Справа № 826/19959/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Шутовській І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві від 24 березня 2015 року № і № та від 15 червня 2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві у період із 09 по 26 лютого 2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Публічним акціонерним товариством «Авіалінії Харкова» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2014 року, за результатами якої перевірки складено акт від 05 березня 2015 року №1336/26-51-15-02-07/25469838.

Висновками даного акта встановлено наступні порушення:

- п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за липень 2013 року у розмірі 135,00 грн., за грудень 2013 року у розмірі 540,00 грн., за липень 2014 року у розмірі 327,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту відповідно за липень 2013 року у розмірі 135,00 грн., за грудень 2013 року у розмірі 540,00 грн., за липень 2014 року у розмірі 327,00 грн.;

- абз. «а» п. 200.4 ст. 200 ПК України, внаслідок чого занижено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а саме: заниження суми, що підлягає бюджетному відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів: за липень 2013 року на суму 878105,00 грн., за серпень 2013 року на суму 939511,00 грн., за вересень 2013 року на суму 427176,00 грн., за жовтень 2013 року на суму 1511080,00 грн., за листопад 2013 року на суму 773862,00 грн., за грудень 2013 року на суму 1113204,00 грн., за січень 2014 року на суму 365477,00 грн., за лютий 2014 року на суму 663783,00 грн. за березень 2014 року на суму 430895,00 грн., за квітень 2014 року на суму 344730,00 грн., за травень 2014 року на суму 383544,00 грн., за червень 2014 року на суму 343156,00 грн., за липень 2014 року на суму 432773,00 грн., за серпень 2014 року на суму 269143,00 грн., за вересень 2014 року на суму 356700,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 280550,00 грн.;

- завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2014 року на суму 9 514 691,00 грн.;

- завищено значення залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 24) податкових декларацій за відповідні податкові періоди: за липень 2013 року на суму 959046,00 грн., за серпень 2013 року на суму 953351,00 грн., за вересень 2013 року на суму 2250486,00 грн., за жовтень 2013 року на суму 3774692,00 грн., за листопад 2013 року на суму 4676022,00 грн., за грудень 2013 року на суму 5675974,00 грн., за січень 2014 року на суму 6080576,00 грн., за лютий 2014 року на суму 6720795,00 грн., за березень 2014 року на суму 7153537,00 грн., за квітень 2014 року на суму 7549201,00 грн., за травень 2014 року на суму 7875395,00 грн., за червень 2014 року на суму 8218736,00 грн., за липень 2014 року на суму 8632885,00 грн., за серпень 2014 року на суму 8994175,00 грн., за вересень 2014 року на суму 9372671,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 9514691,00 грн.

На підставі акта перевірки, 24 березня 2015 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у т.ч. заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з ПДВ за листопад 2014 року на суму 9 514 691,00 грн., та застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 2 378 672,00 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на загальну суму 9513 689,00 грн., з яких за липень 2013 року на суму 878105,00 грн., за серпень 2013 року на суму 939511,00 грн., за вересень 2013 року на суму 427176,00 грн., за жовтень 2013 року на суму 1511080,00 грн., за листопад 2013 року на суму 773862,00 грн., за грудень 2013 року на суму 1113204,00 грн., за січень 2014 року на суму 365477,00 грн., за лютий 2014 року на суму 663783,00 грн. за березень 2014 року на суму 430895,00 грн., за квітень 2014 року на суму 344730,00 грн., за травень 2014 року на суму 383544,00 грн., за червень 2014 року на суму 343156,00 грн., за липень 2014 року на суму 432773,00 грн., за серпень 2014 року на суму 269143,00 грн., за вересень 2014 року на суму 356700,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 280550,00 грн.;

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення ПДВ за липень 2013 року на суму 959046,00 грн., за серпень 2013 року на суму 953351,00 грн., за вересень 2013 року на суму 2250486,00 грн., за жовтень 2013 року на суму 3774692,00 грн., за листопад 2013 року на суму 4676022,00 грн., за грудень 2013 року на суму 5675974,00 грн., за січень 2014 року на суму 6080576,00 грн., за лютий 2014 року на суму 6720795,00 грн., за березень 2014 року на суму 7153537,00 грн., за квітень 2014 року на суму 7549201,00 грн., за травень 2014 року на суму 7875395,00 грн., за червень 2014 року на суму 8218736,00 грн., за липень 2014 року на суму 8632885,00 грн., за серпень 2014 року на суму 8994175,00 грн., за вересень 2014 року на суму 9372671,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 9514691,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, внаслідок чого, залишено без змін оскаржуване рішення №, скасовано податкове повідомлення-рішення від 24 березня 2015 року №, а також збільшено на 866,00 грн. суму заниження бюджетного відшкодування з ПДВ, визначену в оскаржуваному рішенні №.

У зв»язку з наведеним відповідачем 15 червня 2015 року прийнято оскаржуване рішення №, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на загальну суму 9 514 555,00 грн., з яких за липень 2013 року на суму 878105,00 грн., за серпень 2013 року на суму 939511,00 грн., за вересень 2013 року на суму 427176,00 грн., за жовтень 2013 року на суму 1511080,00 грн., за листопад 2013 року на суму 773862,00 грн., за грудень 2013 року на суму 1113204,00 грн., за січень 2014 року на суму 366016,00 грн., за лютий 2014 року на суму 663783,00 грн. за березень 2014 року на суму 430895,00 грн., за квітень 2014 року на суму 344730,00 грн., за травень 2014 року на суму 383544,00 грн., за червень 2014 року на суму 343156,00 грн., за липень 2014 року на суму 432773,00 грн., за серпень 2014 року на суму 269470,00 грн., за вересень 2014 року на суму 356700,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 280550,00 грн.

Вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, не довів суду належним чином правомірність своїх дій, в той час, як надані позивачем докази належним чином підтверджують його вимоги.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує такий висновок суду з огляду на наступне.

Так, згідно пп.14.1.18. п.14.1. ст.14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.3 ст. 200 ПК України визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку,що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п.200.4 ст.200 ГЖ України).

Згідно з пунктом 200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.6 статті 200 ПК України (в редакції чинній на момент існування спірних відносин) передбачено, що платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 ст. 200 ПК України. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті.

Тобто, чинним законодавством України передбачено два шляхи отримання бюджетного відшкодування: зарахування суми платнику повної суми бюджетного відшкодування до зменшення податкових зобов'язань по цьому податку в наступних податкових періодах та повернення повної суми бюджетного відшкодування на рахунок платника податків.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 19 грудня 2014 року позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року, в якій в рядку 23.1 задекларовано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку в розмірі 9 779 425,00 грн. При цьому, разом із вказаною податковою декларацією позивачем подано: розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ (Д1); довідку про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ); заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4); розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Відповідачем за результатами перевірки встановлено, що заявлена до бюджетного відшкодування сума ПДВ в розмірі 9 779 425,00 грн. за податкові періоди з червня 2013 року по листопад 2014 року сформована за рахунок ПДВ фактично сплаченого ПАТ «Авіалінії Харкова» постачальникам внаслідок придбання товарів (робіт, послуг).

Висновки акта перевірки, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення, грунтуються на тому, що бюджетне відшкодування не було заявлено позивачем у наступних податкових періодах, за якими вони виникли.

Разом з тим, Податковим кодексом України не обмежено право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості. А тому, відмова платникові у бюджетному відшкодуванні лише на тій підставі, що таке відшкодування не було заявлене у наступних податкових періодах, за якими вони виникли, є незаконною.

Відповідно до п.102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Враховуючи, що ПАТ «Авіалінії Харкова» заявило відповідну суму до бюджетного відшкодування 22.12.2014, тобто, до спливу 1095 днів, товариство виконало вимоги податкового законодавства, і не припустилося будь-яких порушень чи пропущення строку подачі заяви до бюджетного відшкодування ПДВ.

При цьому, декларування суми від'ємного значення ПДВ в рядку 24 є правом, а не обов'язком платника податку, яким він може скористатись не пізніше 1095 днів після отримання права на таке відшкодування. Отже, до моменту прийняття рішення про бюджетне відшкодування та повернення надмірно сплаченого податку ПАТ «Авіалінії Харкова», не маючи наміру в попередніх податкових періодах заявляти про бюджетне відшкодування, тобто, зазначати суму до бюджетного відшкодування в рядку 23.1 або 23.2, декларувало залишок від'ємного значення саме в рядку 24, оскільки ця сума фактично сплачена отримувачем товарів/послуг постачальникам таких товарів/послуг у попередніх періодах, не погашена податковими зобов'язаннями попередніх податкових періодів та не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування.

Відповідно до правої позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 08.10.14р. по справі №К/800/29443/13, попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному. При цьому, слід зазначити, що право на податковий кредит позивач не втрачає, якщо на дату виникнення нього права він ним не скористався, тобто платник податку має право самостійно приймати рішення щодо реалізації свого права на податковий кредит у майбутніх податкових періодах.

