Справа № 804/493/16
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2016 рокусправа № 804/493/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову ТУ ДСА в Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги судді у зв'язку з виходом у відставку в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою;

- зобов'язати ТУ ДСА в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу судді у зв'язку з виходом у відставку в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, скаржник просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Дана адміністративна справа розглянута судом апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч.1 ст. 197 КАС України, в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що ОСОБА_1 з 12 березня 1993 року працювала на посаді судді Першотравенського районного суду Дніпропетровської області.

В листопаді 2014 року позивач, маючи необхідний для відставки стаж роботи, встановлений Законом України «Про судоустрій і статус суддів», звернулась до Вищої ради юстиції з заявою про відставку. Стаж роботи на посаді судді склав 22 роки 05 місяців і 01 день, що не є спірним.

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-VІІІ "Про звільнення суддів", в зв'язку з поданням заяви про звільнення, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у відставку (а.с.8-10).

Наказом в.о. Голови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12.08.2015 року № 36-к Про відрахування зі штату Першотравенського міського суду судді Бондарьової Г.М. відраховано зі штату зазначеного суду, про що здійснено запис в трудовій книжці (а.с.11-14).

08 грудня 2015 року та 19 січня 2016 року позивачка зверталась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області з проханням здійснити нарахування та виплатити їй передбачену ч. 1 ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Листом відповідача від 27.01.2016 року за № 250/16 позивачку було повідомлено про те, що вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат не нараховувалась та не виплачувалась відповідно до законодавства, що діяло на момент звільнення 16.07.2015, а саме Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні".

Суд першої інстанції, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість обставин та мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу відмови позивачу у виплаті вихідної допомоги на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків про правомірність рішення ТУ ДСА в Дніпропетровській області та відсутності підстав для визнання її протиправною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приписами ст. 100 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р., №2453-VI (далі - Закон, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

За змістом статті 109 Закону суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Отже, подача заяви про відставку та досягнення позивачкою 65-річного віку не є датою звільнення з посади судді, а є лише датою припинення повноважень щодо здійснення правосуддя.

Частиною 6 статтею 111 зазначеного Закону передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що підставою для звільнення судді є постанова Верховної Ради України, а підставою для припинення трудових відносин є відповідне рішення, а не факт подачі заяви про звільнення, як зазначено позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи постанова про звільнення суддів, в тому числі і позивача, прийнята Верховною Радою України 16 липня 2015 року, а тому саме з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України припиняються повноваження судді.

На час припинення повноважень судді та звільнення позивача з Першотравненського міського суду Дніпропетровської області, набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" в новій редакції від 01.04.2015 року, в якому відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, за останньою посадою.

На час відмови відповідача у виплаті вихідної допомоги та на час винесення судового рішення у даній адміністративній справі, Конституційним Судом України не приймалося рішення щодо неконституційності Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" в частині виключення ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, оскільки останній діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості посилань позивача на рішення Конституційного Суду України, оскільки Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір. Кошти, які отримують судді як вихідну допомогу, є одним із видів їхнього доходу, а тому законодавець може розглядати їх як об'єкт оподаткування, що узгоджується з вимогами частини першої статті 67 Основного Закону України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанцій було правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки на час звільнення позивача з посади судді були відсутні правові підстави для нарахування та виплати їй такої допомоги.

Колегія суддів окремо звертає увагу на те, що приписами ч. 2. ст. 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України оскаржуються до Вищого адміністративного суду України.

Проте, доказів оскарження до Вищого адміністративного суду України бездіяльності Верховної Ради України, що виразилась у несвоєчасному розгляді заяви позивача про відставку, суду не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Отже, оскільки всі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, і цим обставинам дана правильна юридична оцінка, колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в мажах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року по справі № 804/493/16- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай