Справа № 815/7204/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7204/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» (далі - Позивач, або ПП ВКФ «Мікромегас») з позовом (т.1 а.с. 5-8) до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Відповідач, або ДПІ), в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т.5 а.с. 172-173) остаточно просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області: № від 17.12.2015 року, яким ПП ВКФ «Мікромегас» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у сумі 640158,00 грн. (за основним платежем - 440105,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 200053,00 грн.; № від 17.12.2015 року в частині зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування на суму 2143475,00 грн.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області була проведена документальна планова перевірка ПП ВКФ «Мікромегас» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року за результатами якої був складений акт перевірки №8832/15-53-22-01/30199632 від 03.12.2015 року.

На підставі вказаного акту перевірки Відповідач 17.12.2015 року прийняв податкові повідомлення-рішення: №, яким ПП ВКФ «Мікромегас» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 640158,00 грн., у тому числі за основним платежем 440105,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 200053,00 грн.; № від 17.12.2015 року, яким ПП ВКФ «Мікромегас» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 4449546,00 грн. за звітний період 2014 рік.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № в повному обсязі та частково не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням №, зазначає про необґрунтованість висновків акту перевірки відносно недійсності господарських операцій між ним та контрагентами ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест».

ПП ВКФ «Мікромегас» зазначає, що контрагенти ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» постачали на будівельні майданчики Позивача керамічну цеглу та бетон. Господарські операції Позивача з вказаними підприємствами в повному обсязі підтверджуються договорами та первинними документами бухгалтерського обліку: видатковими накладними, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними.

Податковий кредит, сформований Позивачем по господарським операціям з ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» підтверджений належним чином оформленими податковими накладеними, які є дійсними та відповідають вимогам законодавства.

В зв'язку з викладеним, висновки акту перевірки в частині визнання безтоварними господарських операцій з ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» є необґрунтованими.

В судовому засіданні 25.04.2016 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити адміністративний позов з підстав, вказаних в адміністративному позові.

В судове засідання, призначене на 23.06.2016 року, представник Позивача не з'явився, надав до канцелярії суду заяву про продовження розгляду справи за його відсутності в порядку письмового провадження (т.6 а.с.147).

В судовому засіданні 23.06.2016 року представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у письмових запереченнях на адміністративний позов (т.5 а.с. 136-139) в яких, зокрема, зазначив, що ПП ВКФ «Мікромегас» під час проведення документальної планової перевірки не надані первинні документи: товарно-транспортні накладні, подорожні листи, акти виконаних робіт (наданих послуг) з перевезення на підставі яких можливо визначити засоби поставки товару, пункти завантаження та розвантаження товару, дату переходу права власності на товари від ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» до ПП ВКФ «Мікромегас». Таким чином, Позивачем під час проведення перевірки не були надані первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій між ним та контрагентами ТОВ «УПТК-С», ТОВ «Сіббудінвест», що в свою чергу свідчить про завищення Позивачем податкового кредиту з ПДВ та завищення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток.

Частиною 6 ст.128 КАС України передбачено, що якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справ, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, а саме не прибуття всіх сторін по справі в судове засідання та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» зареєстровано 26.10.1998 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, ідентифікаційний код 30199632. Підприємство є платником ПДВ відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 22802640 від 29.10.1998 року, індивідуальний податковий номер 24. Згідно довідки з ЄДРПОУ АА №803578 основним видом діяльності ПП ВКФ «Мікромегас» є будівництво житлових і нежитлових будівель. ПП «ВКФ «Мікромегас» має право на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури згідно ліцензії серія АД №072496, виданої 24.09.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (т.1 а.с. 38-41).

Судом встановлено, що в період з 30.10.2015 року по 26.11.2015 року на підставі наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №1659 від 15.10.2015 року була проведена документальна планова перевірка ПП ВКФ «Мікромегас», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року за наслідками якої був складений Акт перевірки №8832/15-53-22-01/30199632 від 03.12.2015 року (далі - Акт перевірки) (т.1 а.с. 12-29).

