Справа № 175/2319/16-а
Суддя: Борисов С. А.
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/2319/16-а
Провадження № 2-а/175/47/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Борисова С.А.,

за участю секретаря Єльшиної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на неправморіні дії Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо перерахунку пенсії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на неправморіні дії Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо перерахунку пенсії.

Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримуює та просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в

Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо не проведения перерахунку пенсії як державному службовцю ОСОБА_1 з 01.12.2015 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2015 року перерахунок пенсії державного службовця в розмірі 83% від сум заробітної плати, вказаної в довідці №12172/04/33 від 31.12.2015 року яка видана управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська та виплачувати пенсію без будь-яких обмежень.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення на позов, з яких просив суд у задоволенні позову відмовити, оскільки з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначено пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Дослідивши матеріали справи, оцівнивші надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вийшла на пенсію державного службовця у 2010 році з посади державного службовця.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія була призначена в розмірі 83% від сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На час призначення пенсії статтею 37-1 вищевказаного Закону було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також - у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З 01.12.2015 року згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року було проведено підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Для перерахунку пенсії з 01.12.2015 року позивачем була подана заява про перерахунок з 01.12.2015 року пенсії державного службовця, у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі довідки про заробітну плату №12172/04/33 від 31.12.2015 р.

Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області листом № 2216/02/22 від 02.06.2016 року відмовило позивачу в перерахунку пенсії мотивуючи це тим, що пунктом 5 "Прикінцевих положень" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VII1 від 02.03.2015 року було скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру". "Про судоустрій і статус суддів". "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу". Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічннка-консультанта народного депутата України

Оскільки право на призначення пенсії як державному службовцю позивач отримала раніше прийняття вищевказаного Закону, дії відповідача неправомірними, які порушують конституційні права позивача з наступних підстав.

На день виходу на пенсію позивача право на одержання пенсії державних службовців мали особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями. - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшувалась на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, па які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормою прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що «конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України»

Відповідно до ч.З ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Принцип перспективної дії норми Закону на який посилається відповідач, поширюється тільки на відносини, які виникли після введення в дію змін в Закони.

За загальним правилом установленим частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Зміни в законодавстві щодо умов і підстав скасування спеціальних видів пенсій істотно погіршують умови мого пенсійного забезпечення.

Крім того, в мотивувальній частині Рішення від 11.10.2005 року № 8- рп Конституційний Суд України зазначив, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачаються за змістом статтей 1. 3. 6 (частина друга), 8. 19 (частина друга). 22, 23. 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин Мали можливість завбачати наслідки своїх дій і Були впевненими у своїх законних очікуваннях.що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене.

З огляду на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко про ги України» від 8 листопада 2005 р. (набрало законної сили 8 лютого 2006 року) положення ст. 58 Конституції України про незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, судами слід мати на увазі наступне: реалізація особою прав, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматись до уваги; у випадках, коли набуття чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладені ним у постанові № 21 -630а 14 від 10.02.2015 року, згідно яких зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужений шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ст. 46 Конституції України: «громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

На час призначення позивачу пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям провадиться перерахунок пенсії державного службовця з дати підвищення заробітної плати, тому норми закону які були змінені після призначення мені пенсії не повинні застосовуватись до моєї пенсійної виплати.

Відповідач не звернув увагу на те, що предметом поданої позивачем заяви не є прохання призначити пенсію, а здійснити перерахунок пенсії.

Таким чином, матеріальні та соціальні гарантії державного службовця, які були встановлені на день виходу позивача на пенсію не можуть бути обмежені або скасовані ані новими законами, ані внесеннями змін до чинних законів.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 37, 371 ЗУ «Про державну службу», практикою Європейського суду, ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 17, 19, 49, 94, 159, 161, 162, 1832, 244-2 КАС України, Конституціє України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на неправморіні дії Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо перерахунку пенсії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в

Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо не проведения перерахунку пенсії як державному службовцю ОСОБА_1 з 01.12.2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2015 року перерахунок пенсії державного службовця в розмірі 83% від сум заробітної плати, вказаної в довідці №12172/04/33 від 31.12.2015 року яка видана управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська та виплачувати пенсію без будь-яких обмежень.

Стягнути з Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у сумі 580 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.А. Борисов