Справа № 815/7199/15
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/7199/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "Майстер" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "Майстер" (далі ТОВ "Інвестиційно-промислова група "Майстер") звернулося до суду з позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000085/2 від 02 грудня 2015 року та про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060006/2015/00127.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим, а застосування резервного методу для визначення митної вартості імпортованих товарів є незаконним та протиправним, оскільки документи, подані ТОВ «ІПГ «Майстер» до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації платежів та ввезеного товару.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням Одеська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Між HUVIS CORPORATION, Корея, як постачальником з однієї сторони, та ТОВ «ІПГ Майстер», Україна, як покупцем, з іншої сторони укладено договір від 18 травня 2014 року № В 234988, згідно п.1.1 якого на умовах, визначених даним контрактом, постачальник зобов'язаний передати (поставити) покупцю продукцію - поліефірні штапельні волокна, не піддані кардо - чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити вказаний товар. /а.с.31-34/

ТОВ «ІПГ Майстер» для здійснення митного оформлення товару «волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо - чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, для прядіння з поліефіру: розміром та завширшки 51 мм, з вторинної сировини (сорт А) 4DEN. Всього 270 мішків. Торговельна марка HUVIS. Виробник HUVIS CORPORATION. Країна виробництва КR подало до Одеської митниці ДФС митну декларацію (МД) № 500060006/2015/011249 від 24 листопада 2015 року. /а.с.122/

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу наступні документи: інвойс від 22 жовтня 2015 року № B2F48761 /а.с.50/, з якого вбачається, що поставка товару здійснюється на умовах FOB BUSAN, KOREA, Inkoterms-2010; 1,2 дол. США/кг.; зовнішньоекономічний договір від 18 травня 2014 року № В234988; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 23 листопада 2015 року б/н; експортна декларація країни відправлення від 12 жовтня 2015 року № 110-15-01689283 та інші документи, перелічені в графі 44 МД.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідачем встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме:

- опис товару «Волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо - чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, для прядіння з поліефіру: розміром та завширшки 51 мм з вторинної сировини (copт А)4DEN) у гр. 31 поданої ЕМД 500060006/2015/011249 відрізняється з даними у графі 26, 29 (поліефірне штапельне волокно (гр26), низькоплавке волокно виготовлене ТРА методом (гр29)) експортної декларація країни відправлення від 12 жовтня 2015 року № 110-10-15-01689283;

- банківські реквізити (Korea Exchange bank business biv. 181.2-ka. Eulji-Ro. Chung-Ku. Seoul, KOREA) в зовнішньоекономічному договорі від 18 травня 2014 року № В234988 (та додатковій до нього угоді № 3) відрізняються від реквізитів банку в інвойсі від 22 жовтня 2015 року № B2F48761 (Korea Exchange bank Id trade center branch).

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- виписки з бухгалтерської документації;

- висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

27 листопада 2015 року на зазначену вимогу митниці про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом позивача надано наступні документи:

- довідку Одеської Регіональної Торгово-промислової Палати № 000838 від 25 листопада 2015 року;

- виписку з бухгалтерської документації за період 01 січня 2015 - 20 листопада 2015 рр.;

- інформаційний лист щодо вартості транспортування та страхування вантажу;

- інформаційний лист від 14 жовтня 2015 року стосовно нових цін на товар;

- заяву від 25 листопада 2015 року № 1092 щодо консультацій з митним органом;

- додаткову угоду №4 до зовнішньоекономічного договору від 18 травня 2014 року №В234988;

- лист від 30 жовтня 2015 року (що товар не є біржовим);

- технологічну карту без перекладу від 22 жовтня 2015 року;

- інформаційний лист щодо транспортування вантажу від 26 листопада 2015 року;

- лист щодо поновлення митного оформлення від 27 листопада 2015 року № 1111.

При цьому, відповідачем зазначено, що опрацюванням вказаних додатково наданих документів встановлено, що:

- у довідці Одеської регіональної торгово-промислової палати від 25 листопада 2015 року № 000838 відсутні посилання на будь-які інтернет-ресурси, посилання є тільки на прайс-лист (HUVIS CORPORATION), у якому зазначена тільки одна єдина позиція даного товару.

