Справа № 813/3034/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Справа № 876/3211/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С.,Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Сєргєевої О.І.,Панюра І.М.,Локатира І.І.,

від відповідача - Дорош А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» (далі ТзОВ «Львівморепродукти»), в червні 2015 року звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 19.01.2015 року №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області проведена планова виїзна перевірка ТзОВ «Львівморепродукти», про що складено акт від 05.01.2014 року №2/22-01/25236666. Цією перевіркою на думку осіб, що її проводили виявлено наступні порушення Податкового Кодексу України, зокрема; пп. 14.1.13 п.14.1 ст.14, п. 198.3 ст.198, п.198.5 ст.198 в результаті якого за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року підприємством було занижено податок на додану вартість на суму 175733 грн., в т.ч. за квітень 2013 року на суму 92400 грн., за травень 2013 року на суму 83333 грн.; п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 внаслідок якого підприємством було занижено податок на прибуток за 2013 рік на суму 1268318 грн. та п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року у зв'язку з тим, що підприємство проводило через РРО розрахункові операції без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем 19.01.2015 року були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 175733 грн., за штрафними санкціями 87867 грн., №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем 1268318 грн., за штрафними санкціями 634159 грн., № на підставі якого за порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року застосовано штрафні санкції в сумі 85 грн.

Позивач вважає висновки перевірки безпідставними та надуманими, а прийняті на підставі перевірки податкові повідомлення-рішення такими, що суперечать вимогам діючого податкового законодавства та підлягають скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року адміністративний позов було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року, прийняте Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову ТзОВ «Львівморепродукти» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року, прийнятого ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області. Решту позовних вимог суд визнав безпідставними та відмовив у їх задоволенні за їх безпідставністю.

З цією постановою не погодився апелянт Державна податкова інспекція у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області, яка звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року та винести нову постанову, якою повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

З цією постановою також не погодився апелянт ТзОВ «Львівморепродукти», який звернувся до суду з апеляційною скаргою та просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року та винести нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вважає, що відповідач без достатніх на то підстав прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекція у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга ТзОВ «Львівморепродукти» підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області проведена планова виїзна перевірка ТзОВ «Львівморепродукти», про що складено акт від 05.01.2014 року №2/22-01/25236666, яким встановлено порушення, пп. 14.1.13 п.14.1 ст.14, п. 198.3 ст.198, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в результаті якого за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року підприємством було занижено податок на додану вартість на суму 175733 грн., в т.ч. за квітень 2013 року на суму 92400 грн., за травень 2013 року на суму 83333 грн.; п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України внаслідок якого підприємством було занижено податок на прибуток за 2013 рік на суму 1268318 грн.; п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року у зв'язку з тим, що підприємство проводило через РРО розрахункові операції без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем 19.01.2015 року були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 175733 грн., за штрафними санкціями 87867 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем 1268318 грн., за штрафними санкціями 634159 грн. та № на підставі якого за порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року застосовано штрафні санкції в сумі 85 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) встановлений наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку».

Відповідно до п.п.2.1, 2.2, 2.5 цього Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи). Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Подані позивачем видаткові накладні на реалізацію продукції групи товарів «морепродукти» на думку колегії суддів містять достатньо даних та реквізитів та відповідають вимогам діючого законодавства та повністю дають змогу ідентифікувати господарські операції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі аналізу матеріалів справи та діючого законодавства підставно визнав протиправним та скасував оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання ТзОВ «Львівморепродукти» з податку на прибуток за основним платежем 1268318 грн., за штрафними санкціями 634159 грн..

Разом з тим суд безпідставно не врахував того, що податкове повідомлення рішення № від 19.01.2015 року також є протиправним, оскільки позивачем в підтвердження його протиправності та реальності проведення господарських операцій надано достатньо письмових доказів, а саме: договір поставки від 30.04.2013 року № ИО-0000033 на підставі якого був поставлений товар , видаткові та податкові накладні, договір переведення боргу від 17.10.2013 року № 17/10/13 та видаткові накладні до цього договору, платіжні доручення, договір зберігання та ін..

Таким чином колегія суддів вважає доведеними та правомірними вимоги позивача в цій частині та вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року також є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року, яким за порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 85 грн. колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.11 ст.3 вказаного Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 цього Положення фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - касовий чек) - це розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).

Касовий чек повинен містити такі обов'язкові реквізити: назву господарської одиниці; адресу господарської одиниці; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Законом України "Про податок на додану вартість"; перед номером друкуються великі літери "ПН"; для СГ, що не є платниками ПДВ, - ідентифікаційний код за ЄДРПОУ або ідентифікаційний номер за ДРФО, перед яким друкуються великі літери "ІД"; якщо кількість придбаного товару (отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру, - то кількість, вартість придбаного товару (отриманої послуги); вартість одиниці виміру товару (послуги); найменування товару (послуги); літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (послуги); позначення форми оплати (готівкою, карткою, у кредит, чеками тощо) та суму коштів за даною формою оплати; загальну вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово "СУМА" або "УСЬОГО"; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, окремим рядком - літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка - великі літери "ПДВ"; порядковий номер касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції; фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери "ФН"; напис "ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК" та логотип виробника.

Згідно з п.1 цього ж Положення найменування товару (послуги) - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу суб'єкта господарювання.

Відповідно до п.6.8 Положення про порядок реєстрації і застосування електронних контрольно-касових апаратів при розрахунках готівкою у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, затвердженій Наказом Державної податкової адміністрації України 18.09.1997 року №343 в редакції наказу Державної податкової адміністрації України 31.12.1998 року №660, власник ЕККА на об'єкті, що реалізує товари (послуги), повинен забезпечити застосування режиму програмування найменувань (найменування повинні відрізнятися між собою та відображати назву товару або послуги) і кількості проданих товарів у межах технічних можливостей ЕККА.

Колегія суддів враховуючи наявні докази в матеріалах справи погоджується з доводами позивача про неможливість здійснення попереднього програмування найменування і вказівки коду товару з технічних міркувань, при цьому враховуючи технічні можливості ЕККА, а тому вбачає підстави для скасування вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ТзОВ «Львівморепродукти» слід задовольнити та оскаржувану постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року слід скасувати та винести нову постанову, якою позовні вимоги ТзОВ «Львівморепродукт» задовольнити повністю визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 19.01.2015 року №, №, №. В задоволенні ж апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області слід відмовити з вищенаведених міркувань. Також в користь ТзОВ «Львівморепродукти» слід стягнути з відповідача витрати понесені по оплаті судового збору.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 813/3034/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти » задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 19.01.2015 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 19.01.2015 року №,

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 19.01.2015 року №.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» судових збір в сумі 580 грн.11 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.М. Каралюс

Судді : В.С.Затолочний

З.М.Матковська

Повний текст постанови виготовлений 08.07.2016 року