Справа № 804/15861/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Сидоренко Д.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1,
Державного реєстратора ОСОБА_2,
Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Пятихатського районного управління юстиції,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «СФГ Гермес»,
про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.
Обставини справи: ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про:
- визнання протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, щодо реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно додаткової угоди №7 від 17.01.2015р. про передачу права користування земельною ділянкою від СФГ «Гермес» до ТОВ «СФГ «Гермес», яка належить ОСОБА_1, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку;
- скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 від 25.03.2015р., індексний номер 20268121, про реєстрацію додаткової угоди №7 від 17.01.2015р., щодо передачі права користування земельною ділянкою від СФГ «Гермес» до ТОВ «СФГ «Гермес»;
- зобовязати Реєстраційної служби Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом вилучення запису про реєстрацію додаткової угоди №7 від 17.01.2015р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором порушені норми чинного законодавства, оскільки реєстрація додаткової угоди №7 від 17.01.2015р. не відповідає вимогам діючого законодавства щодо укладення та реєстрації змін до договору оренди землі, адже у даному випадку були застосовані норми відчуження земельної ділянки за умовами передачі емфітевзису.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2016р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ТОВ «СФГ «Гермес».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2016р. допущено заміну Реєстраційну службу Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, правонаступником Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Пятихатського районного управління юстиції.
В судове засідання позивача не зявився, раніше направляв клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Пятихатське районне управління юстиції направило клопотання про розгляд справи без участі свого представника.
Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, письмових пояснень на адміністративний позов не надала.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд-
ОСОБА_3 з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України дано визначення субєктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
У відповідності до ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).
ОСОБА_3 із статтею 8 Закону №1952 орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. За змістом статті 9 цього Закону рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає Державний реєстратор. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Враховуючи зазначене відповідачі, здійснюючи свої повноваження у спірних відносинах є суб'єктами владних повноважень, спір що виник між сторонами пов'язаний із захистом прав позивача у сфері публічно-правових відносин і є справою адміністративної юрисдикції, його належить розглядати в порядку, встановленому КАС України
ОСОБА_3 Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДО №9028933 від 20.04.2004р. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,971 га. у межах згідно з планом, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Пятихатського району з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
03.03.2006р. між ОСОБА_1 (орендодавець) та Селянським фермерським господарством «Гермес» (орендар) укладено договір оренди землі №47, згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 6,971 га. для с/г використання (цільове призначення).
ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №47505252 від 12.11.2015р., до державного реєстру 21.03.2015р. внесено запис про інше речове право: 9172227 (спеціальний розділ); державний реєстратор: ОСОБА_2, Реєстраційна служба Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер 47, виданий 03.03.2006р., видавник: укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Гермес» додаткова угода, серія та номер 1, виданий 21.05.2009, видавник: укладена між СФГ «Гермес» та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу посівів, серія та номер 28/12/Б, виданий 10.12.2014р., видавник укладений між СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ «Гермес», додаткова угода, серія та номер 7, виданий 17.0 1.2015р., видавник укладена між СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ «Гермес». Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20268121 від 25.03.2015. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Зміст, характеристика іншого речового права: строк дії 25 років, з правом пролонгації. Відомості про субєкта іншого речового права: Орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «СФГ «Гермес». Орендодавець (власник) ОСОБА_1.
Під час розгляду справи судом оцінено правомірність прийнятих рішень, їх обґрунтованість, відповідність вимогам чинного законодавства та встановлено наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підстава, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 2 Закону №1952 визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
ОСОБА_3 до положень ч.1-2 ст.15 Закону № 1952 державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобовязані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
ОСОБА_3 ч.1 ст.4 Закону №1952 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
Пунктом 1 ч.1 ст.19 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на договорів, укладених у порядку, встановленому законом.
За приписами положень ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України (далі ЗК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності
Аналогічні положення також зазначені у ст.1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон №161), згідно якої оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Частиною 1 ст.4 Закону №161 передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ч.1 ст.5 Закону №161).
Відповідно до ст.6 Закону №161 орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Разом з тим, згідно ст.102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України .
Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) можуть відчужуватися або передаватися в порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.
Укладення договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.
ОСОБА_3 ст.411 ЦК України землекористувач має право на відчуження права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, якщо інше не встановлено законом.
У разі продажу права користування земельною ділянкою власник цієї земельної ділянки має переважне перед іншими особами право на його придбання, за ціною, що оголошена для продажу, та на інших рівних умовах.
Землекористувач зобов'язаний письмово повідомити власника земельної ділянки про продаж права користування нею. Якщо протягом одного місяця власник не надішле письмової згоди на купівлю, право користування земельною ділянкою може бути продане іншій особі.
З аналізу наведених норм слідує, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може бути відчужене іншим особам ніж власник земельної ділянки, при дотриманні законодавчо встановлених вимог письмового повідомлення власника про продаж права користування земельною ділянкою.
Пунктом 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі Порядок №868, в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин), для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.9 Закону №1952 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Всупереч на наведеним положенням Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Пятихатського районного управління юстиції не було надано суду жодних доказів встановлення, при здійсненні державної реєстрації, наявності факту виконання законодавчо обґрунтованих вимог щодо письмового повідомлення власника про продаж права користування земельною ділянкою, у звязку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 від 25.03.2015р., індексний номер 20268121.
ОСОБА_3 з пунктом 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.
З наведеного слідує, що скасування рішення субєкта владних повноважень є наслідок визнання цього рішення протиправним.
Позивач просить суд лише скасувати рішення державного реєстратора. В свою чергу, часиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог, тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Враховуючи необхідність повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 20268121 від 25.03.2015р.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, щодо реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно додаткової угоди №7 від 17.01.2015р. про передачу права користування земельною ділянкою від СФГ «Гермес» до ТОВ «СФГ «Гермес», яка належить ОСОБА_1, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, то суд залишає їх без задоволення оскільки зазначені дії є складовою частиною прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і не підлягають окремому оскарженню, втім належним способом захисту, в даному випадку, є оскарження безпосередньо рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, спір про правомірність якого вирішено судом.
Щодо позовних вимог про зобовязати Реєстраційної служби Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом вилучення запису про реєстрацію додаткової угоди №7 від 17.01.2015р., то суд також залишає їх без задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час вирішення спору) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Процедуру ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визначено Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджено постановою КМ України №1141 від 26.10.2011р., пунктом 41 якого передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.
Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості:
1) підстава для скасування державної реєстрації прав:
дата видачі документа;
ким виданий (оформлений) документ;
додаткові відомості про документ;
2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав;
3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав:
дата формування рішення;
індексний номер рішення;
4) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора;
5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.
У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.
У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.
Процедура прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав визначені Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2001 №3502/5 (далі Порядок).
ОСОБА_3 п.2.1, 2.3 та 2.6 вказаного вище Порядку для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Заявник під час подання заяви предявляє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.
Аналіз наведених положень дозволяє суду дійти висновку, що запис про скасування державної реєстрації права власності вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставі рішення державного реєстратора щодо внесення записів про скасування державної реєстрації прав, яке в своє чергу, приймається на підставі рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та у разі внесення записів про скасування державної реєстрації прав щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.
Керуючись ст. ст. 11, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 20268121 від 25.03.2015р.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_4