Справа № 821/3571/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3571/15-а

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 (далі Уповноважена особа Фонду) в якому просила:

- визнати неправомірним рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним договору №007-21505-060215 від 06 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий», укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_3, якій необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду здійснити відшкодування коштів за вкладом позивача, згідно договору № 007-21505-060215 від 06 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» за рахунок Фонду.

В обґрунтування зазначено, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача, позивач не був включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що позбавило його можливості отримати суму відшкодування, яка гарантована чинним законодавством України.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро №007-21505-060215 від 06 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3.

Визнав протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо невключення ОСОБА_3 у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро №007-21505-060215 від 06 лютого 2015 року.

Зобов'язав Уповноважену особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3, якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, представник Уповноваженої особи Фонду подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявилися, належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Також, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30 жовтня 2014 року Постановою Правління Національного банку України № 692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» ПАТ «Дельта Банк» було визнано проблемним строком на 180 днів (а.с.44-45).

06 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро № 007-21505-060215 на строк по 20 лютого 2015 року включно з виплатою відсотків (а.с.10).

Додатковою угодою, яка була укладена в той же день, сторони домовились викласти пункт 1.8 статті 1 договору в наступній редакції: «Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений» (а.с.11).

Тобто, умовами даного депозитного договору передбачена можливість зарахування коштів від третьої особи.

На виконання цього договору, з рахунку, на якому містилися кошти ОСОБА_4, на рахунок позивача перераховані безготівкові кошти в сумі 7000 євро, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.12).

02 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України №150 прийнято рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №50 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2.

За наслідками засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», оформленого протоколом від 15 вересня 2015 року, та відповідно до наказу відповідача від 16 вересня 2015 року №813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

23 вересня 2015 року позивачу направлено повідомлення №8821/2857 про нікчемність вищевказаного договору банківського вкладу.

02 жовтня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

02 жовтня 2015 року Фондом прийнято наказ №328 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку».

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як субєкт владних повноважень не довів наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Керуючись положеннями ч.2 ст.11 КАС України, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд першої інстанції вирішив визнати дії Уповноваженої особи Фонду щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу протиправними та визнати протиправною бездіяльність щодо невключення позивача у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а також зобовязати Уповноважену особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію стосовно ОСОБА_3, яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Гарантії відшкодування вкладникам коштів, які знаходяться на рахунках в банках та по депозитам, строк яких закінчився, встановлені статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон) та гарантовані п.п.1 п.6 статті 36 Закону, а також підтверджуються повноваженнями Уповноваженої особи Фонду, встановленими Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі Положення), яким встановлено повноваження уповноваженої особи стосовно відшкодування гарантованих коштів вкладникам.

Відповідно до ч.1 статті 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин 1-2 ст.27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про безпідставність доводів апелянта щодо нікчемності угоди виходячи з наступного.

Частина 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Уповноважена особа Фонду застосовуючи наслідки нікчемності договору банківського вкладу від 06 лютого 2015 року № 007-21505-060215 керувалася підставою, визначеною у пункті 7 частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: на думку апелянта, банк уклав правочин (у тому числі договір), умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Такого висновку апелянт дійшов на підставі того, що в результаті перерахування коштів з рахунку ОСОБА_4 на рахунок позивача відбулося «дроблення вкладу» з метою отримання підстав для відшкодування коштів за рахунок Фонду.

З такими доводами колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.1062 Цивільного кодексу України, на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до п.10.12. Постанови НБУ від 12 листопада 2003 року за № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок.

На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Відповідно до п.5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» № 14 від 20 березня 2013 року, зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається (крім зарахування грошових сум від Законного представника за вкладами на імя особи, законним представником якої він є, та крім інших випадків, передбачених нормами діючого законодавства України та/або Продуктами Банку).

Пунктом 1.105. передбачено, що продукт Банку окрема банківська послуга або комплекс послуг, що надається Клієнтам Б4. Вкладник Клієнт Банку, що уклав з Банком відповідний Договір за Продуктом Банку Договір банківського вкладу (депозиту) та передав Банку Вклад у розмірі та на строк, що визначені умовами Договору банківського вкладу (депозиту).

Аналізуючи норми цивільного законодавства, а також відомчі підзаконні акти Національного банку України, колегія суддів дійшла висновку, що відсутня заборона на зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок від третьої особи, якщо договором не передбачено інше.

Згідно з ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Суд наголошує, що ознак умислу осіб на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства матеріалами справи не встановлено.

