Справа № 241/902/16-а
Суддя: Топузова Н. М.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Топузової Н.М.

при секретарі Орчелота І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Мангуш справу у порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області про визнання неправомірними дії та скасування рішення №2128 від 05.05.2016 року ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом із наступних підстав :

14 листопада 2014р., згідно довідки №, позивача ОСОБА_1 було взято на облік, як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України.

У березні 2016р., позивачу було припинено виплату пенсії без будь яких повідомлень та попереджень. У зв'язку з чим ,22.03.2016р. позивач звернулась до відповідача з заявою про роз'яснення на підставі яких правових підстав було припинено виплату пенсії. Відповідь по теперішній час УПФУ на звернення громадянина не надав.

У зв'язку з чим ,04.05.2016р. позивач звернулась з заявою до відповідача про поновлення виплати пенсії. Разом з заявою були надані наступні документи: копія паспорту та ІНН, копія пенсійного посвідчення,копія довідки внутрішньо переміщеної особи, реквізити банку, копія трудової книжки, заява про перерахунок пенсії№353 від 04.05.2016р.

07.05.2016р. ,позивач отримала рішення №2128 від 05.05.2016р. про відмову в поновленні виплати пенсії.

УПФУ в Першотравневому районі Донецької області обґрунтував свою відмову посилаючись на поднормативний акт, а саме Постанову КМУ №509 від 01.10.2014р. Згідно п.7-1 Постанови КМУ №509 від 01.10.2014р. «Про облік внутрішньо переміщених осіб» ,територіальний підрозділ Державної міграційної служби проставляє на зворотному боці довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітку про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці. Тому УПФУ в Першотравневому районі Донецької області вважає, що довідка не є дійсною без проставлення на її зворотному боці зазначеної відмітки.

Вважає дії УПФУ в Першотравневому районі Донецької області неправомірними у припиненні виплати пенсії з огляду на наступне:

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст.56 Конституції України встановлено,що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України ( 254к/96-ВР) закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року N 17-рп ( у017р710-02 ) (щодо повноважності Верховної Ради України) ,визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Тобто, в даному випадку відповідач помилково не застосував норми ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ЗУ від 24.12.2015р. М921-УШ « Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщеним особам», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».

У Міністерстві внутрішніх справ опрацьовано лист Державної міграційної служби стосовно врегулювання проблемних питань обліку внутрішньо переміщеної особи(ВПО) у частині проставлення на довідці про взяття на облік ВПО відмітки про реєстрацію місця проживання ,де вказується, що важливими засобами захисту прав та свобод внутрішньо переміщених осіб є дотримання гарантії, які закріплені в Законі України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

13.01.2016р. набрав чинності ЗУ від 24.12.2015р. №921-УІІІ « Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщеним особам».

Відповідно до вказаного ЗУ від 24.12.2015р. №921-VIII « Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщеним особам» ,із Закону виключені норми стосовно того, що територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері міграції проставляє у довідці про взяття на облік ВПО відмітку про реєстрацію місця проживання. Також виключено норми про те, що до паспортного документа ВПО не вноситься відмітка про реєстрацію місця проживання, а також норми стосовно того, що у випадку зміни фактичного місця проживання, ВПО повідомляє про такий факт територіальний орган ДМС.

Також,із Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» виключено норму, якою до довідки про взяття на облік ВПО вносилися відомості про місце проживання.

Згідно з внесеними змінами до Закону, встановлено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО, що діє безстроково, та не потребує проставлений відмітки ДМС щодо реєстрації місця проживання ВПО(зміни до ст.ст. 4,5,11 Закону). Також ,Законом до повноважень ДМС не віднесено проведення перевірок наведених у довідці відповідних відомостей про фактичне місце проживання та здійснення щомісяця вибіркових перевірок наведених у довідках відомостей про фактичне місця проживання.

Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ №509 від 01.10.2014р., встановлений інший порядок, ніж передбачений Законом порядок оформлення довідки про взяття на облік ВПО та проведення перевірок.

Відповідно до Прикінцевих положень ЗУ від 24.12.2015р. №921-VIII « Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщеним особам», КМУ доручено протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність до цього Закону. Крім того, згідно зі ст.20 цього Закону ,нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить Закону.

Таким чином, під час видачи довідки про взяття на облік ВПО слід керуватися нормами ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Таким чином,позивач вимушений звернутися до суду,та просить суд : визнати рішення №2128 від 05.05.2016р Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області - незаконним та скасувати рішення №2128 від 05.05.2016р Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов»язати Управління пенсійного фонду України в Україні в Першотравневому районі Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.03.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача, за довіреністю, ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд : визнати рішення №2128 від 05.05.2016р Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області - незаконним та скасувати рішення №2128 від 05.05.2016р Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов»язати Управління пенсійного фонду України в Україні в Першотравневому районі Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.03.2016 року також просить суд стягнути судові витрати ,а саме витрати на правову допомогу у сумі 1500 гривень. В обґрунтування позовних вимог,представник позивача підтримала обставини,які зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області,за довіреністю,Бутенко П.П. позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити в задоволені позовних вимог,пояснивши суду,що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_1.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 21.11.2014року № 8450 зроблено запит пенсійної справи та, після отримання електронної пенсійної справи, позивач взята на облік в нашому управлінні з 01.02.2015року як одержувач пенсії за віком. ОСОБА_1 не було надано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із відміткою про фактичне місце проживання, на підставі чого виплата її пенсії з 01.03.2016 року була призупинена. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_1.Згідно заяви ОСОБА_1 від 21.11.2014року № 8450 зроблено запит пенсійної справи та, після отримання електронної пенсійної справи, позивач взята на облік в нашому управлінні з 01.02.2015року як одержувач пенсії за віком. ОСОБА_1 не було надано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із відміткою про фактичне місце проживання, на підставі чого виплата її пенсії з 01.03.2016 року була призупинена.Також, представник відповідача додав,що на даний час відновлено виплату пенсій,але потрібно,щоб комісія УТСЗН надала УПФУ відомості стосовно внутрішньо переміщених осіб. До теперішнього часу,стосовно ОСОБА_1 таких відомостей до УПФУ не надходило,тому виплата пенсії не відновлена. Крім того, УПФУ ніяких розпоряджень та рішень стосовно призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймав , просто призупинили виплату пенсії .

У судовому засіданні були досліджені: лист ОСОБА_1./а.с. 6/,розписка-повідомлення/а.с.7/,рішення №2128/а.с.8/,довідка/а.с. 9/,посвідчення/а.с. 10/,лист та довідка Мелекінської сільської ради про реєстрацію ОСОБА_1, акт обстеження фактичного мешкання ОСОБА_1,квитанція про сплату правової допомоги, договір доручення на надання правової допомоги, свідоцтво платника єдиного податку, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, в оригіналі була досліджена пенсійна справа ОСОБА_1 .

При дослідженні пенсійної справи в оригіналі, було встановлено,що в пенсійній справі відсутні відомості з якого часу та на підставі чого було призупинено чи зупинено виплату пенсії ОСОБА_1

В судовому засіданні сторони визнали обставини,як такі ,що не підлягають доказуванню,а саме,що Управлінням Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області, з 01 березня 2016 року ОСОБА_1 було призупинено виплату пенсії за віком.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована як внутрішньо

переміщена особа за адресою АДРЕСА_1.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 21.11.2014року № 8450 зроблено запит пенсійної справи та, після отримання електронної пенсійної справи, позивач взята на облік в нашому управлінні з 01.02.2015року як одержувач пенсії за віком. Виплата її пенсії з 01.03.2016 року була призупинена, при цьому в пенсійній справі відсутнє рішення на підставі якого було призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 та відсутні відомості з якого часу призупинено виплату пенсії та на який час. Представник відповідача не зміг пояснити суду чому в пенсійній справі відсутнє таке рішення та відсутні вищезазначені обставини по припиненню виплати пенсії.

За статтею 8 Конституції України , а саме Конституція України має найвищу юридичну силу,закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно зі статтею 19 Конституції України ,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України ,при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених ч. 1 ст. 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058).

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан ні в Україні в цілому, ні на окремих територіях Донецької області на теперішній час не запроваджено.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Донецької області розпочато антитерористичну операцію.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції не прийнято.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» ,у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Відповідно до статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Проте на теперішній час будь-які зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року щодо обмеження права осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади, на отримання пенсійних виплат не вносилися.

Законом України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, такі обмеження також не встановлені.

Будь-який інший Закон України з цього питання також відсутній.

Закон України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ,на правовідносини, що виникли між сторонами, не розповсюджується, оскільки відповідно до ст. 3 цього Закону для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права,Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

05 листопада 2014 року ,Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», згідно з якою (з урахуванням змін і доповнень) призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Відповідно до п. 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595, у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого бюджету

Відповідно постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

З аналізу зазначених постанов Кабінету Міністрів України № 531 від 01 жовтня 2014 року, № 637 від 05 листопада 2014 року, № 595 від 07 листопада 2014 року випливає, що ними встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення антитерористичної операції, тобто особливості виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам.

Проте зазначені підзаконні нормативні акти не є законом, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року у справі № 826/18826/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року визнаний незаконним та не чинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595. В мотивувальній частині ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року зазначено, що системний аналіз вказаних норм Конституції України та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перевірка законності постанови № 595 в частині затвердження пункту 2 Тимчасового порядку дає підстави для висновку про те, що, зупиняючи видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, рівності громадян перед законом, виплати пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Конституції України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3).

Згідно зі статтею 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Описане свідчить про те, що пункт 2 Тимчасового порядку не сприяє виконанню державою позитивного зобов'язання щодо виплати належних позивачам відповідно пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а навпаки перешкоджає цьому.

За таких обставин позивач ОСОБА_1,як внутрішньо переміщена особа, яка проживає на території Першотравневого /Мангушського/ району Донецької області (вказаний факт підтверджується відповідними довідками), має право на поновлення виплати пенсії за віком, починаючи з 01 березня 2016 року.

Посилання відповідача на відсутність у довідках про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітки чи то органу Державної міграційної служби, чи то Першотравневої районної адміністрації , як того вимагає постанова КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509, є звуженням прав громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Судом встановлено, що виплата пенсії ОСОБА_1 зупинена без винесення певного рішення відповідачем, тобто вчинені дії, які порушують право позивача на соціальний захист.

За таких обставин, позовні вимоги щодо про визнання протиправними дій припинення виплати пенсії позивачу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 87 КАСУ:

1. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

3. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ст..94 КАСУ: якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71,99,100,101, 122, 158-163,167,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області в призупинені ОСОБА_1 виплати пенсії з 01 березня 2016 року.

Визнати рішення №2128 від 05.05.2016р Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області - незаконним та скасувати рішення №2128 від 05.05.2016р Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов»язати Управління пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.03.2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області.

Апеляційна скарга на постанову Першотравневого районного суду Донецької області може бути подана до Апеляційного Адміністративного суду Донецької області, через Першотравневий районний суд Донецької області, протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення .

Апеляційна скарга на постанову суду,яка містить вступну та резолютивну частину,яка була проголошена у судовому засіданні, подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови складеної у повному обсязі..

Суддя Н.М.Топузова