Справа № 813/1153/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року Справа № 813/1153/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Сакалош В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Войтко І.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Онисько З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування вимоги про сплату боргу, рішення, податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - відповідач, ОДПІ в Залізничному районі) про визнання протиправними і скасування вимоги про сплату боргу, рішення, податкових повідомлень-рішень.

07 квітня 2016 року провадження у справі відкрито, хід його розгляду відображено в ухвалах суду, а в судовому засідання 04 липня 2016 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Позивач просить суд визнати протиправними і скасувати вимогу про сплату боргу від 28.03.2016 року №Ф-, рішення № від 04.04.2016 року, податкове повідомлення-рішення від 04.04.2016 року № , податкове повідомлення-рішення від 04.04.2016 року № .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на переконання позивача ОДПІ у Залізничному районі в Акті перевірки не надала жодних доказів того, що господарські операції ФОП ОСОБА_1 з її контрагентом ПП «Діслав» не мали правового статусу на дату проведення комерційних операцій (зокрема була скасована його державна реєстрація або анульоване свідоцтво платника ПДВ тощо). Не доведено відсутність фактичної поставки товару, оскільки дохід від реалізації товару отриманого в ПП «Діслав» підтверджено податковим органом.

Тому неправдивий висновок податкового органу про здійснення діяльності контрагента позивача ПП «Діслав» поза межами правового поля не відповідає дійсності і нормам чинного законодавства, а прийняті на підставі цього висновку рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідач вважає позов безпідставним, надав письмові заперечення від 21 квітня 2016 року. Зазначає що Документальною плановою виїзною перевіркою ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 становлено порушення:

- вимог п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-IV (із змінами та доповненнями), а саме: встановлено завищення задекларованих витрат за 2015 рік на загальну суму 3129501,00 грн., в результаті чого донараховано податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності за 2015 рік в сумі 625900,42 грн.

- вимог п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1, ст.163, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-IV (із змінами та доповненнями), а саме: встановлено заниження оподатковуваного доходу за 2015 рік на загальну суму 3129501,00 грн., в результаті чого донараховано військового збору за 2015 рік в сумі 46942,52 грн.

- вимог п.4 ч.1 ст.4 абз.1 п.2 ч.І, ст.7, абз.3 абз.5 ч.8 ст.9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного внеску за 2015 рік в сумі 37362,16 грн.

З матеріалів перевірки вбачається, що в декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік підприємцем задекларовано витрати в сумі 4 642 199,00 грн., в тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані визначено в розмірі 4483736,27 грн., інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг в сумі 101929,33 грн., витрати на оплату праці та нарахування на зарплату в сумі 56533,40 грн.

Фактично за даними перевірки сума витрат, безпосередньо пов'язаних з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 та документально підтверджених підприємцем, визначена в розмірі 1 512 698,00грн., в тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані визначена в розмірі 1354235,27 грн., інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг в сумі 101929,33 грн., витрати на оплату праці та нарахування на зарплату в сумі 56533,40 грн.

Під час перевірки було використано акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 23.03.2015 року №224/26-55-22-10 по ПП «Діслав» () щодо фінансово- господарських відносин з платниками податків за вересень, жовтень, листопад 2014 року та січень 2015 року. Даним актом встановлено, що в ході аналізу податкової звітності, поданої ПП «ДІСЛАВ» до податкового органу, встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Фактично у ПП «Діслав» відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності. Також при проведенні аналізу наявної в органі ДФС інформації, аналізом діяльності суб'єкта господарювання згідно ЄРПН встановлено, що ПП «Діслав» придбавав у контрагентів-постачальників протягом 2014 року будівельні матеріали та побутові товари і продукти харчування. Отже, відповідно до проведеного аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних ІС «Податковий блок», встановлено, що у ПП «Діслав» відсутнє придбання товару (насіння овочів та квітів) у контрагентів постачальників, що свідчить про відсутність реалізації товарів по ланцюгах постачання.

Враховуючи вищенаведене, відповідач переконаний, що господарські операції ФОП ОСОБА_1 з її контрагентом ПП «Діслав» не мали реального товарного характеру. А викладені обставини вказують на те, що господарська операція між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Діслав» фактично не відбулася.

А тому, висновки податкового органу є вірними, а прийняті рішення законними.

Позивач і його представник з посиланням на позовну заяву та долученими до матеріалів справи пояснення і докази просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача з посиланням на заперечення і долучені додаткові пояснення проти задоволення позову заперечив у повному обсязі.

Заслухавши позивача, представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Плановою виїзною перевіркою ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 ОДПІ в Залізничному районі перевірялись дотримання вимог підприємцем п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177, п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1, ст.163, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-IV (із змінами та доповненнями), п.4 ч.1 ст.4 абз.1 п.2 ч.І, ст.7, абз.3 абз.5 ч.8 ст.9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов'язкове державне соціальне страхування», тощо.

