Справа № 331/2990/16-а(2-а/331/72/2016)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2016 рокусправа № 331/2990/16-а провадження №2-а/331/72/2016

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2016 року по справі №331/2990/16-а(провадження №2-а/331/72/2016) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрійському району, третя особа - Кабінет міністрів України, про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача про відмову в проведенні нарахування та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік, як інваліду Чорнобиля 2-ї групи в повному обсязі та достроково - незаконними та такими, що порушують його соціальні права, гарантії та свободи та ст..1,3,6,8,9,21,22,46,55,56,64 Конституції України, норми вимог ст.13,48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати відповідача здійснити нарахування щорічної допомоги на оздоровлення, як інваліду Чорнобиля 2-ї групи за 2016 року, з послідуючою сплатою в стислі строки;

- стягнути з відповідача на його користь незаконно не виплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік, як інваліду Чорнобиля 2-ї групи в загальній сумі не менше 6770,00грн.;

- застосувати судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративній справі.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІ групи захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідач відмовився сплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення, у розмірах, які визначено ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пославшись на те, що розмір такої допомоги визначається Постановою КМУ. Позивач зазначав, що така відмова є неправомірною, оскільки розмір компенсації визначено Законом і не може змінюватися підзаконними нормативно-правовими актами.

Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01 червня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова суду фактично мотивована правомірністю дій відповідача, в частині визначення розміру щорічної допомоги на оздоровлення, яка підлягала сплаті на користь позивача у 2016 році, враховуючи законодавчі зміни до ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосування судом першої інстанції норм матеріальної права, зокрема, ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Заявник апеляційної скарги вказує на те, що зміни, які внесені до зазначеної норми права, не могли бути прийняті судом до уваги, оскільки таких змін не існувало на час виникнення вперше у позивача права на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, як особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім цього, позивач вказує на те, що такі зміни погіршують його становище (зменшують розмір соціальних виплат), а отже порушують положення Конституції України, які гарантують належне соціальне забезпечення громадян.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, є інвалідом 2-ої групи, та користується пільгами, встановленими ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з довідки управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району (після перейменування - Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрійському району) від 23.03.2016р. №06-04/1049, в лютому 2016 року позивачу виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі 120 грн. за 2016 рік. При цьому, відповідач керувався положеннями постанов Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС.

Так, позивач, вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилається на те, що розмір сум, які підлягають до сплати, повинні розраховуватися у відповідності до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач, зокрема, вказує на те, що допомога на оздоровлення виплачена позивачу у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, що відповідає чинному законодавству, і тому підстав для її виплати в більшому розмірі немає.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідам ІI групи, виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Така редакція статті існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 №76-VIII внесені зміни, зокрема, до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вказану статтю викладено у наступній редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Вказані норми Закону №76-VIII набрали чинності з 1 січня 2015 року.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року, виплата щорічної допомоги на оздоровлення здійснюється у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам I і II групи - 120 гривень.

Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII неконституційним не визнавався, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є також чинними.

Таким чином, доводи позивача про неправомірність застосування судом першої інстанції ст..48 Закону, зі змінами, які до неї внесені, є необґрунтованими. Щорічна допомога на оздоровлення, яка передбачена ст..48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за своєю правовою природою є соціальною допомогою держави на користь певної категорії громадян. У зв'язку з цим, держава, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджету, може встановлювати (змінювати) розмір такої соціальної допомоги шляхом внесення відповідних змін до законодавства. З огляду на що, є безпідставним посилання позивача на порушення його конституційних прав внесенням змін до ст..48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у 2016 році відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та правомірно керувався Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлений розмір допомоги на оздоровлення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2016 року по справі №331/2990/16-а(провадження №2-а/331/72/2016) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 08.07.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк