Справа № 823/573/16
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року справа № 823/573/16

м. Черкаси

17 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гараня С.М.,

при секретарі Тараненку М.О,

за участю:

представника позивача ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» та третьої особи ТОВ «Альведен 3000» ОСОБА_1 за довіреностями,

представника відповідача уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» - ОСОБА_2 ОСОБА_3 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» - ОСОБА_2, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Альведен 3000» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «УКРІНБАНК» - ОСОБА_2 № 11-ТА від 11.03.2016 «Про віднесення правочинів до категорії нікчемних та застосування наслідків нікчемності» до операції із списання грошових коштів з вкладного/депозитного рахунку ТОВ Альведен 3000 № 0037 в сумі 3 000 000,00грн. на аналітичний рахунок № 4013, відкритий для погашення заборгованості ПАТ Ватутінський хлібокомбінат за кредитним договором № 73-2014 від 25.06.2014, що оформлена меморіальним ордером № 14246580 від 24.12.2015 та акцесорних з нею операцій зі списання/перерахування коштів з аналітичного рахунку № 4013 на відповідні рахунки, відкриті ПАТ Ватутінський хлібокомбінат для погашення кредиту та процентів за кредитним договором № 73-2014 від 25.06.2014.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.03.2016 відповідач прийняв рішення № 11-ТА «Про віднесення правочинів до категорії нікчемних та застосування наслідків нікчемності», яким дії ПАТ «УКРІНБАНК» щодо звернення стягнення на передані в заставу майнові права на депозитні кошти (за договором застава майнових прав № 82-2014-1-з від 29.08.2014) шляхом списання їх з депозитного рахунку ТОВ «Альведен 3000» та направлення їх на погашення заборгованості ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» перед банком за кредитним договором № 73-2014 від 25.06.2014 були віднесені до категорії нікчемних та визнано нікчемними. Одночасно постановлено застосувати до таких правочинів наслідки нікчемності у вигляді сторнування банківських проводок та повернення ТОВ «Альведен 3000» списаних коштів, а також відновлення в балансі банку заборгованості за ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», з проведенням донарахування відповідних платежів по кредитному договору. Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що прийнято з порушенням вимог Законів України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки: за наслідками звернення стягнення на предмет застави перевагу ні позивач ні третя особа не отримали, на відміну від банку; процедура звернення стягнення банком порушена не була направлення письмового повідомлення про наміри розпочати процедуру звернення стягнення підлягає застосуванню тільки в разі наявності інших обтяжувачів із відповідним пріоритетом, а відсутність реєстрації звернення стягнення на заставне майно в ДРОРМ не є підставою для визнання такого провину нікчемним; за умовами кредитного договору № 73-2014 від 25.06.2014 та на підставі ст. 1050 ЦК України банк має право дострокового звернення стягнення на предмет застави, в обсязі, що перевищує прострочений борг. Крім того, позивач наголосив, що відповідачем жодним чином не доведено, що оскаржуваний правочин носив протиправний характер, призвів до позбавлення банку ліквідного майна та збільшив витрати Фонду на виведення неплатоспроможного банку з ринку, в результаті зменшення ліквідаційної маси останнього.

Представник позивача, а також третьої особи до зали судового засідання прибув та просив в повному обсязі задовольнити вимоги ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат».

Представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечив в повному обсязі, з підстав викладених в запереченні, додатково наголосив, що метою списання депозитних коштів з вкладного рахунку ТОВ «Альведен 3000» під виглядом необхідності погашення заборгованості позивача, строк сплати більшої частини якої на той час ще не настав, виступило індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора заставодавця, що було спрямоване на уникнення встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» процедур та обмежень, а також штучне зменшення обсягу зобовязань повязаної особи перед банком. Такі дії банку, на думку представника відповідача не передбачені ні законом ні внутрішніми документами банку, що є достатньою підставою для віднесення вказаних операцій, як окремих правочинів до категорії нікчемних, за ознаками, що передбачені п.п.7 та 9 ст. 38 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 24.12.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 934 «Про віднесення ПАТ «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.12.2015 прийнято рішення № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасовій адміністрації банку», у відповідності до якого в установі банку запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано їй всі повноваження тимчасового адміністратора банку, що визначені ст.ст.37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На виконання вимог ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» комісією, створеною у відповідності до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» № 5 від 06.01.2016 було перевірено ряд правочинів вчинених банком протягом року до моменту запровадження тимчасової адміністрації.

