Справа № 209/1017/16-а
Суддя: Байбара Г. А.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/1017/16-а
Провадження № 2-а/209/36/16
УХВАЛА

Іменем України

01 червня 2016 року м. Дніпродзержинськ

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Дніпродзержинська, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду як місцевого адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Дніпродзержинська, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просить:

- визнати бездіяльність Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Дніпродзержинська щодо несплати йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009-2015 роки протиправною;

- зобовязати Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Дніпродзержинська здійснити перерахунок та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2009-2015 роки відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 закону України «Про загальнообовязкове держане пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням проведених виплат в сумі 52044 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 25 жовтня 2011 року був визнаний інвалідом війни 2 групи, а з 11 листопада 2011 року є інвалідом війни 1 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни1 групи повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, а інвалідам війни 2 групи - 8 мінімальних пенсій за віком. Але законодавець вніс зміни до ст. 13 вказаного Закону, вказавши, що розмір виплат визначається КМУ в межах бюджетних призначень України, чим звузив та порушив права людей, оскільки значно зменшив такі виплати. Водночас редакція частини пятої ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою розмір грошової допомоги у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, на час виникнення спірних правовідносин була чинною та іншими законодавчими актами, в тому числі й Законом України № 835-VІ, не призупинялася і зміни до неї не вносились. Але відповідачі не сплачували йому щорічну грошову допомогу ні в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, ні в мінімальних розмірах, встановлених постановами КМУ. Відповідачі жодної відповіді на його звернення щодо розміру здійснених виплат не надали. Всього за 2009 - 2015 роки ним не отримано грошової допомоги в сумі 52044 грн. Вважає, що ним не пропущений строк звернення до суду, оскільки відповідно до розділу ІV заключних положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 го травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. І оскільки остаточний термін отримання допомоги є 30 вересня року, то строк повинен рахуватися з наступного дня після цієї дати, тому шестимісячний строк спливає лише 30 березня 2016 року.

Ухвалою судді від 31 березня 2016 року були залишені без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Дніпродзержинська, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в частині визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни, стосовно вимог за період 2009-2014 років, та відкрите скорочене провадження у справі стосовно позовних вимог за 2015 рік.

Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Дніпродзержинська надало суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких позов не визнало, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши ст. 100 КАС України.

Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надав суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, так як позивач щорічну допомогу отримав в квітні 2015 року, а звернувся до суду 30 березня 2016 року.

Відповідно ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом 30 березня 2016 року.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно абз.1 ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно заперечень Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, разову щорічну грошову допомогу за 2015 рік позивач отримав в квітні 2015 року.

Отже судом встановлено, що про порушення його прав при виплаті щорічної грошової допомоги за 2015 рік позивачу стало відомо у квітні 2015 року.

Адміністративний позов поданий до суду 30 березня 2016 року, що підтверджується відміткою на позовній заяві.

Таким чином, позовна заява подана до суду з пропуском шестимісячного строку встановленого для звернення до суду. При цьому посилання позивача на те, що остаточний термін отримання допомоги є 30 вересня року і строк повинен рахуватися з наступного дня після цієї дати, а тому шестимісячний строк спливає лише 30 березня 2016 року, не приймаються судом до уваги, так як строк звернення до суду належить відраховувати з моменту отримання позивачем допомоги за 2015 рік, тобто з квітня 2015 року.

Інші підстави поважності пропуску строку на звернення до суду для його поновлення позивачем в позові не наведені.

Оскільки позовна заява подана із пропуском строку звернення до адміністративного суду, а позивачем не наведено поважних причин пропуску такого строку, то підстави для поновлення строку відсутні.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пунктом 9 ст. 155 КАС України також передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Оскільки адміністративний позов в частині позовних вимог за 2015 рік поданий позивачем після закінчення строків установлених законом, і відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд вважає за необхідне залишити без розгляду ці позовні вимоги.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 183-2 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Дніпродзержинська, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в частині вимог про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни за 2015 рік.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, з одночасним надсиланням скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.А. Байбара