Справа № 541/1104/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 р.Справа № 541/1104/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.05.2016р. по справі № 541/1104/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Миргородської районної ради Полтавської області

про стягнення грошових коштів, про визнання неправильним (так у позові) формулювання причин звільнення з посади та покладення зобов'язання вчинити певні дії, про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

05.05.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Миргородської районної ради Полтавської області (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд ухвалити постанову, якою стягнути з Миргородської районної ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі, не меншому ніж шестимісячний заробіток ОСОБА_1 -55073 грн. 31 коп. (справа № 541/1104/16-а).

05.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Миргородської районної ради Полтавської області, в якому просить суд:

- ухвалити постанову, якою визнати неправильним та таким, що не відповідає чинному законодавству формулювання причини звільнення ОСОБА_1 06.11.2016 року з посади заступника голови Миргородської районної ради Полтавської області в частині зазначення про звільнення «у зв'язку із закінченням строку повноважень 6 скликання відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та частини 2 статті 36 КЗпП України», і змінити його у цій частині, вказавши, що ОСОБА_1: «звільнено з посади заступника голови Миргородської районної ради Полтавської області у зв'язку із припиненням повноважень депутата Миргородської районної ради Полтавської області 6 скликання відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 КЗПП України»;

- зобов'язати Миргородську районну раду Полтавської області у трудовій книжці ОСОБА_1 змінити формулювання причини його звільнення, вказавши, що ОСОБА_1: «звільнено з посади заступника голови Миргородської районної ради Полтавської області у зв'язку із припиненням повноважень депутата Миргородської районної ради Полтавської області 6 скликання відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 КЗПП України» (справа № 541/1106/16-а).

16.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Миргородської районної ради Полтавської області, в якому просить суд ухвалити постанову, якою стягнути з Миргородської районної ради Полтавської області на користь ОСОБА_1, передбачену статтею 117 КЗпП України, компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з дня звільнення 06.11.2015 року по день фактичного розрахунку, розмір якої на 06.05.2016 року становив 55073 грн. 31 коп. (справа № 541/1183/16-а)

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.05.2016 року по справі № 541/1183/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 у справах № 541/1104/16-а, № 541/1106/16-а, № 541/1183/16-а, які є предметом розгляду в межах справи № 541/1104/16-а, як однорідні об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 травня 2016 року по справі № 541/1104/16-а у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про роз'єднання позовних вимог відмовлено за його безпідставністю.

Клопотання представника відповідача Толмачова В.І. задоволено.

Провадження у справі № 541/1104/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородської районної ради Полтавської області про стягнення грошових коштів, про визнання неправильним (так у позові) формулювання причин звільнення з посади та покладення зобов'язання вчинити певні дії, про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 541/278/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородської районної ради про визнання дій незаконними, покладення зобов'язання поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 травня 2016 року по справі № 541/1104/16-а, та прийняти рішення яким відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 541/278/16-а, а також задовольнити клопотання позивача про роз'єднання або об'єднання позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що в даному випадку відсутні підстави для зупинення провадження у справі, оскільки вирішення жодної з вимог даної справи (№541/1104/16-а (про стягнення вихідної допомоги), №541/1106/16-а (про зміну формулювання причини звільнення), №541/1183/16-а (стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільнені)) не залежить вирішення позовних вимог по справі № 541/278/16 про визнання дій незаконними, покладення зобов'язання поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Відповідач, у надісланих запереченнях, з викладених підстав, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі, ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 травня 2016 року по справі № 541/1104/16-а - залишити без змін.

Розгляд апеляційної скарги просив провести за відсутності представника відповідача.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 03 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Миргородської районної ради про визнання дій незаконними, покладення зобов'язання поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.03.2016 року по справі № 541/278/16-а відкрито провадження в даній адміністративній справі. ( а.с. 91- 96, 74-76 )

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.05.2016 року по справі № 541/1183/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 у справах № 541/1104/16-а, № 541/1106/16-а, № 541/1183/16-а, які є предметом розгляду в межах справи № 541/1104/16-а, як однорідні об'єднані в одне провадження.

Вказана ухвала позивачем не оскаржена.

30.05.2016 року позивач звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про роз'єднання позовних вимог .

Крім того, представником відповідача 30.05.2016 року заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до завершення розгляду адміністративної справи № 541/278/16-а за позовом ОСОБА_1 до Миргородської районної ради про визнання дій незаконними, покладення зобов'язання поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про роз'єднання (об'єднання) позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що роз'єднання його позовних вимог, раніше об'єднаних ухвалою суду в одне провадження (а.с. 37 ), не сприятиме реалізації завдань адміністративного судочинства відповідно до ст. 2 КАС України в частині своєчасного розгляду справи в розумні строки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Статтею 116 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може своєю ухвалою об'єднати в одне провадження кілька однорідних позовних вимог за позовами одного й того ж позивача до того ж відповідача чи до різних відповідачів або за позовними заявами різних позивачів до одного й того самого відповідача, а також роз'єднати одну чи декілька поєднані в одне провадження позовні вимоги у самостійні провадження, якщо їхній спільний розгляд ускладнює чи сповільнює вирішення справи.

Питання об'єднання та роз'єднання справ вирішується судом шляхом постановлення ухвали (пункт 4 частини 4 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пункт 16 Постанови Пленуму ВАС України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» наголошує, що за правилами статті 116 КАС України питання про об'єднання та роз'єднання адміністративних справ вирішується після відкриття провадження в адміністративній справі, як правило під час підготовчого провадження, з прийняттям ухвали, яка оскарженню не підлягає. Судам необхідно мати на увазі, що об'єднанню або роз'єднанню підлягають справи адміністративної юрисдикції. При цьому об'єднанню підлягають лише адміністративні справи, які підсудні одному адміністративному суду. Якщо суддею відкрито провадження в адміністративній справі, але в позовній заяві є вимога, яку належить розглядати в порядку іншого судочинства, то в цій частині суд закриває провадження у справі та відповідно до частини другої статті 157 КАС України, роз'яснює позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи за такою вимогою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує не та, що роз'єднання в самостійне провадження раніше об'єднаних кількох позовних вимог є правом, а не обов'язком суду, тобто виконання таких дій повністю залежить від його розсуду. Однак зазначений розсуд не повинен порушувати права учасників процесу, зокрема щодо дотримання розумних строків розгляду справ.

Приймаючи рішення про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги, які є предметом розгляду в межах справи № 541/1104/16-а є похідними від позовних вимог заявлених у справі № 541/278/16-а, оскільки напряму залежать від вирішення законності припинення повноважень позивача і можливого його поновлення на посаді, що робить неможливим повно і об'єктивно розглядати об'єднані позовні вимоги до вирішення справи справі № 541/278/16-а.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.156 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Вищевказана норма передбачає обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов'язаному спорі, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються в іншій справі, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиційне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у даній справі, тобто такі справи повинні бути взаємопов'язаними.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про зупинення провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.156 КАС України, не встановив, у чому саме полягає неможливість розгляду даної справи до вирішення справи Миргородським міськрайонним судом Полтавської області № 541/278/16-а , не навів обставин, які свідчать про те, що дані справи є взаємопов'язаними.

Відповідно до пункту 3 статті 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно пункту 4 статті 204 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню в частині зупинення провадження у справі з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.05.2016р. по справі № 541/1104/16-а скасувати в частині зупинення провадження у справі № 541/1104/16-а до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 541/278/16-а.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської районної ради Полтавської області про стягнення грошових коштів, про визнання неправильним (так у позові) формулювання причин звільнення з посади та покладення зобов'язання вчинити певні дії, про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

В іншій частині ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.05.2016 року по справі № 541/1104/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 11.07.2016 р.