Справа № 804/14556/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням зміни позовних вимог, просить:
- визнати для Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія» узгодженим та досягнутим податковий компроміс з податку на прибуток по господарських операціях за 1-й квартал 2014 року на суму 483 625,00 грн., заявлений у заяві 14.04.2015 року про застосування податкового компромісу згідно доданого до неї уточнюючого розрахунку сум з податку на прибуток;
- у звязку із досягненням податкового компромісу вважати суму у розмірі 459 442,00 грн., що складає 50% суми заниженого податкового зобовязання з податку на прибуток, заявленого у заяві від 14.04.2015 року про застосування податкового компромісу згідно доданого до неї уточнюючого розрахунку сум з податку на прибуток, та донарахованими згідно з прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення (форма «Р») від 02.07.2015 року № НОМЕР_1, погашеними, а штрафні санкції у розмірі 241 826,00 грн., нараховані згідно цього ж податкового повідомлення-рішення, такими, що не підлягають застосуванні та сплаті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволені позовних вимог відмовити. Надав письмові заперечення, у яких зазначено, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому, ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 02.07.2015 року та невизнанні податкового компромісу діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
14 квітня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія» подало до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області заяву про податковий компроміс.
Разом з заявою товариством були надані уточнюючі розрахунки з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період - 2014 рік, та з податку на прибуток підприємства за 2014 рік з позначкою «податковий компроміс», а також Перелік (опис) операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації для застосування процедури досягнення податкового компромісу.
За результатами розгляду даної заяви, 28 квітня 2015 року Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято рішення про необхідність проведення документальної позапланової перевірки, яке було отримано позивачем 28.04.2015 року.
Проте, незважаючи на рішення податкового органу, 29 квітня 2015 року підприємство сплатило 5% - 24 183,00 грн. податку на прибуток підприємства для застосування податкового компромісу, що підтверджується копією платіжного доручення № 572 від 29.04.2015 року.
За результатами вказаної перевірки складено акт № 1350/04-61-22-3/30394727 від 22.06.2015 року.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія» порушило п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (далі ПК України) в результаті чого завищено витрати на загальну суму 2 686 957,00 грн. за 2014 рік, за рахунок віднесення до їх складу сум витрат за господарськими операціями з ТОВ «Промбуд Маркет», ТОВ «Лігос ЛТД», ТОВ «Алгонкін ЛТД» та ТОВ «КБГ Фудс Трейдінг, які не направлені на реальне настання правових наслідків. Зазначене призвело до заниження податку на прибуток на суму 483 652,00 за 2014 рік.
На підставі акту від 22.06.2015 року винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.07.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 725 478,00 грн. (основний платіж 483 652,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 241 826,00 грн.).
Вирішуючи спір по суті, суд вважає за необхідне зазначити.
Пунктом 2 статті 3 Закону України від 16.07.1999 року №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 9 зазначеного закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати відповідні обовязкові реквізити.
Крім того, згідно з вимогами ст. 4 Закону №996, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми (документального оформлення).
Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
За пп. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті139 ПК України.
Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II ПК України.
Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 Цивільного кодексу України).
Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з'ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.
В силу п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодуванню тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Так, 14.04.2015 року підприємством подано до податкового органу уточнюючу декларацію з податку на прибуток від за 2014 рік №150001601, в якій в уточнюючих розрахунках платником визначено суми завищення податкового кредиту з податку на додану вартість для застосування податкового компромісу.
Отже, в поданій декларації ТОВ «Будівельна Компанія» самостійно визначило суми збільшення витрат від вказаних підприємств на загальну суму 2 686 957,00 грн., а саме: ТОВ «Промбуд Маркет» у розмірі 987 081,00 грн., ТОВ «Лігос ЛТД» у розмірі 1 213 636,00 грн., ТОВ «Алгокін ЛТД» у розмірі 294,613,00 грн. та ТОВ «КБГ Фудс Трейдінг» у розмірі 191 627,00 грн.
Крім того, з акту перевірки вбачається, що ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська було отримано матеріали перевірок від:
Відповідно до вказаних актів встановлено, що операції ТОВ «Промбуд Маркет», ТОВ «Алгокін ЛТД» та ТОВ «КБГ Фудс Трейдінг» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, відповідних виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.
Тобто, встановлено відсутність реальної можливості придбання товарів (робіт, послуг) у контрагентів-постачальників та подальшої їх реалізації контрагентам-покупцям у звязку з відсутністю майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровськ вірно зроблено висновок щодо здійснення ТОВ «Будівельна Компанія» господарських операцій з ТОВ «Промбуд Маркет», ТОВ «Лігос ЛТД», ТОВ «Алгонкін ЛТД» та ТОВ «КБГ Фудс Трейдінг, які не спрямовані на реальне настання наслідків, та відповідно завищення витрат за вказаними взаємовідносинами.
Щодо вимог позивача про визнання податкового компромісу згідно заяви від 14.04.2015 року, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.
Отже, податкова звітність з податку на прибуток подається підприємством раз на рік а не щоквартально, та згідно Закону України №63-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» підприємство звільняється від юридичної відповідальності за заниження податкових зобовязань з податку підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року.
З аналізу викладеного вбачається, що ТОВ «Будівельна Компанія» не має право скористатися процедурою податкового компромісу для подання уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на прибуток за базовий звітний період - 2014 рік.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Статтею 86 вищевказаного Кодексу, зазначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково.
З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд доходить висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення, ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
У звязку з чим, судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія», не повертаються.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1