Як вбачається з матеріалів перевірки, в декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік підприємцем задекларовано витрати в сумі 4 642 199,00 грн., в тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані визначено в розмірі 4483736,27 грн., інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг в сумі 101929,33 грн., витрати на оплату праці та нарахування на зарплату в сумі 56533,40 грн. За даними перевірки сума витрат, безпосередньо пов'язаних з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 та документально підтверджених підприємцем, визначена в розмірі 1 512 698,00грн., в тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані визначена в розмірі 1354235,27 грн., інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг в сумі 101929,33 грн., витрати на оплату праці та нарахування на зарплату в сумі 56533,40 грн. Під час перевірки було використано акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 23.03.2015 року №224/26-55-22-10 по ПП «Діслав» () щодо фінансово- господарських відносин з платниками податків за вересень, жовтень, листопад 2014 року та січень 2015 року.

Даним актом встановлено, що в ході аналізу податкової звітності, поданої ПП «ДІСЛАВ» до податкового органу, встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Відповідно до проведеного аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних ІС «Податковий блок», податковим органом з'ясовано, що стосовно ПП «ДІСЛАВ» відсутні факти придбання насіння овочів та квітів у контрагентів постачальників.

З урахуванням перевірки податковий орган дійшов висновку, що господарські операції ФОП ОСОБА_1 з ПП «Діслав» не мали реального товарного характеру, і встановлено порушення:

- вимог п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-IV (із змінами та доповненнями), а саме встановлено завищення задекларованих витрат за 2015 рік на загальну суму 3129501,00 грн., в результаті чого донараховано податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності за 2015 рік в сумі 625900,42 грн.

- вимог п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1, ст.163, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-IV (із змінами та доповненнями), а саме встановлено заниження оподатковуваного доходу за 2015 рік на загальну суму 3129501,00 грн., в результаті чого донараховано військового збору за 2015 рік в сумі 46942,52 грн.

- вимог п.4 ч.1 ст.4 абз.1 п.2 ч.І ст.7, абз.3 абз.5 ч.8 ст.9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного внеску за 2015 рік в сумі 37362,16 грн.

Не погоджуючись з рішеннями податкового органу, позивач оскаржила їх у судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно п.20.1.6 ст.20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надається право, отримувати безплатно від платників податків інформацію, довідки, копії документів про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом.

Згідно норм до ч.2 ст. 19 Конституції України, «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України». Застосування податковим органом іншого способу, ніж встановлено чинним законодавством України, порушує ч.2 ст. 19 Конституції України.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абз.1 п.44.1 ст.44 ПК).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами та вимоги до таких документів передбачено приписами п. 1.2 ст. 1, п. 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 ст. 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 3.2 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Положеннями п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконання робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Підпунктом 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України визначено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Згідно з п. 138.4 ст. 138 цього Кодексу витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Судом встановлено, що господарські взаємовідносини ФОП ОСОБА_1 з її контрагентом ПП «Діслав» підтверджуються наступними документами та обставинами.

ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарські операції із зазначеним у акті перевірки ПП «Діслав» згідно Договору купівлі - продажу товарів №02-09 від 02.09.2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Діслав», в якому визначено всі суттєві умови та підписано дієздатними особами.

Обставини щодо здійснення господарських операцій за договором також підтверджуються проведенням копіями банківських платіжних доручень про оплату за насіння, видатковими накладними на придбання товару, та податковими накладними, Актом звірки між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Діслав», тощо

Товар - насіння згідно договору купівлі-продажу отримувалося у продавця - ПП «Діслав» зі складу на вул. Навроцького, 4, м. Львів і перевозився на склад покупця на АДРЕСА_1. Перевезення товару відбувалося орендованим автомобілем, який належить фізичній особі - громадянину ОСОБА_4, що у свою чергу підтверджується Договором №1/П про перевезення вантажів територією України від 01.09.2014р., Актом приймання-здавання виконаних робіт від 30.09.2014р., Актом приймання-здавання виконаних робіт від 31.10.2014р., та угодою про оренду складу ФОП ОСОБА_1 у громадянина України ОСОБА_4

Отримане в ПП «Діслав» насіння ФОП ОСОБА_1 на орендованому складі розфасовано в пакети працівниками, які працювали за трудовими договорами, оформленими згідно КЗпП та зареєстрованими в Львівському центрі зайнятості: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Також для фасування насіння придбавались пакети. Як доказ подано до суду копії накладних на придбання пакетів.

Розфасоване насіння реалізоване позивачем за ціною з добавленою вартістю дирекціям УДППЗ «Укрпошта». Згідно накладних на реалізацію насіння (накладні за жовтень - грудень 2014 року), позивачем реалізовано насіння за собівартістю 4800689,50 грн. (чотири мільйони вісімсот тисяч шістсот вісімдесят дев`ять грн. 50коп.)

Залишок насіння на складі позивача станом на 01.09.2014 року становив 2 123 223,60грн. (два мільйони сто двадцять три тисячі двісті двадцять три грн.60 коп.). Отже, без придбання насіння не могло бути і реалізації товару на суму 4800689,50 грн. за собівартістю, та 5016769,45 грн. за продажною ціною.

Доказом змін в активах ФОП ОСОБА_1 є збільшення дебіторської заборгованості, відображення в обліковому регістрі складських залишків приходу товару від ПП «Діслав» та його реалізації за цінами вищими за ціну придбання третім особам. ФОП ОСОБА_1 за результатами проведеної господарської операції з ПП «Діслав» отримала 216079,95 грн. прибутку, та за реалізацію товару виплатила комісійної винагороди дирекція УДППЗ «Укрпошта» в сумі 2073215,90грн. Цей факт слугує доказом того, що ФОП ОСОБА_1 при укладені договору з контрагентом мала на меті отримання прибутку від здійснення даної господарської операції. Цієї мети вона досягла, про що свідчать дані відображені в книзі обліку доходів і витрат та надходження оплати за реалізоване насіння.

Також доказом переслідуваної мети отримання доходу позивачем є те, що в листопаді 2014 року ФОП ОСОБА_1 ОДПІ у Залізничному районі м. Львова було надіслано запит від 07.11.2014 року № 16557/10/13-03-17-01/2279 «Про надання пояснень та їх документального підтвердження» щодо господарських відносин з платником податків ПП «Діслав» () за період вересень 2014 року. На запит надана відповідь та представлені копії документів. У вересні 2014 року Позивач отримав у ПП «Діслав» насіння загальною вартістю з ПДВ 3 528 300,14 грн., (три мільйони п`ятсот двадцять вісім тисяч триста грн.), тобто більшу половину закупки за Договором №02-09 від 02.09.2014 року. Згідно наданої відповіді на запит та представлених для перевірки документів не встановлено розбіжності щодо відображення в податковій звітності реалізації насіння як продавцем ПП «Діслав» так і покупцем ФОП ОСОБА_1, нереальності господарської операції, не включення результатів таких операцій до податкового обліку з відповідним їх відображенням у податкових деклараціях.

З урахуванням документів, що підтверджують придбання, розфасовку та продаж придбаного товару, та свідчать про фактичний рух активів у межах господарської діяльності ФОП ОСОБА_1, достовірності задекларованих платником даних податкового облiку, що презумується податковим законодавством у пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, за змістом якої, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку суд вважає сформованими правильно. Таким чином, дані занесені в книгу обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 підтверджуються первинними документами і є доказом правильності визначеного доходу за 2015 рік, що відповідає нормам пп.177.2, 177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Тобто, реальність господарських операцій позивача підтверджується долученими до справи письмовими доказами та не викликає сумнівів. Доводи податкового органу, які ґрунтуються на припущеннях про неможливість проведення контрагентом позивача господарської операції, які викладені у висновках податкового органу суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

У відповідності до законодавства України платник податків не може нести відповідальності за дії чи бездіяльність своїх контрагентів.

Не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу.

Відповідно до ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагент позивача в подальшому не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Вказана правова позиція викладена і у Постанові Верховного Суду України від 31 січня 2011 року справа №21-47а10.

Натомість, відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано презумпцію правомірності правочину, добросовісності платника податку та достовірності поданих документів.

В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

А відтак, у відповідності до суми правильно визначеного доходу за 2015 рік ФОП ОСОБА_1, який становить 151680,00грн., правильно нараховані та сплачені податок з доходів фізичних осіб, єдиний соціальний внесок, і військовий збір. За таких обставин податкові повідомлення-рішення від 04.04.2016 р., № , та №, вимога про сплату боргу від 28.03.2016р. №Ф- та рішення № від 04.04.2016р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є незаконними та підлягають скасуванню.

Згідно зі статтею 162 КАС України суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 94 КАС України слід стягнути в межах бюджетних асигнувань з ОДПІ у Залізничному районі м. Львова на користь позивача сплачений відповідно до платіжного доручення № 60 від 04 квітня 2016 р. судовий збір у розмірі 6 890 грн.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу від 28.03.2016р. № Ф-, рішення № від 04.04.2016р., податкове повідомлення-рішення від 04.04.2016р. № , податкове повідомлення-рішення від 04.04.2016р.№ .

3.Стягнути в межах бюджетних асигнувань з ОДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 07 липня 2016 року.

Суддя Сакалош В.М.