В ухвалі від 30.07.14р. по справі №К/800/1211/13 Вищий адміністративний суд України зазначив, що вимога закону щодо фактичної сплати платником податку сум податку постачальникам товарів (послуг) в ціні товарів (послуг) в попередніх податкових періодах як умова відшкодування надмірно сплаченої суми податку за рахунок бюджетних коштів не ставить рамкові обмеження щодо числа таких попередніх податкових періодів чи їх послідовності.

Верховним Судом України в постанові від 06.02.12р. зазначено, що системне тлумачення наведених норм (підпунктів 7.7.1 ,7.7.3. пункту 7.7. статті 7 Закону №168/97-ВР) дає підстави для висновку, що підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону № 2181-ІІІ встановлено граничні строки для подання заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування, і ця норма не встановлює строків, протягом яких здійснюється зарахування належної платнику повної суми бюджетного відшкодування шляхом зменшення податкових зобов'язань із цього податку наступних податкових періодів, якщо заява про таке відшкодування подана своєчасно.

Причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту є здійснення Позивачем міжнародних перевезень пасажирів авіаційним транспортом, що оподатковуються за нульовою ставкою згідно п. 195.1 ст. 195 ПК України, що, зафіксовано в п.3.3 акта перевірки.

Крім того, перевіряючими інспекторами в ході проведення перевірки (п.3.18 акта перевірки) підтверджено, що задекларована до відшкодування з бюджету сума податку 9 779 425,00 грн. складається із сум залишків від'ємного значення чистої суми податкових зобов'язань товариства за податкові звітні періоди з червня 2013р. по листопад 2014 року, які послідовно включались до сум податкового кредиту наступного податкового звітного періоду в цьому проміжку часу і які включалися в рядок 24 декларації.

Судом встановлено, що саме ця сума перенесена до рядка 21 декларації з ПДВ за листопад 2014р. як залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та заявлена до відшкодування на рахунок ПАТ «Авіалінії Харкова» у банку (рядок 23.1).

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30.07.14р. по справі №К/800/1211/13, з огляду на те, що позивач не декларував від'ємне значення чистої суми податкових зобов'язань за попередні звітні податкові періоди до відшкодування та не заявляв про відшкодування цих сум, що є його правом, підстави для висновку про заниження позивачем суми бюджетного відшкодування як факту, з яким платник податку втрачає право заявити про бюджетне відшкодування у спосіб перерахування грошових коштів на банківський рахунок, відсутні.

Як наголошувалось вище, Податковий кодекс України не обмежує бюджетне відшкодування виключно сумою податкового кредиту попереднього звітного періоду як і не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості. А тому відмову платникові у бюджетному відшкодуванні лише на тій підставі, що таке відшкодування не було заявлене у наступних податкових періодах, за якими воно виникло, не можна визнати правомірною.

Крім того, зміна значення рядків 23 і 24 податкової декларації з ПДВ, які визначають напрями бюджетного відшкодування, не зазначені як порушення податкового законодавства, а тому дії щодо перенесення суми, зазначеної у рядку 24 податкової декларації з ПДВ, у рядок 23, що фактично призвело до зміни напряму бюджетного відшкодування «на рахунок платника у банку» (рядок 23.1) не можуть розцінюватися як порушення законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАС України від 24.04.14р. по справі №К/800/29600/13.

Водночас, доводи апеляційної скарги про ненадання товариством первинних документів під час перевірки спростовуються безпосередньо самим актом перевірки, в п.2.3 якого наведено перелік первинних документів, що використовувалися під час перевірки (договори, контракти, акти виконаних робіт, послуг, документи на підтвердження оплат придбаних товарів (робіт, послуг), податкові накладні, митні декларації, податкові декларації та уточнюючі розрахунки з ПДВ і т.п.

Крім того, усі вищенаведені первинні документи були повторно надані на вимогу суду першої інстанції та містяться в матеріалах справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Оскільки, ухвалою від 19.05.2016 року відповідачу було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до винесення рішення, він підлягає стягненню за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 лютого 2016 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві несплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в сумі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 20 (двадцять) коп. на рахунок - 1007, код ЄДРПОУ - 38004897, МФО банку - 820019, отримувач - УДКСУ у Печерському районі, банк - ГУДКСУ у м. Києві, Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 06 липня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

І.В.Федотов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.