Актом перевірки № 11-ТА від 11.03.2016 року встановлено, що 25.06.2014 між ПАТ «УКРІНБАНК» та ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» був укладений кредитний договір № 73-2014 із змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами.

Згідно умов кредитного договору банк надав позивачу кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії в розмірі 3 000 000,00грн., зі сплатою процентів в розмірі 23,6% річних, строком користування до 28.12.2015.

Станом на 24.12.2015 позивач допустив прострочення виконання договірних зобовязань та не сплатив встановлені графіком платежі про процентам за жовтень та листопад 2015 року на загальну суму 20 000,00грн.

Виконання позивачем кредитних зобовязань по вищевказаному договору забезпечувалось заставою належних ТОВ «Альведен 3000» прав вимоги на грошові кошти, що були розміщені на вкладному/депозитному рахунку в банку, про що останнім укладено договір застави майнових прав № 82-2014-1-з від 29.08.2014, згідно якого: заставодержателем є ПАТ «УКРІНБАНК», заставодавцем - ТОВ «Альведен 3000», обєкт застави право вимоги грошових коштів в сумі 3 000 000,00грн., розміщених на рахунку № 0037 згідно укладеного з банком договору банківського вкладу «стандарт» № 197349/ГО-1192 від 29.08.2014.

Комісією встановлено, що напередодні запровадження процедури тимчасової адміністрації в ПАТ «УКРІНБАНК», а саме 24.12.2015 керівництво банку прийняло рішення, оформлене протоколом кредитного комітету № 200 від 24.12.2015, погоджене протоколом засідання Правління банку № 176 від 24.12.2015, розпочати процедуру примусового стягнення заборгованості позивача за кредитним договором, в т.ч. шляхом здійснення договірного списання на підставі п.3.2.9 відповідного договору застави грошових коштів в сумі 3 000 000,00грн., що розміщені на депозитному рахунку ТОВ «Альведен 3000». Результатом виконання вищевказаного рішення стало проведення банком ряду внутрішньобанківських операцій із договірного списання коштів з вкладного/депозитного рахунку третьої особи, оформлене відповідним меморіальним ордером та погашення заборгованості ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» за кредитним договором.

В акті перевірки № 11-ТА від 11.03.2016 комісія запропонувала уповноваженій особі Фонду віднести вказані правочини до категорії нікчемних, вважати їх нікчемними та застосувати до них наслідки нікчемності правочинів у вигляді: сторнування банківських проводок та повернення ТОВ «Альведен 3000» списаних коштів, а також відновлення в балансі банку заборгованості за ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», з проведенням донарахування відповідних платежів по кредитному договору.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «УКРІНБАНК» - ОСОБА_2 11.03.2016 прийнято рішення № 11-ТА «Про віднесення правочинів до категорії нікчемних та застосування наслідків нікчемності», яким дії ПАТ «УКРІНБАНК» щодо звернення стягнення на передані в заставу майнові права на депозитні кошти (за договором застава майнових прав № 82-2014-1-з від 29.08.2014) шляхом списання їх з депозитного рахунку ТОВ «Альведен 3000» та направлення їх на погашення заборгованості ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» перед банком за кредитним договором № 73-2014 від 25.06.2014 були віднесені до категорії нікчемних та визнано нікчемними. Одночасно постановлено застосувати до таких правочинів наслідки нікчемності.

В подальшому, банком було направлено на адресу позивача повідомлення про нікчемність правочину № 234/0/25-16 від 29.03.2016.

Вважаючи рішення уповноваженої особи Фонду від 11.03.2016 № 11-ТА протиправним та таким, що порушує його права та інтереси, ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» звернулось з відповідним позовом до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони субєкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

На час свого виникнення спірні правовідносин регулювались Цивільним кодексом України, та Законами України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (надалі Закон № 4452), «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 № 1255-IV (надалі Закон № 1255) та «Про заставу» від 02.10.1992 № 2654-ХІІ (надалі Закон № 2654).

