Справа № 806/488/16
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА
іменем України

"12" липня 2016 р. Справа № 806/488/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шевчук С.М.
суддів: Майора Г.І.
Одемчука Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: від позивача Коржилов Ю.Є., від відповідача - Москаленко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на предмет розгляду спору на стороні відповідача- ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.39-46), просив суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 14.04.2015 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії оформлене протоколом засідання грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності інших осіб, звільнених з військової служби від 18.03.2016 № 17;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб як інваліду 2 групи з 14.04.2015 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2016року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 18.03.2016 року № 17.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи з 11.02.2015 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач та відповідач звернулися з апеляційними скаргами, в яких вказують, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Позивач просить змінити абзаци другий та третій резолютивної частини Постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2016року, виклавши її у редакції зазначеній у позовній заяві. На обґрунтування зазначених вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не забезпечив ефективного поновлення порушеного права позивача, оскільки безпідставно не зазначив у резолютивній частині розмір одноразової допомоги, який відповідачу слід призначити та виплатити позивачу. Водночас, вказує, що суд скасовуючи рішення відповідача від 18.03.2016року не зазначив у резолютивній частині, що ця відмова стосується позивача, як інваліда 2 групи з 14.04.2015року.
Відповідач в свою чергу просить скасувати обумовлене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки з моменту первинного встановлення групи інвалідності до дня встановлення інвалідності вищої групи сплинув встановлений законом дворічний строк. Окрім того, відповідач вказав, що суд прийнявши замість відповідача рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги перевищив надані йому повноваження.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, звільнений в запас наказом Командувача військами Північного оперативного командування від 10.06.1998 №021-ПМ за віком. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.1998 №115 виключений зі списків особового складу військової частини.
Відповідно до витягу з протоколу №969 від 21.05.2012 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця поранення, контузія, захворювання, так, пов`язане з виконання позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААБ № 239742 від 27.07.2012 позивачу з 17.07.2012 року встановлена ІІІ група інвалідності, що настала в результаті поранення, контузії, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії (а.с.17).
З 11.02.2015року позивачу встановлено другу групу інвалідності, що настала в результаті поранення, контузії, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Вказані обставини підтверджуються довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 083926 від 11.02.2015 (а.с.18).
Представник позивача стверджує, що позивач не отримував одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності з 17.07.2012 року, а відповідач доказів на спростування цього не надав.
Позивач у встановленому порядку звернувся через Житомирський об`єднаний міський комісаріат та Житомирський обласний військовий комісаріат із заявою та необхідними документами про виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду другої групи, які були направлені до Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення.
Рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленим протоколом від 18.03.2016 № 17 (а.с.34), затвердженим Міністерством оброни України, позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що на день його звільнення діяла інша редакція ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", по якій він мав право на отримання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням, і яка не передбачала виплату одноразової грошової допомоги; - зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін з часу первинного встановлення інвалідності, що не дає підстав для здійснення доплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

1. Досліджуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для призначення та виплати одноразової допомоги позивачу як інваліду 2 групи з 11.02.2015року, колегією суддів враховано, що відповідно до статті 16 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Пунктом "б" частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Згідно пункту 4 статті 16-3 Закону України № 2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
З наведеного слідує, що положення обумовленої норми застосовується при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи.
Стаття 16 Закону України № 2011-ХІІ визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, строків же реалізації права на одноразову грошову допомогу не передбачено, ані цим Законом, ані іншими нормативно-правовими актами.
В даному випадку як слідує з пояснень, позивач не отримував одноразової грошової допомоги при встановленні йому інвалідності ІІІ групи. Відповідач обумовлених обставин не спростував.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строкові обмеження, встановлені пунктом 4 статті 16-3 Закону України № 2011-ХІІ, на дані правовідносини не поширюється, оскільки предметом даного спору є первинне призначення одноразової допомоги, як інваліду ІІ групи, а не отримання доплат внаслідок зміни групи інвалідності.