- в експортній декларації країни відправлення (гр.2) дані (HUVIS) стосовно відправника відрізняються від даних у поданої ЕМД (гр.2) (HUVIS CORPORATION), а дані в описі товару (4DEN*51мм LМF) інвойса відрізняються від опису товару (LМF4DEN*51мм LМF).

За результатами перевірки митної декларації відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060006/2015/00127 та рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000085/2 від 02 грудня 2015 року./а.с.118-121/

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем необґрунтовано застосовано резервний метод визначення вартості товару, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що митна вартість заявленого позивачем до декларування товару визначалась на підставі даних в частині ціни товару, що декларувався за МД № 500060006/2015/011249 від 24 листопада 2015 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Разом з тим, відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст.57 МК України.

Частиною 1 вказаної статті встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 ст.57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при митному оформлені товарів разом із митною декларацієюи відповідачу були подані наступні документи: інвойс від 22 жовтня 2015 року № B2F48761 /а.с.50/, з якого вбачається, що поставка товару здійснюється на умовах FOB BUSAN, KOREA, Inkoterms-2010; 1,2 дол. США/кг.; зовнішньоекономічний договір від 18 травня 2014 року № В234988; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 23 листопада 2015 року б/н; експортна декларація країни відправлення від 12 жовтня 2015 року № 110-15-01689283 та інші документи, перелічені в графі 44 МД.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення відповідача про коригування митної вартості, підставами для його винесення послужили розбіжності, а саме:

- опис товару «Волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо - чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, для прядіння з поліефіру: розміром та завширшки 51 мм з вторинної сировини (copт А)4DEN) у гр. 31 поданої ЕМД 500060006/2015/011249 відрізняється з даними у графі 26, 29 (поліефірне штапельне волокно (гр26), низькоплавке волокно виготовлене ТРА методом (гр29)) експортної декларація країни відправлення від 12 жовтня 2015 року № 110-10-15-01689283;

- банківські реквізити (Korea Exchange bank business biv. 181.2-ka. Eulji-Ro. Chung-Ku. Seoul, KOREA) в зовнішньоекономічному договорі від 18 травня 2014 року № В234988 (та додатковій до нього угоді № 3) відрізняються від реквізитів банку в інвойсі від 22 жовтня 2015 року № B2F48761 (Korea Exchange bank Id trade center branch).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в матеріалах справи належних доказів та доводів щодо необґрунтованого встановлення митницею розбіжностей, за результатами чого прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості, оскільки:

- по перше, на підтвердження назви поставленого товару наданий висновок Одеського управління з питань експертизи та досліджень № 103 від 24 лютого 2015 року. /а.с.61-63/ Об'єктом дослідження у даному висновку були «волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом для прядіння з поліефіру розміром завширшки 51мм: - 4D*51 мм - 42000 кг; 2D*51mm - 3000 кг (сорт А) з вторинної сировини. Торговельна марка «HUVIS», виробник «HUVIS CORPORATION». Країна виробництва KR». Згідно з результатами висновку надані на дослідження проби є синтетичними поліефірними штапельними волокнами, довжиною 51мм +-2 мм у масі не просоченими, які не піддавались кардо- чи гребнечесанню. Отже, назва товару, що відображений у митній декларації, не суперечить назві товару, яка відображена в експортній декларації.

- по друге, відмінність у банківських реквізитах, на думку колегії суддів, не є тими розбіжностями, які безпосередньо могли вплинути на визначення митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

- по третє, відсутність посилання на будь-які інтернет-ресурси в довідці Одеської регіональної торгово-промислової палати №000838 від 25 листопада 2015 року, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. При цьому, будь-яких документів, які б свідчили про недійсність, недостовірність чи нечинність вказаної довідки відповідачем не надано.

Отже, колегія суддів вважає, що надані позивачем до Одеської митниці Державної фіскальної служби для митного оформлення товару документи, які відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони ідентичні запереченням на адміністративний позов, яким судом першої інстанції, з урахуванням матеріалів та обставин справи, було надано належну правову оцінку /ст.109-116/

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.В.Бойко

Суддя: О.В.Яковлєв