Справа № 761/15950/16-а
Суддя: Притула Н. Г.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/254/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

В позовних вимогах позивач просить: визнати необгрунтованим припинення застосування відповідачем абзацу 2 пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України, за яким не застосовується положення про не оподаткування пенсій учасників бойових дій у Другій світовій війні, інвалідів війни при виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати відповідача провести відповідне перерахування щомісячного довічного грошового утримання, що підлягає виплаті позивачу, та повернути йому неправомірно утримані кошти з його щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з грудня 2015 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачу, судді Верховного Суду україни у відставці виплачується щомісячне довічне грошове утримання. З врахуванням внесення змін до діючого законодавства, щомісячне грошове утримання позивача почало оподатковуватись. Проте Законом України від 17.07.2015 року №653-VIII "Про внесення змін до статті 164 ПК України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб", який набрав чинності з 01.09.2015 року, пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України доповнено абзацом другим яким передбачено, що положення цього підпункту не застосовуються до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". З вересня 2015 року щомісячне грошове утримання позивача не оподатковувалось, як зазначає позивач. З грудня 2015 року і в подальшому щомісячне грошове забезпечення позивача почало оподатковуватись. Позивач звернувся до відповідача щодо проведення оподаткування щомісячного грошового забезпечення, проте листом від 29.01.2016 року було зазначено, що грошове забезпечення не є пенсією, а тому підлягає оподаткуванню. Позивач вважає відмову відповідача протиправною.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2016 року у справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідачу у передбаченому законом порядку було направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову.

З письмових заперечень представника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва) вбачається, що проти задоволення позову він заперечує, посилаючись на те, що позивач знаходиться на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". З 01.09.2015 року набрав чинності Закон України від 17.07.2015 №653-VII "Про внесення змін до статті 164 ПК України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб", відповідно до якого пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України доповнено абзацом другим такого змісту: "Положення цього підпункту не застосовуються до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Таким чином з 01.09.2015 року не підлягають оподаткуванню суми пенсій призначені учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ст.10 Закону №3551, тому суми щомісячного довічного грошового утримання підлягають оподаткуванню.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи стороні відповідача необхідно довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві (після реорганізації) та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З копії посвідчення вбається, що ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни І групи.

27.01.2016 року позивач звертався до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва із заявою щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

29.01.2016 року листом управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва позивачу було відмовлено у виплаті довічного грошового утримання судді у відставці без проведення оподаткування, оскільки це суперечить діючому законодавству.

Позивач в позовних вимогах просив повернути йому неправомірно утримані кошти з його щомісячного довічного грошового утримання, щодо вказаного обгрунтування слід зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 Податкового Кодексу України - органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.

Відповідно до частини 2 статті 45 Бюджетного Кодексу України - Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно пункту 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів - повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення готівковими коштами за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Таким чином, повернення помилково або надміру сплачених податків здійснюється з рахунків, на які вони зараховані. В даному випадку рахунки не належать органам Пенсійного фонду України так як УПФУ у Шевченківському районі м.Києва (на даний час Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві), виступає лише як податковий агент, тому позивачем невірно визначено відповідача у справі та позивач обрав невірний спосіб захисту свого права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 69-72, 94, 104, 158-163, 167, 183-2, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя: Н.Г.Притула