Відповідно до частини 6, 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).
Частиною 2 пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як встановлено судом першої інстанції і не спростовано відповідачем, 17.07.2012 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, проте одноразова грошова допомога йому не виплачувалась.
Враховуючи те, що з 11.02.2015року позивачу встановлено 2 групу інвалідності, суд правильно зазначив, що норми Порядку № 975 поширюються на спірні правовідносини, оскільки вони набрали чинності з 24 січня 2014 року, тобто до дати встановлення позивачу іншої групи інвалідності.
Аналогічна позиція була викладена у рішенні ВАСУ від 30.05.2016року №К/800/11300/16.
Враховуючи обумовлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення та виплату йому Міністерством оборони України, відповідно до Порядку № 975, одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 11.02.2015 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 18.03.2016 року № 17 .
2. Стосовно ж вимог позивача щодо необхідності внесення змін до абзацу 2 резолютивної частини Постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2016року зазначивши у цій частині, що скасоване судом рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні одноразової допомоги від 18.03.2016року стосується позивача, як інваліда 2 групи з 14.04.2015року, то колегія суддів зазначені вимоги відхиляє, оскільки спірне рішення відповідача скасоване судом в цілому.
Окрім того, з описової та мотивувальної частини судового рішення слідує, що скасоване судом рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні одноразової допомоги №17 від 18.03.2016року стосується виплати позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи з 11.02.2015року, натомість позивач просить зазначити дату 14.04.2015року, що не відповідає фактичній даті встановлення йому інвалідності 2 групи.
3. Що ж до решти доводів апеляційних скарг з приводу необхідності внесення змін до абзацу 3 резолютивної частини судового рішення та щодо перевищення повноважень суду в частині прийнятого судом рішення про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, то колегією суддів встановлено таке.
Згідно п.п.12, 13 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони.
Крім того, процедура розгляду звернень осіб, які заявляють вимогу на виплату одноразової допомоги, визначається також наказами Міноборони.
На час звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги порядок призначення такої допомоги був врегульований наказом Міноборони №530 від 14.08.2014 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" (далі - Наказ №530), зареєстрований у Міністерстві юстиції 20.10.2014року за №1294/26071.
Відповідно до п. 4.6 Наказу № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласними військовими комісаріатами.
Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні. Рішення про призначення чи відмову у призначені одноразової грошової допомоги приймає комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.
Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України (п. 4.10 Наказу № 530).
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є компетенцією комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міністерства оборони України.
Водночас, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.
Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008року, постанові ВАСУ від 28.07.2015року справа №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.
Натомість, суд першої інстанції при прийнятті рішення зазначених положень законодавства не врахував, у зв`язку з чим перебрав на себе повноваження, які належать виключно відповідачу.
За наведених обставин, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення частково. Рішення суду першої інстанції з огляду на правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням правових норм щодо повноважень суду підлягає скасуванню у частині, яка стосується задоволення позову та зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи з 11.02.2015 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.
Зважаючи на встановлені обставини справи щодо порушення прав позивача внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги №17 від 18.03.2016 року та з огляду на обставини щодо неможливості захисту судом прав (інтересів) позивача, у спосіб який він просить, колегія суддів керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав позивача та прийняти у вказаній частині нове рішення про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомогу як інваліду 2 групи з 11.02.2015 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року з врахуванням встановлених судом обставин стосовно того, що ОСОБА_1 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 11.02.2015 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" травня 2016 р. скасувати у частині яка стосується задоволення позову та зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи з 11.02.2015 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.
Прийняти у вказаній частині нове рішення, яким позов задовольнити частково.
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомогу як інваліду 2 групи з 11.02.2015 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року з врахуванням встановлених судом обставин стосовно того, що ОСОБА_1 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід 2 групи з 11.02.2015 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу/відповідачам: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський,6,м.Київ 168,03168
4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул.Баранова,4,м.Житомир,10000
представник позивача ОСОБА_2 АДРЕСА_2