Укладання додаткової угоди між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» прямо передбачено нормами цивільного законодавства, а тому колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено, що відбулося «дроблення вкладу» з метою отримання коштів за рахунок Фонду.

Головним доводом апелянта є те, що спірна банківська операція між позивачем та банком була здійснена в період дії постанови Національного банку України № 692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних».

Апелянт вважає, що в період дії цієї постанови банку було заборонено проведення будь-яких операцій за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Отже, на думку апелянта, працівники банку діяли всупереч наведеної постанови Національного банку України, яка була для них обовязковою, у звязку з чим по даному факту було ініційовано звернення до правоохоронних органів.

Не погоджуючись з даним доводом Уповноваженої особи Фонду, колегія суддів бажає зазначити наступне.

Статтею 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» врегульовані положення про віднесення банку до категорії проблемних.

Так, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Проблемному банку забороняється використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки в національній та іноземній валюті. Проведення розрахунків здійснюється виключно через консолідований кореспондентський рахунок у Національному банку України.

Проблемний банк у строк до 180 днів зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

Проблемний банк зобов'язаний у строк до семи днів повідомити Національний банк України про заходи, які він вживатиме з метою приведення своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, та на вимогу Національного банку України повідомляти його про хід виконання цих заходів.

Національний банк України протягом 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних має право прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Національний банк України зобов'язаний не пізніше ніж через 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Аналіз вказаної статті свідчить про те, що віднесення банку до проблемних здійснюється з метою, щоб у строк, наданий Національним банком України, діяльність проблемного банку була приведена у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

До того ж слід підкреслити, що саме в цей період ПАТ «Дельта Банк» залучав нові вклади та оголошував про нові депозитні акції, у тому числі і договір банківського вкладу «Зростаючий» у євро.

Також слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює питання застосування заходів впливу щодо банків, є Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затверджене постановою Правління Національного банку України № 346 від 17 серпня 2012 року (в редакції, чинній на час здійснення спірних операцій).

Згідно з п. 7.8 наведеного Положення, Національний банк не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття (отримання територіальним управлінням Національного банку рішення Комісії Національного банку) рішення про обмеження, зупинення чи припинення окремих видів операцій банку, забезпечує отримання банком цього рішення під підпис його уповноваженого представника на другому примірнику супровідного листа із зазначенням дати та часу отримання.

Пунктом 7.9 Положення встановлено, що банк з моменту отримання рішення Національного банку про обмеження окремих видів здійснюваних банком операцій та протягом визначеного цим рішенням строку (або до визначеного терміну) укладає договори та здійснює операції, у тому числі згідно з договорами, що укладені ним з клієнтами до моменту отримання рішення, виключно з урахуванням установлених обмежень.

Положенням також унормовано, що банк з моменту отримання рішення Національного банку про зупинення окремих видів здійснюваних банком операцій та на визначений у цьому рішенні строк (або до визначеного терміну) утрачає право одночасно на здійснення таких операцій у визначеній рішенням частині (щодо виду здійснюваних операцій та/або кола клієнтів) та продовження строку діючих договорів (укладання нових договорів) щодо проведення операцій, які зупинені (п. 7.10).

Отже, банк втрачає право здійснення операцій, визначених постановою Правління національного банку України № 692/БТ від 30 жовтня 2014 року, лише з моменту його отримання.

В матеріалах справи відсутній другий примірник супровідного листа із зазначенням дати та часу отримання уповноваженим представником Херсонського відділення ПАТ «Дельта Банк» постанови Національного банку України № 692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» ПАТ «Дельта Банк».

У суді апеляційної інстанції представник апелянта також вказувала на застосування Уповноваженою особою Фонду відповідно до наказу №813 від 16 вересня 2015 року наслідків нікчемності правочинів.

Так, даним наказом, зокрема, зобовязано забезпечити повернення коштів з депозитних або поточних рахунків осіб договори, яких визнані нікчемними на поточні рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов договорів, які визнані нікчемними.

Відповідно до цього наказу, як стверджує апелянт, на рахунок ОСОБА_4 перераховані кошти з рахунку ОСОБА_3 в розмірі 7000 євро.

На думку представника апелянта, у разі задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 як кредитор, який віднесений до четвертої черги, може отримати суму коштів, яку суд зобовяже відшкодувати позивачу.

Колегія суддів не приймає дані доводи апелянта, оскільки суд першої інстанції у своєму рішенні обґрунтовано визнав протиправними наслідки нікчемності правочину між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що зобовязує Уповноважену особу Фонду повернути на рахунок позивача кошти за депозитним вкладом у розмірі 7000 євро.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка, то підстав для скасування оскаржуваного судового акту не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський