Справа № 826/700/16
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/700/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Мамчура Я.С.

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.

при секретарі Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГАН ТЕСТ ІНСТРУМЕНТС" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГАН ТЕСТ ІНСТРУМЕНТС" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000082/2,-

В С Т А Н О В ИВ :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОГАН ТЕСТ ІНСТРУМЕНТС", звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000082/2 від 02.10.2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, між ТОВ "ЛОГАН ТЕСТ ІНСТРУМЕНТС" та Фірмою «БУЛК СРЛ» укладено контракт на поставку товару № 2-14. Предметом даного контракту є постачання запірної арматури, манфіольдів, захисних приладних чохлів та парасольок, фітінгів і запасних частин, а також технічних пристроїв у відповідності до замовлення покупця.

З метою митного оформлення товару позивачем подано до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України митну декларацію №100270001/2015/223592. Митна вартість товару була заявлена за основним методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. На підтвердження задекларованої митної вартості товарів товариством надано документи, такі як: декларація № 100270001/2015/223592 від 30.09.2015 року; проформа № 750 (інвойс) від 21.09.2015 року; Контракт № 2-14 від 03.03.2014 року; декларація про відповідність товару № 9, що вказаний в митній декларації №№ 100270001/2015/223592 від 30.09.2015 року; сертифікат про походження товару загальної форми Т/0451885.

За результатом розгляду поданих позивачем документів, відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № 100270001/2015/000082/2 від 02.10.2015 року, згідно з яким вартість задекларованого товару відповідач визначив за другорядним методом, відповідно до ст. 60 МК України.

Так, на думку відповідача, заявлена митна вартість декларантом не може бути визнана за таких підстав: позивачем до митного оформлення не надано страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування. Крім того, надані документи містять розбіжності, а саме: в інвойсі та довідці про транспорті витрати вказано, що вантаж відправлено з Італії, в той час в митну декларацію внесено інформацію про відправку вантажу з Німеччини.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частини четверта та п'ята статті 58 Митного кодексу України.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Так, судом першої інстанції встановлено, позивачем належним чином виконано вимоги ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України в частині надання всіх документів, що необхідні для митного оформлення, однак позивачем невірно розраховано митну вартість.

З такими висновками погоджується і колегія суддів з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» був укладений Генеральний Договір добровільного страхування вантажів № 6110/356/000001 від 25.09.2015 року. За умовами даного Договору предметом страхування є перевезення на території України, а також усіх країн по маршруту перевезення вантажів. Витрати по даному Договору в сумі 6687,62 грн. позивачем не були включені до митної декларації. Позивач мотивує це тим, що в даному випадку, відсутній обов'язок включення витрат по страхуванню до митної вартості, оскільки: 1) специфікації на товар були оплачені до 21.09.2015 згідно з інвойсом № 750, в той час як МД подана 30.09.2015; 2) Генеральний Договір страхування від 25.09.2015 року № 6110/356/000001 мав бути наданий лише за умови фактичного страхування Позивачем точного переліку товарів, що перевозились. У Договорі не вказано, яке конкретно перевезення було об'єктом страхування, а тому посилання співробітників митного органу на те, що сума даного Договору повинна була бути указана в декларації, на думку позивача, є безпідставним.

Так, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про не взяття до уваги таке посилання позивача, оскільки пунктом 7 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.

Крім того, доводи позивача з приводу того, що митним органом необґрунтовано застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо аналогічних товарів, оскільки товари, які були обрані митним органом, як подібні, мають різну довжину труб, вагу та вартість, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно ч. 2 ст. 60 МК України передбачено, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Щодо посилання ТОВ "ЛОГАН ТЕСТ ІНСТРУМЕНТС" на те, що товари, обрані митним органом як аналогічні, не є комерційно взаємозамінними з товарами позивача, колегія суддів не бере до уваги, оскільки жодними доказами, наявними в матеріалах справи, таке твердження не підтверджено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що відповідач правомірно та обґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості, а тому рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 02.10.2015 року № 100270001/2015/000082/2 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГАН ТЕСТ ІНСТРУМЕНТС" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Я.С. Мамчур

Судді І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Ухвала складена в повному обсязі 08.07.2016 р.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.