Справа № 804/433/16
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2016 р. справа № 804/433/16
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство юстиції України про скасування припису, -
19 січня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство юстиції України, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати припис Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про усунення порушень від 29.12.2015 року № 95.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 19 листопада 2015 року по 23 листопада 2015 року відповідачем було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ «ТБ «Слобожанка», про результати якої складено Довідку від 23.11.2015 року № 107-Д. Підставою для проведення перевірки була заява (скарга) ПАТ «Укрсоцбанк» про порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 (свідоцтво № 203 від 28.02.2013 р.) вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 02.10.2015 р. № 02/10-15. Також, за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області було складено Акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 24.12.2015 року № 107 - Д. На підставі акта невиїзної перевірки відповідачем було прийнято припис № 95 від 29.12.2015 року про недопущення повторних порушень. Позивач вважає, що під час виконання повноважень ліквідатора у справі № 904/7099/15 - про банкрутство ТОВ «ТБ «Слобожанка», були дотримані вимоги ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Висновки, викладені в приписі про недопущення повторних порушень від 29.12.15 № 95-П, на думку позивача, є помилковими, не відповідають дійсності та спростовуються наданими арбітражним керуючим поясненнями та документами, тому, позивач вважає, що оскаржуваний припис, винесений на підставі матеріалів перевірки, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, прийнятий на підставі неправомірних висновків відповідача, є протиправним та підлягає скасуванню, у звязку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2016 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 16.03.2016 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
Третя особа, належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду, у судове засідання уповноваженого представника не направила.
У судовому засіданні 16.03.2016 року представники сторін щодо подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечували, у звязку з чим, судом ухвалено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, з урахуванням вимог ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 19.11.2015р. по 23.11.2015р. Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ «ТБ «Слобожанка», про результат якої складено Довідку від 23.11.2015р.№107-Д (далі - Довідка).
Підставою для проведення перевірки була Заява (Скарга) ПАТ «Укрсоцбанк» (далі - скаржник) про порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 (свідоцтво №203 від 28.02.2013р.) вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 02.10.2015 №02/10-15.
Предметом позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ «ТБ «Слобожанка» було дотримання вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з питань:
- прийняття до свого відання майна боржника, забезпечення його збереження;
- виконання функцій з управління та розпорядження майном боржника;
- проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута;
- аналізування фінансового становища банкрута;
- виконання повноважень керівника (органів управління) банкрута;
- очолення ліквідаційної комісії та формування ліквідаційної маси;
- виконання вимог договорів іпотеки.
За результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області було складено Акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 24.12.2015р. №107 - Д.
За висновками акту перевірки щодо виконання повноважень керівника (органів управління) банкрута та виконання вимог договору іпотеки було встановлено порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 абз.6 ч.2 ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.11р. №4212 VI.
29.12.2015 року на підставі Акту винесено припис про недопущення повторних порушень №95-П.
З такими встановленими відповідачем порушеннями вимог чинного законодавства позивач не погодився, оскаржив складений ним припис про недопущення повторних поршень в судовому порядку.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 4212-VI від 22.12.2011 року (далі - Закон про банкрутство), арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, який отримав відповідне свідоцтво і внесений до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.
Відповідно до Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерством юстиції України №113/5 від 15.01.2013р. (надалі - Порядок), контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) здійснюють Міністерство юстиції України як державний орган з питань банкрутства та за дорученням Мінюсту України головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства.
Відповідно до п.2.6 Порядку підставами для проведення позапланової перевірки є: звернення (скарги) фізичний та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення податкового контролю.
Згідно ч.2 п.2.11. Порядку предметом позапланової перевірки є додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону та іншого законодавства з питань банкрутства, з питань, необхідність перевірки яких стала підставої здійснення цієї перевірки.
Відповідно до п. 6.4 Порядку контролю акт перевірки є документом, який оформляється за результатами проведення перевірки. У разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині акта перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів.
Під час проведення ліквідаційної процедури відносно ТОВ «ТБ «Слобожанка» арбітражним керуючим ОСОБА_1 було листи та адвокатські запити від ПАТ «Укрсоцбанк», в яких Банк просив:
- надати інформацію та документи щодо застави майнових прав за договором №805/15/08.1/11- 116 від 24.06.11, щодо договорів страхування предметів застави та іпотеки;
- забезпечити вільний доступ представникам Банку на об єкт нерухомого майна, який належить ТОВ «ТБ «Слобожанка»;
- забезпечити наявність транспортних засобів, які належать ТОВ «ТБ «Слобожанка»,за адресою: м.Харків, пр.Леніна, 9;
- надати відомості про те яка/які особа/особи є користувачем/користувачами переданих ТОВ «ТБ «Слобожанка» приміщень першого поверху №№48, 49 загальною площею 81, 4 кв. м, літ. А, що знаходяться за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 9?
- повідомити, чи отримуються та у якому розмірі ТОВ «ТБ «Слобожанка» грошові кошти від користувачів іпотечного нерухомого майна: приміщень цокольного поверху №№52, 53 площею 40,3 кв. м, приміщень першого поверху №№48, 49 загальною площею 81, 4 кв. м, літ. А що знаходяться за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 9;
- надати копії договорів, що опосередкують перехід права користування вищевказаним іпотечним майном та інше;
- надати відомості про те яка/які особа/особи є користувачем/користувачами переданих ТОВ «ТБ «Слобожанка» в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нежитлових приміщень згідно Іпотечного договору №06.401-34/232 від 19.11.14, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Довгалівська, б. 9/7;
- надати відомості про те, яка правова підстава для використання цією/цими особою/особами переданих ТОВ «ТБ «Слобожанка» в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нежитлових приміщень згідно Іпотечного договору №06.401-34/232 від 19.11.14, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Довгалівська, б.9/7;
- повідомити, чи отримуються та у якому розмірі ТОВ «ТБ «Слобожанка» грошові кошти від користувачів переданих ТОВ «ТБ «Слобожанка» в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нежитлових приміщень згідно Іпотечного договору №06.401-34/232 від 19.11.14р., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Довгалівська, б.9/7;
- надати копії договорів, що опосередкують перехід права користування вищевказаним іпотечним майном та інше;
- повідомити яка особа та на якій правовій підставі здійснює охорону переданих ТОВ «ТБ «Слобожанка» в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нежитлових приміщень згідно Іпотечного договору №06.401-34/232 від 19.11.14, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Довгалівська, 6.9/7.
- надати копії договорів, на підставі яких здійснюється охорона переданих ТОВ «ТБ «Слобожанка» в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нежитлових приміщень згідно Іпотечного договору №06.401-34/232 від 19.11.14, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Довгалівська, 6.9/7.
В свою чергу, арбітражним керуючим ОСОБА_1 були направлені відповіді №01-34/12-09 від 10.09.15р., №01-3/11-09 від 10.09.15р. №01-34/10-09 від 10.09.15р., №01-34/29-09 від 22.09.15р., №01-34/30-09 від 22.09.15р. на адресу ПАТ «Укрсоцбанк», в яких було повідомлено про неможливість виконання заявлених Банком вимог.
В обґрунтування відмови арбітражним керуючим ОСОБА_1 було зазначено, що з моменту визнання боржника банкрутом до нього вводиться особливий правовий режим, який зумовлює ряд обмежень щодо використання/відчуження майна боржника та порядку його зберігання.
З цього приводу, суд зазначає, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:
- господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;
- продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;
- виконання зобовязань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених ним розділом.
Тобто, правовідносини та зобовязання боржника, які виникли до порушення справи про банкрутство, в тому числі, які виникли на підставі застави та іпотеки, та які регулювалися Законом України «Про іпотеку» та Законом України «Про заставу», діють з урахуванням Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:
- приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження;
- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;
- проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;
- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;
Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом. А відтак, всі питання, повязані з майном іпотекодавця - боржника (в тому числі надання інформації, перевірка стану та інше) в процедурі банкрутства, регулюються саме Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Тобто, Закон про банкрутство встановлює особливий порядок розпорядження, зберігання, охорони та реалізації майна, який є відмінним ніж той, який встановлено Законом України «Про іпотеку» та Законом України «Про заставу».
