановлено, що військовослужбовці, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, мають загальний трудовий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба в органах внутрішніх справ, мають право на пенсію за цим Законом. Отже вищезазначена норма давала позивачу право на отримання пенсії починаючи з 12.08.2005, оскільки на час звільнення зі служби його вислуга складала більше 12 років 6 місяців, загальний трудовий стаж склав більше 25 років, на день чинності вказаної норми Закону йому виповнилося 45 років, проте відповідачем безпідставно відмовлено у призначення пенсії позивачу.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2016 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 лютого 2016 року про призначення пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 лютого 2016 року про призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції Закону від 04.07.2002.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача призначити пенсію відмовлено.
Постанову суду в частині задоволених вимог мотивовано тим, що відповідач в порушення чинного законодавства не розглянув належним чином заяву позивача про призначення пенсії, обмежився лише посиланням на те, що заява про призначення пенсії подається до Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи міністерств (відомств), з яких звільнені військовослужбовці, а також рекомендував з усіх питань, які стосуються права на пенсію, звертатись до Запорізького обласного військового комісаріату. З огляду на вказане, суд встановив протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 08.02.2016, в зв`язку чим, застосувавши ч.2 ст.11 КАС України, дійшов висновку про відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 08.02.2016 про призначення пенсії.
Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити йому пенсію за вислугою років починаючи з 22.03.2016 не можуть бути задоволені, оскільки Пенсійним фондом заява позивача по суті не розглядалась і відповідачем не приймалось рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
Позивач вважає, що суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, оскільки у листі ГУ ПФУ в Запорізькій області № 134/н-9 від 22.02.2016 чітко зазначено, що Пенсійним фондом розглянуто заяву позивача від 08.02.2016 та відмовлено у призначенні пенсії із посиланням на норми законодавства, тому вважати дану відповідь відповідача як нерозглянуту безпідставно.
Крім того, позивач звертає увагу, що після винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови він повторно звернувся до відповідача з заявою та просив розглянути заяву від 18.02.2016 про призначення пенсії відповідно до п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», але отримав від відповідача відповідь, аналогічну попередній, а саме: з роз`ясненням, що позивачу для призначення пенсії за вислугою років потрібно звернутися з необхідними документами до Запорізького обласного військового комісаріату.
Проте, позивач вже звертався до Запорізького обласного військового комісаріату з завою про направлення всіх необхідних документів до Головного управління ПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії за вислугою років, але отримав відмову.
Позивач зазначає,що розгляд адміністративного позову ОСОБА_1 судом першої інстанції не призвів до вирішення спору, який виник стосовно призначення пільгової пенсії, а постанова суду першої інстанції не призвела до юридичних наслідків, тому право на призначення пільгової пенсії позивача досі залишається порушеним, а Головне управління ПФУ в Запорізькій області діє всупереч вимогам законодавства з пенсійного забезпечення.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.
В поданих письмових заперечення відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, наполягає на тому, що жодних документів до відповідача для призначення пенсії не надавалось, через що Пенсійний фонд не мав змоги здійснювати призначення пенсії позивачу, а відтак не вчинив жодних протиправних дій.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в лавах СРСР з 01.07.1977 по 15.02.1993.
08.02.2016 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії з 12.08.2015 у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції Закону від 04.07.2002.
В поданій відповідачеві заяві позивач зазначив, що проходив військову службу у лавах СРСР з 01.07.77 по 15.02.93, його вислуга років складає більше ніж 15 років, а загальний стаж більше ніж 25 років, отже позивач набув право на призначення пенсії згідно вказаної вище норми з огляду на те, що станом на 12.08.2005 йому виповнилось 45 років, він мав загальний трудовий стаж 25 років і його військова вислуга складає більше ніж 12 років 6 місяців (а. с.12).
До вказаної зави ОСОБА_1 додано копію паспорту і копію трудової книжки.
Листом від 22.02.2016 №134/Н-9 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 , що згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заяви про призначенням пенсії за вислугу років подаються до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи міністерств (відомств), з яких звільнені військовослужбовці. На ці установи покладаються функції щодо підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України, необхідних для призначення пенсії документів (у випадку заявника - ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Тому з усіх питань, які стосуються права на пенсію та переліку необхідних документів для її призначення, ОСОБА_1 запропоновано звернутись до регіонального уповноваженого органу МО України (а. с.13).
24.02.2016, враховуючи вказаний лист Пенсійного фонду, позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 з вимогою направити його документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції Закону від 04.07.2002 (а.с.14).
Листом від 02.03.2016 №325/с Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 надав відповідь ОСОБА_1 , повідомивши, з посиланням на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та з огляду на вислугу років та вік позивача на момент звільнення, що право на призначення пенсії по лінії Міністерства оборони України ОСОБА_1 не має.
При цьому Запорізький обласний військомат проінформував ОСОБА_1 , що йому необхідно звернутись до районного комісаріату за місцем проживання та надати необхідні для призначення пенсії документи:
- заяву про призначення пенсії;
- документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно п.«б» ст.12 Закону).
- копію довідки податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера;
- довідку ВАТ «Ощадбанку», що підтверджує відкриття карткового рахунку, назву та номер відділення ВАТ «Ощадбанку»;
- копія сторінок паспорту (1, 2, 10, 11 сторінки);
- документи, що підтверджують службу в Збройних Силах України (а. с.15).
Вважаючи відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, надану листом від 22.02.2016 №134/н-9, відмовою у призначенні пільгової пенсії, що порушує відповідне право ОСОБА_1 , останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Звертаючись до суду з позовом, позивач виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив у призначення пенсії позивачу, внаслідок чого визначив позовні вимоги про зобов`язання Головного управління ПФУ в Запорізькій області призначити та виплатити йому пенсію за вислугу років відповідно до п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції на 19.07.2002 починаючи з 22.02.2013.
За твердженням позивача саме заявлені у такий спосіб позовні вимоги призведуть до відновлення порушеного суб`єктом владних повноважень права особи.
Отже, в межах даної справи підлягає з`ясуванню, зокрема, питання щодо наявності факту відмови органу Пенсійного фонду у призначенні позивачу заявленого ним виду пенсії.
Відповідно до п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (в редакції станом на 19.07.2002) право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.
За правилами ст.10 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до ст. 48 Закону № 2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.
Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.
Так, пунктом 1 Порядку № 3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (№2262-XII), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.
Відповідно до п.6 Порядку № 3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.
У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.
Пенсії призначаються у строки, визначені в статті 50 Закону (№2262-XII).
Згідно п.12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
В свою чергу, у відповідності до п.14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно п.16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії:
перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів;
перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
За приписами п.17 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.
Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії (п.18 Порядку № 3-1).

Аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить, що існує певна процедура призначення пенсій за Законом № 2262-XII, яка передбачає звернення особи, яка вважає наявним у себе права на призначення певного виду пенсії, з заявою до головного управління Пенсійного фонду України в області через уповноважений структурний підрозділ Міністерства оборони України.

Разом з тим, заявник не позбавляється права звернутись та подати документи безпосередньо до органу, що призначає пенсії, а орган, що призначає пенсії, не звільняється від обов`язку розглянути питання про призначення пенсії.

При цьому до компетенції уповноваженого структурного підрозділу Міноборони України відноситься роз`яснення заявнику які документи необхідно надати додатково (у разі недостатності поданих заявником документів), оформлення всіх необхідних документів і направлення їх разом з поданням про призначення пенсії до органу ПФУ, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Повноваження ж щодо призначення пенсії відносяться виключно до органів Пенсійного фонду України.

Позивач вважає, що в даному випадку його право на призначення пільгової пенсії порушено Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області у зв`язку з викладеною у листі від 22.02.2016 № 134/н-9 відмовою останнього на призначення позивачі такої пенсії.

Проте, з огляду на зміст означеного листа та встановлені обставини справи, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відповідач фактично не розглянув заяву позивача від 08.02.2016 по суті та не прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Як встановлено вище, позивач звернувся з відповідною заявою про призначення пенсії до відповідача безпосередньо, а не через уповноважену структуру підрозділу Міноборони України разом з необхідними для призначення пенсії документами, внаслідок чого відповідач листом від 22.02.2016 № 134/н-9 роз`яснив позивачу наявність певної, встановленої чинним законодавством, процедури, якої необхідно дотриматись заявнику, а не відмовив у призначенні позивачу заявленого виду пенсії, як помилково вважає позивач.

