Справа № 805/1374/16-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 р. Справа № 805/1374/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Куйбишевського районного відділу державної виконавчої служби у м. Донецьку Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування арешту рухомого майна за виконавчим провадженням №26077155, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Куйбишевського районного відділу державної виконавчої служби у м. Донецьку Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування арешту рухомого майна за виконавчим провадженням №26077155.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна їй стало відомо про наявність запису про обтяження №11122187 щодо арешту всього рухомого майна, який було внесено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №26077155 від 22.04.2011 року. Тією ж датою позивачем направлено заяву на адресу відповідача щодо припинення арешту всього майна у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», скасування судом рішення, яке підлягало виконанню. 19.04.2016 року від відповідача надійшла відповідь на вказану заяву, в якій позивачу вказано на наявність несплачених боргів та рекомендовано звернутись до суду з заявою про зняття такого арешту. Таким чином, позивач просила скасувати арешт рухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №26077155 від 22.04.2011 року.

Представник позивача не заперечував проти здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження, про що надав відповідну заяву.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку перебувало виконавче провадження ВП №26077155 з примусового виконання виконавчого листа від 11.05.2010 року №2-1053, виданого Калінінським районним судом м. Донецька, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 276878,28 грн.

Постановою державного виконавця від 22.04.2011 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 28.04.2011 року на підставі вказаної постанови до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідний запис №11122187.

Постановою державного виконавця від 11.06.2013 року у зв'язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню, закінчено виконавче провадження ВП №26077155. Крім того, даною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

На звернення позивача щодо зняття арешту рухомого майна у зв'язку із закінченням виконавчого провадження ВП №26077155 Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області листом від 08.04.2016 року за №Б-350-0673 надано відповідь, в якій зазначено наявність на виконанні у відділі державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку виконавчих проваджень, за якими боржником є ОСОБА_1 У зв'язку з наявністю непогашених боргових зобов'язань позивача останній вказано на відсутність у державного виконавця підстав щодо зняття арешту з належного позивачу майна.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст. 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Позивач в своїх позовних вимогах просить суд скасувати арешт, накладений 22.04.2011 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №26077155 на все його рухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Враховуючи те, що 11.06.2013 року завершено виконання виконавчого документу - виконавчого листа від 11.05.2010 року №2-1053, виданого Калінінським районним судом м. Донецька щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 276878,28 грн., суд вважає, що строк звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивачем не пропущено, оскільки реальне порушення законних прав позивача настало лише на даний час внаслідок наявності арешту, накладеного на все рухоме майно ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч. 4 ст. 57 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 22.04.2011 ВП №26077155 накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1, про що 28.04.2011 року внесено відповідний запис №11122187 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначає вичерпний перелік підстав зняття арешту з майна.

Частиною 1 вказаної статті встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з цього арешту.

Відповідно до ч. 2 цієї статті у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно ч. 3 даної статті з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ч. 5 цієї статті у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Суд враховую ту обставину, що 11.06.2013 року у зв'язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню, виконавче провадження ВП №26077155 закінчено.

На час розгляду даної справи виконавчий документ повторно до органів державної виконавчої служби для примусового виконання не пред'являвся.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що наявність на даний час накладеного арешту на все рухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1, перешкоджає правам позивача як власнику даного майна.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 122, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Куйбишевського районного відділу державної виконавчої служби у м. Донецьку Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування арешту рухомого майна за виконавчим провадженням №26077155, - задовольнити повністю.

Скасувати арешт рухомого майна, накладений ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку, шляхом вилучення з Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження №1339332 щодо арешту всього рухомого майна, який внесено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №26077155, виданої 22.04.2011 року ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку.

Стягнути з Куйбишевського районного відділу державної виконавчої служби у м. Донецьку Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.