Суд вважає, що вимоги у адвокатських запитах та листах Банку вказані без урахування норм Закону України «Пре відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який, в даному випадку, є спеціальним законом, який містить спеціальні норми, які мають пріоритет щодо інших законодавчий актів України.
Окрім цього, слід зазначити, що Закон про банкрутство надає право виключно кредиторам боржника отримувати інформацік стосовно майнових активів боржника.
В той же час, судом під час судового розгляду зясовано, та не спростовано представником відповідача, що ПАТ «Укрсоцбанк» на момент підготовки відповідей на адвокатські запити на листи не набув статусу кредитора у справі про банкрутство ТОВ «ТБ «Слобожанка».
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що арбітражним керуючим ОСОБА_1 у відповідях на адвокатські запити повідомлялось про те, що всі права ПАТ «Укрсоцбанк» відносно ТОВ «ТБ «Слобожанка», що ґрунтуються на договорах застави, іпотеки кредитних договорах, після порушення справи про банкрутство ТОВ «ТБ «Слобожанка», можуть бути реалізовані виключно з урахуванням ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнанн його банкрутом» у межах справи про банкрутство №904/7099/15, після набуття ПАТ «Укрсоцбанк» статусу учасника провадження у справі про банкрутство (кредитора).
Учасниками провадження у справі про банкрутство, згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство, сторони (конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут)), забезпечеі кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) та інше.
Згідно стаття 1 Закону про банкрутство, кредитор - це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогам до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).
При цьому, виходячи з положень Закону про банкрутство, правовий статус особи, як такої, що має кредиторські вимоги до боржника у справі про банкрутство, відрізняється, від процесуального статусу цієї ж особи, як сторони або учасника провадження у справі про банкрутство, що має та користується відповідними правами.
Так, відповідно до норм ст.ст. 23, 24, 25 Закону про банкрутство у справі про банкрутство, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, та не є ініціюючим кредитором у справі, набуває саме процесуального статусу кредитора - сторони та учасника провадження у справі про банкрутство після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом та прийняття відповідної ухвали.
Отже, зважаючи на те, що, як було встановлено, ПАТ «Укрсоцбанк» ще не було визнано кредитором у справі про банкрутство ТОВ «ТБ «Слобожанка», як наслідок, останній ще не набув процесуального статусу учасника провадження у справі по банкрутство, так само як і відповідних прав, передбачених ЗУ «Про зідновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо майна боржника.
Відповідно до ч.3 ст.98 Закону про банкрутство під час реалізації своїх прав та обовязків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобовязаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обовязки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.
Крім того, ч.9 ст.98 Закону про банкрутство встановлена заборона арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) розголошувати відомості, що стали йому відомі у звязку з його діяльністю, і використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб.
Також, відповідно до п. 2.1, 2.2 Порядку контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок на предмет дотримання ним вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону № 4212-VI, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.
Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів:
- проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого;
- надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень;
- складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень (п. 2.3 Порядку).
Представником позивача було зазначено, що Міністерство юстиції України після дослідження наданих позивачем документів та пояснень зробило висновок про невиконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 умов договорів застави, іпотечних договорів, укладених між боржником ТОВ «ТБ «Слобожанка» та ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідно про порушення позивачем вимог абз.6 ч.2 ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.11 №4212-VI, яким на ліквідатора покладено виконання повноважень керівника (органів управління) банкрута. При цьому, в обґрунтування вказаної позиції, відповідач зазначив, що завершення господарської діяльності з дня прийняття постанови про визнання боржника банкрутом не має наслідком припинення всіх правовідносин та зобов язань, які виникли до порушення справи про банкрутство. Укладені між Банком та боржником договори застави та іпотеки були діючими в період здійснення ОСОБА_1 повноважень ліквідатора, у зв язку з чим, арбітражним керуючим ОСОБА_1 незаконно відмовлено Банку у допуску та перевірці заставного майна. Здійснення арбітражним керуючим ОСОБА_1 повноважень ліквідатора не встановлює обмежень для виконання ним умов зазначених договорів та не звільняє його від обов язку виконання цих умов.
Суд не погоджується із виявленими відповідачем порушеннями, вважає їх прийнятими з порушенням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року, виходячи з наступного.