Відповідно до висновків Акту перевірки, зокрема, встановлено порушення ПП ВКФ «Мікромегас»: п.198.1, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) в результаті чого встановлено заниження ПДВ в розмірі 440105,00 грн., в тому числі: у січні 2014 року в розмірі 8448,00 грн., в лютому 2014 року в розмірі 9251,00 грн., в березні 2014 року в розмірі 6408,00 грн., в квітні 2014 року в розмірі 15371,00 грн., в травні 2014 року в розмірі 26776,00 грн., в червні 2014 року в розмірі 24902,00 грн., в липні 2014 року в розмірі 21900,00 грн., в серпні 2014 року в розмірі 24661,00 грн., у вересні 2014 року в розмірі 39586,00 грн., у жовтні 2014 року в розмірі 54301,00 грн., у листопаді 2014 року в розмірі 93510,00 грн., у грудні 2014 року в розмірі 114992,00 грн.; п.п. 14.1.27, 14.1.36, п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.п.139.1.9 ст.139 ПК України в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік в розмірі 4449546,00 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеські області 17.12.2015 року прийняла податкові повідомлення-рішення: №, яким ПП ВКФ «Мікромегас» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 640158,00 грн., у тому числі за основним платежем 440105,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 200053,00 грн.; № від 17.12.2015 року, яким ПП ВКФ «Мікромегас» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 4449546,00 грн. за звітний період 2014 рік (т.1 а.с.10, 11).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, Позивач звернувся до суду та просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2015 в повному обсязі, а податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2015 року в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 2143475,00 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з Акту перевірки, висновки Відповідача про заниження ПП ВКФ «Мікромегас» ПДВ у січні - грудні 2014 року в розмірі 440105,00 грн. та завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 2143475,00 грн. базується на не визнанні Відповідачем факту реальності і товарності господарських операцій між ПП ВКФ «Мікромегас» та контрагентами ТОВ «УПТК-С», ТОВ «Сіббудінвест».

Згідно Акту перевірки посадовими особами ПП ВКФ «Мікромегас» до перевірки не надані документи, якими підтверджується факт перевезення (отримання) товарно-матеріальних цінностей автомобільним або іншим транспортом від постачальника до покупця: товарно-транспортні накладні, подорожні листи, акти виконаних робіт (наданих послуг) з перевезення на підставі яких можливо визначити засоби поставки товару, пункти завантаження та розвантаження товару, дату переходу права власності на товар від ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» до ПП ВКФ «Мікромегас». Також до перевірки не надані первинні документи, підтверджуючі використання вказаних матеріалів у господарській діяльності, зокрема акти списання вказаних матеріалів на виробництво з виказанням об'єкту на який використані такі матеріали. У зв'язку з відсутністю у ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» необхідних умов для проведення відповідної підприємницької діяльності та в силу відсутності у ПП ВКФ «Мікромегас» первинних документів, підтверджуючих отримання та перевезення вантажу, Відповідач вважає, що операції з оприбуткування, приймання-передачі товарів не проводились, та як наслідок, у ході аналізу не виявлено факту передачі товарів від продавця до покупця.

Дослідивши реальність та фактичність господарських операцій ПП ВКФ «Мікромегас» з контрагентами ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест», їх відповідність діючому законодавству, а також правомірність формування Позивачем витрат та податкового кредиту по вказаним операціям, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 22.01.2014 року ПП ВКФ «Мікромегас» (замовник) уклало з ТОВ «УПТК-С» (постачальником) договір поставки №У-1403 згідно п.1.1.,1.2. якого постачальник зобов'язується відвантажити та передати у власність замовнику окремими партіями продукцію в кількості, асортименті, визначених у письмових заявках замовника, які є невід'ємною частиною договору. Одиницею виміру продукції згідно договору є керамічна цегла ДСТУ БВ.2.7-61-97. Відповідно до п.3.1., 3.2. договору підставою для видачі рахунку на оплату продукції є надання замовником заявки на здійснення поставки. Замовник зобов'язується здійснити оплату поставки продукції на протязі 3 банківських днів з моменту підписання акту прийомки продукції ( у відповідності до п.6.1.2. договору) на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату. Згідно умов п.4.1., 4.3. договору умови відвантаження - DDP м. Одеса згідно ІНКОТЕРМС-2010. Завантаження продукції в транспортний засіб замовника здійснюється силами та засобами постачальника. Постачальник разом з продукцією зобов'язується передати замовнику наступні документи: видаткову накладну, податкову накладну, сертифікат відповідності УкрСЕПРО, паспорт на продукцію, оригінал рахунку-фактури. Пунктом 5.1. договору встановлено, що продукція за своєю якістю повинна відповідати діючим ДСТУ, що підтверджується сертифікатом відповідності, який направляється одночасно з продукцією. Відповідно до п.п.6.1.2. договору замовник зобов'язаний прийняти продукцію за кількістю, якістю та комплектністю склавши акт прийомки (т.1 а.с. 52-53).

На підтвердження факту поставки ТОВ «УПТК-С» керамічної цегли та її оплати Позивач надав суду копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, платіжних доручень, податкових накладних (т.1 а.с. 55-269), сертифіката якості (т.4 а.с. 10), паспортів (т.4 а.с. 11-47). З наданих до матеріалів справи Позивачем товарно-транспортних накладних судом встановлено, що керамічна цегла поставлялась ТОВ «УПТК-С» безпосередньо на склад Позивача.

Також судом встановлено, що 03.02.2014 року ПП ВКФ «Мікромегас» (покупець) уклало з ТОВ «Сіббудінвест» (постачальником) договір поставки№7-02 згідно п.1.1. якого постачальник на умовах цього договору зобов'язується передавати у власність покупця бетон (далі - Товар), а покупець зобов'язується приймати і оплачувати вартість вказаного Товару. Відповідно до умов пункту 2.1.2. договору якість товару, що постачається, має відповідати вимогам, вказаним у паспорті (сертифікаті) якості товару, виданого виробником Товару. Згідно з п.3.1.2. договору покупець зобов'язаний надавати постачальнику письмові заявки на поставку Товару не пізніше ніж за чотири доби до моменту бажаної поставки. Відповідно до п.4.6.1 представник покупця зобов'язаний надати довіреність на отримання матеріальних цінностей, виконану відповідно до вимог чинного законодавства, із переліком товару, який підлягає передачі. Згідно п.4.7. договору за результатами приймання - передачі партії товару Сторони підписують видаткову накладну (т.2 а.с. 1-2).

На підтвердження факту поставки ТОВ «Сіббудінвест» бетону та її оплати Позивач надав суду копії видаткових накладних (т.2 а.с. 4-56, т.3 а.с. 1-139), платіжних доручень (т.3 а.с. 140-185), податкових накладних (т.3 а.с.186-250), подорожних листів (т.4 а.с. 77-185), паспортів якості (т.4 а.с. 186-250, т.5 а.с. 1-131). З наданих до матеріалів справи Позивачем подорожних листів та свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу (т.4 а.с. 70, 72, 74, 76) судом встановлено, що транспортування бетону здійснювалось Позивачем власними силами.

Факт отримання Позивачем керамічної цегли та бетону від вищевказаних постачальників також підтверджується змістом журналу реєстрації довіреностей ПП ВКФ «Мікромегас» (т.4. а.с. 5-9), 48-69).

Факт використання керамічної цегли та бетону, отриманих Позивачем від постачальників ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» у власній господарській діяльності підтверджується реєстрами надходження будівельних матеріалів та звітами про витрати основних матеріалів в будівництві (т.5 а.с. 179 -252, т.6 а.с. 1-137).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктами 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг). Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи із вищезазначеної норми, податкова накладна є документом, що підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Відповідно до п.138.12 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Згідно з п.п.139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Водночас, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та витрати податку на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд зазначає, що досліджені під час розгляду справи первинні документи по господарським операціям ПП ВКФ «Мікромегас» з контрагентами - постачальниками ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і не дають підстав для висновку про нездійснення спірних операцій.

Суд вважає необґрунтованим посилання Відповідача в Акті перевірки на відсутність у ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» умов для здійснення відповідної господарської діяльності, оскільки на підтвердження вказаної обставини Відповідачем не надано жодного доказу.

Також суд зазначає, що можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів Позивача при здійсненні господарських операцій для зниження об'єкту оподаткування, доказів чого податковим органом до суду надано не було, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність фактичного виконання ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» своїх обов'язків за договорами поставки та відсутність у Позивача, права на формування податкового кредиту з ПДВ та витрат з податку на прибуток.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.244-2 КАС України щодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, прийнятого за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, та, зокрема, постанову Верховного Суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, в якому зазначено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

При цьому, при розгляді адміністративних справ необхідно також враховувати і практику Європейського суду з прав людини, рішення якого, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також враховуючи приписи ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», є джерелом права та є обов'язковим для виконання Україною.

Так, Європейський суд з прав людини (п'ята секція) у своєму рішенні від 22.01.2009 року (заява №3991/03) у справі «Булвес» АД проти Болгарії зазначив наступне: «Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються, до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Також, суд зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення Позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, контрагент був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також був зареєстрований платником ПДВ, Позивач як отримувач відповідних робіт та послуг не може нести відповідальність ні за несплату податків постачальником послуг, ні за можливу недостовірність відомостей про нього, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач, і контрагенти ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест» на час здійснення спірних господарських операцій були зареєстровані як платники ПДВ, що не заперечувалось Відповідачем.

В зв'язку з викладеним суд вважає необґрунтованими висновки Акту перевірки щодо завищення Позивачем у 2014 році витрат з податку на прибуток в розмірі 2143475,00 грн. та завищення податкового кредиту з ПДВ у січні - грудні 2014 року в розмірі 440105,00 грн. по господарським операціям з ТОВ «УПТК-С» та ТОВ «Сіббудінвест».

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Відповідач у судовому засіданні не довів правомірності та обґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень №, № від 17.12.2015 року, у зв'язку з чим позовні вимоги ПП ВКФ «Мікромегас» підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № в повному обсязі, а податкового повідомлення-рішення № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2143475,00 грн..

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь Позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 41754,49 гривень, сплачені згідно з платіжним дорученням (т. 1 а.с.3-4).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №, яким Приватному підприємству виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 640158,00 гривень, у тому числі за основним платежем 440105,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 200053,00 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №, яким Приватному підприємству виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2143475,00 гривень за звітний період 2014 рік.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (код, 39565511, юридична адреса: 65012, Одеська обл., місто Одеса, ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР, будинок 7), за рахунок її бюджетних асигнувань, на користь Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» (код 30199632, юридична адреса: 65063, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ АРМІЙСЬКА, будинок 18-А) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 41754,49 гривень (сорок одна тисяча сімсот п'ятдесят чотири гривень 49 копійок).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.