Справа № 815/3241/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3241/16
УХВАЛА

про відмову в відкритті провадження

08 липня 2016 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеси, третя особа Уповноважений Верховної Ради України по правам людини про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеси, третя особа Уповноважений Верховної Ради України по правам людини про визнання дій Приморського районного суду м. Одеси щодо ненадання інформації по 7 пунктам заяви від 14.04.2016 року стосовно втраченого судового провадження по справі №2-4126/04 за позовом ОСОБА_1 до Дачно-будівельного кооперативу «Знамя», Одеської міської ради, Одеського міського управління земельних ресурсів ОМР про витребування земельної ділянки із використання, зобовязання провести оформлення та видачу акут на право приватної власності на землю та зобовязання Приморського районного суду м. Одеси надати письмову інформацію щодо цивільної справи №2-4126/04г, в якому ОСОБА_1 є позивачем по 7 пунктам заяви від 14.04.2016 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.04.2016 року позивач звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про надання інформації по справі №2-4126/04 (2в/522/21/14) та 12.05.2016 року позивачем отримана відповідь за підписом заступника голови Приморського районного суду м. Одеси за №С-02//№2-4126/04, проте вказаний лист не дає позивачу повноцінної відповіді на перелік питань, викладених у зверненні, а тому згідно ЗУ «Про звернення громадян», ЗУ «Про інформацію», Інструкції з діловодства в адміністративних судах №174 від 17.12.2013 року, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом щодо отримання інформації.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Частина другою статті 2 КАС України чітко вказує, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та Законами України встановлений інший порядок судового провадження.

Суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин.

Публічно-правові відносини - це відносини між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень з фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Виходячи з приписів зазначених правових норм, звернення із окремим позовом до суду першої інстанції з питань оскарження актів і дій суддів або судів, які стосуються правосуддя, неможливо, оскільки перевірка процесуальної діяльності судді в іншій спосіб ніж шляхом оскарження судових рішень в інстанційному порядку є неприпустимою та такою, що порушує встановлені в державі принципи правосуддя.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів, у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів.

Отже, дії суду, вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя є процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами та Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Тому, враховуючи приписи КАС України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.4.2 Рішення Конституційного суду України № 19-рп/2011 від 14.12.2011 р. завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України). Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) обєднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Отже КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення субєктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Таким чином, як вбачається з матеріалів позовної заяви, викладені позивачем обставини, якими вона обґрунтовує вказані позовні вимоги, не свідчать про наявність спірних публічно-правових відносин, а тому вони не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки між сторонами виник спір щодо отримання інформації по справі №2-4126/04, відповідно до якої ОСОБА_1 є позивачем по справі, а тому питання щодо вирішення даних питань врегульовано процесуальним законодавством.

Аналогічна позиція викладена у Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 1719/9/13-08 від 15.10.2008 року.

Вищий суд звертає увагу на те, що необхідно розмежовувати скарги щодо прийняття управлінських рішень суб'єктами владних повноважень, і скарги на процесуальні дії суддів під час розгляду справ, тобто, скарги, для розгляду яких законодавством встановлено процесуальний порядок розгляду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Судам не підвідомчі скарги на дії і акти службових осіб суду, якщо законодавством встановлено інший порядок оскарження.

У даному випадку суд діяв в межах виконання ним владних процесуальних функцій, а не владних управлінських.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя вважає необхідним відмовити позивачу у відкритті провадження у порядку адміністративного судочинства та повернути йому позов з усіма доданими до нього матеріалами.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 109 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеси, третя особа Уповноважений Верховної Ради України по правам людини про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Позов з усіма доданими до нього матеріалами повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ч.3 ст.186 КАС України.

Суддя П.П.Марин