йВідповідно до ст.1 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. -
Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові № 10/Б-711 від 08.04.2014р., у справах про банкрутство застосовуються норми спеціального закону - Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», які є пріоритетними відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 15 розяснено, що провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України від 14 травня 1992 року № 23 43-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону від 30 червня 1999 р. № 784-ХІV, далі - Закон), ГПК України, іншими законодавчими актами України. Закон містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство, він перебуває в особливому правовому режимі, а тому, стаття 41 Закону про банкрутство (зокрема в частині виконання повноважень керівника (органів управління банкрута) повинна застосовуватися арбітражним керуючим з урахуванням саме положень Закону про банкрутство.
За приписами Закону про банкрутство виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом здійснюється у випадках і порядку, передбаченому розділом III «Ліквідаційна процедура».
Так, взаємовідносини між боржником та кредиторами під час проведення ліквідаційної процедури, так само як і виконання зобовязань боржником здійснюються виключно в межах провадження у справі про банкрутство та в порядку Закону про банкрутство, що, в свою чергу, реалізується шляхом предявлення грошових вимог кредиторів до боржника, визнання їх господарським судом та задоволення шляхом погашення за рахунок реалізації майна боржника.
Інші нормативні акти, якими кредитори керуються при поданні кредиторських вимог поширюються на правовідносини, які виникають у процедурі банкрутства лише в тій частині, в якій не суперечать нормам Закону про банкрутство.
Так, задоволення вимог кредиторів, в тому числі забезпечених заставою майна боржника, може відбуватися тільки на стадії ліквідаційної процедури в порядку та у спосіб, передбачені Законом про банкрутство, про що зазначив Верховний суд України у постанові від 23.12.15 р. по справі №3-1135гс15.
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем під час складання Акту перевірки та встановлення порушень в діях арбітражного керуючого ОСОБА_1 не було враховано того факту, що Закон про банкрутство має пріоритет у порівнянні з іншими законодавчими актами, що, в свою чергу, вносить обмеження в повноваження ліквідатора та передбачає відмінний від Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про заставу» порядок взаємодії з кредиторами.
Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство, учасниками провадження у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацієк ліквідатор) та інше.
При цьому, аналіз ст.ст. 23, 24, 25 Закону про банкрутство дає підстави стверджувати, що особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, та не є ініціюючим кредитором у справі, набуває саме процесуального статусу кредитора - сторони та учасника провадження у справі про банкрутство після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом та прийняття відповідної ухвали.
Також, суд зазначає, що відповідачем не було надано оцінки тому факту, що ПАТ «Укрсоцбанк» ще не набув статусу учасника провадження у справі про банкрутство ТОВ «ТБ «Слобожанка», а відтак обмежений у отриманні інформації від ліквідатора та предявленні до нього вимог.
Також, слід зазначити, що фактично Закон про банкрутство передбачає відмінний від інших Законів, які регулюють порядок окремих правовідносин, порядок виконання зобовязань. Даний порядок не передбачає обовязку виконання ліквідатором умов договорів, які були укладені з конкурсними чи забезпеченими кредиторами, а лише передбачає порядок задоволення вимог кредиторів, які грунтують на заявлених правочинах, зокрема встановлений ст. 45 Закону про банкрутство.
Таким чином, під час проведення ліквідаційної процедури арбітражний керуючий обмежений положеннями Закону про банкрутство, які не передбачають обовязку надавати доступ до майна банкрута та інформацію по майну юридичним особам, які не мають статусу кредитора у справі про банкрутство.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, на підставі норм матеріального права, встановлених судом обставин справи та наданих позивачем доказів в обгрунтування своєї позиції, суд з додержанням норм процесуального права робить висновок, що відповідачем не доведено правомірність винесеного припису Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області, вимоги позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду та не спростовані наявними матеріалами справи, тому, існують передбачені підстави для задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - арбітражним керуючим ОСОБА_1 при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 551,21 грн., що документально підтверджується квитанцією № 41776450 від 18.01.2016 року.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство юстиції України про скасування припису - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати припис Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про усунення порушень від 29.12.2015 року № 95.
Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 551,21 грн., сплачені згідно квитанції № 41776450 від 18.01.2016 року.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2