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що аналіз проведених операцій дає підстави стверджувати, що всі вони були здійснені банком незаконно, з наданням явних переваг як третій особі так і позивачу, що є підставою для віднесення цих операцій до категорії нікчемних за критерієм нікчемності, наведеним в п. 7 ч.3 ст.38 Закону № 4452, який встановлює, що правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Вказане твердження суд сприймає критично та зазначає наступне.

У відповідності до ст.2 Закону № 1255, звернення стягнення на предмет обтяження полягає у вжитті обтяжувачем передбачених законом заходів щодо предмета обтяження для задоволення своїх прав чи вимог, які випливають із змісту обтяження.

В свою чергу приписами ст.1 Закону № 2654 передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Аналіз зазначених правових норм та обставин справи дає суду право зробити висновок про те, що укладення договору застави та звернення стягнення на предмет застави (в разі невиконання умов кредитного договору) дійсно здійснюється з метою отримання переваг, які отримає виключно заставодержатель, тобто банк, але аж ніяк не інші сторони - боржник або заставодавець. Таким чином, наслідком застосування банком правового інституту звернення стягнення на суму депозитних коштів є припинення права власності на них заставодавцем та перехід їх до стягувача (банку).

Суд зазначає, що інститут повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання який врегульовано ст.ст.27 та 32 Закону № 1255 введений законодавцем з метою охорони прав та інтересів обтяжувачів.

Так, у відповідності до вимог ст.27 Закону № 1255, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права. Обтяжувач зобов'язаний повідомити в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, боржника та інших обтяжувачів відповідного права грошової вимоги про свій намір набути на свою користь таке право. Протягом строку, вказаного в частині другій статті 28 цього Закону, інші обтяжувачі, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж права, можуть письмово заявити обтяжувачу, який ініціює звернення стягнення, про свій намір отримати задоволення своїх забезпечених обтяженням вимог за рахунок предмета забезпечувального обтяження. Після закінчення строку, вказаного в частині другій статті 28 цього Закону, обтяжувач з вищим пріоритетом, який висловив намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, надсилає письмове повідомлення всім особам, які повинні виконати вимоги за відповідним правом грошової вимоги боржника, яке є предметом забезпечувального обтяження. З дня відправлення зазначеного повідомлення обтяжувач з вищим пріоритетом набуває права кредитора в зобов'язанні, право вимоги за яким відступлене на його користь. Обтяжувач користується правами кредитора в цьому зобов'язанні до моменту повного задоволення його забезпеченої обтяженням вимоги (ч.ч.1-4 ст.32 Закону № 1255).

Оскільки у спірних правовідносинах ПАТ «УКРІНБАНК» був єдиними обтяжувачем права вимоги грошових коштів в сумі 3 000 000,00грн., розміщених на рахунку № 0037 згідно укладеного з банком договору банківського вкладу «стандарт» № 197349/ГО-1192 від 29.08.2014, то в даному випадку не було обєктивної потреби в направленні повідомлення про порушення основного зобовязання. Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України в своєму рішенні від 31.10.2011 у справі № 6-47цс11, де суд зокрема наголосив, що положення частин 3 та 4 ст.32 Закону № 1255 щодо необхідності направлення письмового повідомлення підлягають застосуванню тільки в разі наявності інших обтяжувачів із відповідним пріоритетом.

Відсутність реєстрації звернення стягнення на заставне майно в ДРОРМ, на думку суду, не є також підставою для визнання такого правочину нікчемним, оскільки у відповідності до ч.2 ст.12 Закону № 1255, реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем. Тобто, в даному випадку, спірні правовідносини щодо відсутності реєстрації звернення стягнення на заставне майно в ДРОРМ слід врегульовувати саме ст.12 Закону № 1255, яка не виключає можливості вчинення правочину звернення стягнення на майно без реєстрації останнього в реєстрі обтяжень.

Критичним на думку суду є також твердження представника відповідача відносно того, що у ПАТ «УКРІНБАНК» було відсутнє право дострокового звернення стягнення на предмет застави в обсязі, що перевищує прострочений борг, з огляду на наступне.