Посилання позивача на те, що він звертався до Запорізького обласного військомату і отримав від останнього лист від 02.03.2016 № 325/с, яким позивача повідомлено про відсутність у нього права на призначення пенсії по лінії Міністерства оборони України, колегією суддів не приймається, оскільки звернення позивача до Запорізького обласного військомату мало місце вже після надання відповіді Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області листом від 22.02.2016 № 134/н-9, і, відповідно, не впливає на суть такої відповіді.

Крім того, з наведених вище норм законодавства вбачається, що до повноважень Запорізького обласного військомату не віднесено вирішення питання щодо наявності у заявника права на призначення пенсії.

Як вбачається, з п.12 Порядку № 3-1, Запорізький обласний військомат, виступаючи уповноваженим структурним підрозділом Міноборони України, лише наділений повноваженнями щодо оформлення всіх необхідних документів, складення подання про призначення пенсії, ознайомлення з цим подання особи, якій оформлюється пенсія, і направлення пакету підготовлених документів до органу ПФУ, який і вирішує питання щодо наявності у заявника права на призначення пенсії і приймає відповідне рішення про призначення пенсії.

Проте, враховуючи наведені вище повноваження відповідача як органу, що призначає пенсії, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпосереднє звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не є підставою для залишення заяви без розгляду.

Згідно п.п.14-16 Порядку № 3-1 заява позивача підлягала розгляду відповідачем, при цьому відповідач мав скористатися правом вимоги від відповідних органів, заявника дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів.

Отже суд першої інстанції вірно встановив, що на порушення зазначених вимог Порядку № 3-1, відповідач належним чином заяву позивача про призначення пенсії не розглянув, чим допустив протиправну бездіяльність.

Разом з тим, з огляду на те, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів, віднесено до виключної компетенції відповідача, тобто є дискреційними функціями органу, що призначає пенсії, втручання до яких з боку суду є неприпустимим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що порушене право позивача підлягає відновленню в судовому порядку шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 08.02.2016 про призначення пенсії.

Зобов`язуючи відповідача вчинити певні дії зобов`язати відповідача призначити та виплатити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб в редакції на 19.07.2002, суд фактично перебрав би на себе функції відповідного, спеціально створеного органу, тоді як завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції діяв в межах наданих йому Кодексом адміністративного судочинства України, в тому числі, ст.11 КАС України.

Також суд першої інстанції надав оцінку вимогам позивача в частині їх відповідності нормам Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і зазначив, що заява про призначення позивачеві пенсії повинна бути розглянута відповідачем з урахуванням вимог п. «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка діяла на час виникнення у позивача права на пенсію.

За приписами ст.12 Закону № 2262-XII, яка протягом дії цього закону неодноразово змінювалась в частині умов і підстав виникнення права на пенсію за вислугу років, незмінною умовою призначення пенсії є досягнення особою 45-річного віку.

Позивачу виповнилось 45 років 11.08.2005, і на цей час діяв Закон № 2262-XII в редакції Закону від 04.07.2002 № 51-IV (набрав чинності 31.07.2002), а саме: згідно п. «б» ст.12 Закон № 2262-XII право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Законом України N 3591-IV від 04.04.2006 (набрав чинності 29.04.2006) внесено зміни до п. «б» ст.12 Закон № 2262-XII, викладено цей пункт в іншій редакції, а саме: право на пенсію за вислугу років мають особи особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Отже, починаючи з 31.07.2002 до 29.04.2006, незалежно від підстав та часу звільнення, військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію згідно із Законом N 2262-XII, може бути призначена пенсія за вислугу років, за умови, що цим особам виповнилося 45 років і вони мають загальний трудовий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить служба в органах внутрішніх справ та військова служба.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 КАЧ України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2016 року у справі № 335/3630/16-а(2-а/335/106/2016) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко