Справа № 826/16499/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаряБорисюк Л.П., Вівдиченко Т.Р., Петрика І.Й. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фітнес Трейдінг» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року ТОВ «Фітнес Трейдінг» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного прийняття податкового повідомлення-рішення від 18.03.2015 №; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.03.2015 №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 18.03.2015 №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання з'явився представник позивача, однак він не заперечував про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за декларуванням податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб Сказатною Людмилою Валентинівною, на підставі п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, в порядку ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за звітний період листопад 2014 року ТОВ «Фітнес Трейдінг», за результатами якої складений акт від 17.01.2015 №6/26-54-15-01-11-35488683.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Фітнес Трейдінг» в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України включено до складу податкового кредиту за листопад 2014 року суму 13 281,36 грн. на підставі податкової накладної від 30.11.2014 №239, виписаної TOB «Спортивний магазин «Інтер Атлетика», яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, внаслідок чого позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 13 281,36 грн., в тому числі за листопад 2014 року на суму 13 281,36 грн.

ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки 18.03.2015 прийняла податкове повідомлення-рішення за № (форми «Р»), яким ТОВ «Фітнес Трейдінг» було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 16 601,00 грн. (13 281,00 грн. - за основним платежем, 3 320,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Скориставшись правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015, позивачем було отримано рішення Головного управління ДФС у м. Києві №8471/10/26-15-10-06 від 27.05.2015, у відповідності до змісту якого податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2015 залишене без змін, а скарга ТОВ «Фітнес Трейдінг» - без задоволення.

ТОВ «Фітнес Трейдінг» до ДФС України було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2015 та рішення №8471/10/26-15-10-06 від 27.05.2015, за результатом розгляду якої ДФС України прийняло рішення №13090/6/99-99-10-01-01-25 від 23.06.2015 про результати розгляду скарги, яким скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2015 та рішення №8471/10/26-15-10-06 від 27.05.2015 року - без змін.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, а також діями щодо його прийняття, позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що висновки контролюючого органу про те, що TOB «Фітнес Трейдінг» було занижено податок на додану вартість що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за листопад 2014 року в сумі 13 281,36 грн. є безпідставними, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 62 ПК України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно абз.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 75.1.1 ст. 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на таку перевірку та його присутність під час її проведення не обов'язкова.

За приписами п. 200.10 ст. 200 ПК України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно п. 2.5.1 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 №165 (далі - Методичні рекомендації), Акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку №2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

В той же час, відповідно до Методичних рекомендацій (додатку №2 форма акту) камеральні перевірки можуть бути проведені лише з приводу перевірки даних, задекларованих у податковій звітності та з використанням податкової декларації (розрахунку) та бази даних Міністерства доходів і зборів.

Аналіз вищенаведених правових положень дозволяє дійти до висновків, що у даному випадку камеральна перевірка повинна бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків; камеральна перевірка даних, заявлених у податковій звітності, повинна бути проведена протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання такої звітності.

Так, відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України, за результатами проведення камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається на підписання протягом трьох робочих днів платнику податків.

Згідно п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Платник податків (його уповноважена особа) має право брати участь у розгляді заперечень.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акту перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Таким чином, контролюючий орган зобов'язаний прийняти податкові повідомлення-рішення за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2015 позивачем отримано акт №6/26-54-15-01-11-35488683 від 17.01.2015.

Отже, строк для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення за результатами акта перевірки №6/26-54-15-01-11-35488683 від 17.01.2015 розпочався з 02.02.2015 (31.01.2015 вихідний день - субота) та, відповідно, закінчувався 13.02.2015.

Однак, податкове повідомлення-рішення № було прийнято 18.03.2015, тобто протягом 32-х робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, замість 10-ти, як це встановлено п. 86.8 ст. 86 ПК України.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 з недотриманням вимог п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, є протиправними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - таким, що прийняте з порушенням граничного строку для його прийняття.

Крім того, відповідно до п.п. «б» п.2.1. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 №1236 (далі - Порядок №1236), орган державної податкової служби визначає суму нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість та складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У п. 2.4. Порядку №1236 зазначено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з наведенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку) відповідного звітного періоду, щодо якого здійснюється розрахунок податкового зобов'язання, а також іншої інформації, необхідної для визначення грошового зобов'язання.

В порушення вказаної норми контролюючим органом розрахунок податкового зобов'язання до податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 не додано.

Крім цього, в акті перевірки зазначено, що при опрацюванні ІС «Податковий блок» було встановлено розбіжності, що свідчать по включення до податкового кредиту позивача за листопад 2014 року податкової накладної №239 від 30.11.2014 на суму 13 218,36 грн., яка не внесена до Єдиного реєстру податкових накладних.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, при складенні звітності за листопад 2014 року, позивачем була допущена технічна помилка, а саме: до реєстру виданих та отриманих податкових накладних внесено податкову накладну №239 від 30.11.2014, яка видана контрагентом TOB «Спортивний магазин «Інтер Атлетика» на суму 13 281,36 грн. При складанні податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року сума 13 281,36 грн. вказана в податковій накладній №239 від 30.11.2014 не враховувалася та, відповідно, не вплинула на завищення чи заниження податкових зобов'язань позивача.

Помилкове внесення позивачем в реєстр виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року податкової накладної №239 від 30.11.2014 на суму 13 281,36 грн. було самостійно виправлене позивачем шляхом подачі відповідачу 20.01.2015 реєстру отриманих та виданих податкових накладних, що містить виправлені показники. Вказаний реєстр зареєстрований ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за №.

Отже, внесення позивачем в реєстр виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року податкової накладної №239 від 30.11.2014 та виправлення вказаної помилки шляхом подачі відповідачу реєстру отриманих та виданих податкових накладних за грудень 2014 року не призвело до завищення чи заниження податкових зобов'язань позивача.

Вказане свідчить про безпідставність збільшення відповідачем суми грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість на суму 16 601,00 грн., в тому числі за основним платежем 13 281,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 3 320,00 грн.

Разом з тим, як вірно вказано судом першої інстанції, відповідно до квитанції №2, реєстр отриманих та виданих податкових накладних позивача за грудень 2014 року, яким виправлено допущену помилку, за реєстраційним номером доставлено до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФСУ у м. Києві 20.01.2015, а згідно поштового штемпеля на конверті, акт перевірки відправлено контролюючим органом на адресу позивача 26.01.2015. Тобто, на момент відправлення акта перевірки, а також на момент прийняття та відправлення податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 відповідачу було відомо про виправлення позивачем допущеної помилки при складанні реєстру отриманих та виданих податкових накладних за листопад 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі як суб'єкт владних повноважень не надав жодного доказу на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, хоча, згідно п. 56.4 ст. 56 ПК України, під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган, в той же час обов'язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ТОВ «Фітнес Трейдінг» щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Щодо вирішення питання про судові витрати, колегія суддів зазначає наступне.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII (далі - Закон).

Відповідно до положень ст.ст. 3 та 4 вказаного Закону, судовий збір справляється з апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення на загальну суму 16 601,00 грн., позовні вимоги є вимогами майнового характеру.

Згідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (станом на дату подання адміністративного позову), ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2015 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1 218,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 2 009,70 грн. (1 827110%).

Враховуючи те, що при поданні апеляційної скарги ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового здору до винесення судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з апелянта вказаної вище суми судового збору.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, банк отримувача - ГУДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030101) судовий збір у розмірі 2 009,70 грн. (дві тисячі дев'ять грн.) 70 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк Т.Р. Вівдиченко І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та підписано - 08.07.2016

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Вівдиченко Т.Р.