Судом досліджений кредитний договір № 73-2014 від 25.06.2014 та зясовано, що п.5.2.5. останнього зазначено, що в разі невиконання чи неналежного виконання позивальником зобовязань за цим договором банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за договором, відшкодування збитків та звернути стягнення на предмет застави чи інше майно, що належить позивальнику. Крім цього, п.6.2 договору також передбачалось, що в разі коли виникла і триває подія невиконання зобовязань, сума кредиту, нараховані проценти, а також інші суми, що нараховані згідно з цим договором, підлягають достроковому поверненню. Тобто, зазначені обставини підтверджують наявність у ПАТ «УКРІНБАНК» права вимоги дострокового повернення кредиту.

За приписами ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що в звязку з неналежним виконанням ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» умов кредитного договору № 73-2014 від 25.06.2014, додатковим угодами №№ 2, 4 та 7 до нього вносились зміни щодо продовження граничного терміну повернення кредиту, тобто відбувалась неодноразова пролонгація кредитного договору.

Таким чином, беручи до уваги, що ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» договірні зобовязання неодноразово не виконувались належним чином, то у ПАТ «УКРІНБАНК» виникло право ініціювати звернення стягнення на всю суму предмету застави (яка перевищує податковий борг), а не на її частину, що в повній мірі узгоджується з приписами ч.2 ст.1050 ЦК України та не суперечить їм.

Дослідження матеріалів справи та аналіз норм чинного законодавства дає суду підстави зробити висновок, що в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» - ОСОБА_2 були також відсутні правові підстави застосовувати до спірних правовідносин критерії нікчемності наведені в п.9 ч.3 ст.38 Закону № 4452, за якими правочини неплатоспроможного банку є нікчемними в разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства, оскільки при зверненні стягнення на заставне майно ПАТ «УКРІНБАНК» не поніс витрати повязані з таким стягненням, беручи до уваги, що наслідком такого стягнення стало набуття банком права власності на високоліквідні активи у формі грошової суми в розмірі 3 000 000,00грн. Натомість, твердження відповідача про збільшення кошторису витрат зі здійснення ліквідації банку, зумовлене стягненням на депозит, є на думку суду безпідставним та необґрунтованим.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку, що ПАТ «УКРІНБАНК» здійснивши примусове стягнення заборгованості позивача за кредитним договором, в т.ч. шляхом здійснення договірного списання на підставі п.3.2.9 відповідного договору застави грошових коштів в сумі 3 000 000,00грн., що розміщені на депозитному рахунку ТОВ «Альведен 3000» діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачений законодавством України, натомість відповідач прийняв оскаржуване рішення всупереч вимогам кредитного договору № 73-2014 від 25.06.2014 та вимог Законів України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Суд додатково наголошує, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016 у справі № 823/1162/16 залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016: - визнано незаконною та скасовано постанову Правлінням Національного банку України № 934 від 24.12.2015 «Про віднесення ПАТ «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних»; - визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасовій адміністрації банку»; - зобовязано НБУ надати термін в 95 днів для відновлення платоспроможності ПАТ «УКРІНБАНК».

Зазначена обставина, на думку суду, виключає можливість створення для ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» жодних правових наслідків, зокрема у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Врахувавши вищевикладене суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «УКРІНБАНК» - ОСОБА_2 № 11-ТА від 11.03.2016 «Про віднесення правочинів до категорії нікчемних та застосування наслідків нікчемності» є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 160-165, 254-256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ УКРІНБАНК - ОСОБА_2 № 11-ТА від 11.03.2016 «Про віднесення правочинів до категорії нікчемних та застосування наслідків нікчемності» до операції із списання грошових коштів з вкладного/депозитного рахунку ТОВ Альведен 3000 № 0037 в сумі 3 000 000,00грн. на аналітичний рахунок № 4013, відкритий для погашення заборгованості ПАТ Ватутінський хлібокомбінат за кредитним договором № 73-2014 від 25.06.2014, що оформлена меморіальним ордером № 14246580 від 24.12.2015 та акцесорних з нею операцій зі списання/перерахування коштів з аналітичного рахунку № 4013 на відповідні рахунки, відкриті ПАТ Ватутінський хлібокомбінат для погашення кредиту та процентів за кредитним договором № 73-2014 від 25.06.2014.

Стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства Ватутінський хлібокомбінат (код ЄДРПОУ - 00380669) судовий збір за подання цього позову в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 20.05.2016 № 306.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 05.07.2016 року