Справа № 820/2069/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 р. № 820/2069/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів АСТОР" звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області № від 11.03.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомленнярішення ґрунтуються на помилковому судженні субєктів владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач, Індустріальна об'єднана державна податкова інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області, у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, підтримав позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" та просив позов задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за березень 2015 року.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт № 334/20-36-22-01-07/32359553 від 22.02.2016 (а.с. 15-26).

Перевіркою встановлені порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження до сплати в бюджет суми податку на додану вартість всього у сумі 49964 грн, у т.ч. за березень 2015 року на суму 49964 грн (а.с. 25).

На підставі висновків акту перевірки, Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення від 11.03.2016 № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 74946,00 грн, з яких за основним платежем 49964,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 24982,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Матеріалами справи підтверджено, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" (покупець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (продавець) 01.03.2011 укладено договір купівлі-продажу №8, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця пісок будівельний 20000,00 кубічних метрів, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його (а.с. 221).

У підтвердження реальності укладеного правочину, позивачем надано до матеріалів справи податкові накладні №1 від 02.03.2015, №7 від 04.02.2015, №10 від 06.03.2015, №13 від 10.03.2015, №20 від 11.03.2015, №22 від 12.03.2015, №25 від 13.03.2015, № 27 від 16.03.2015, №32 від 17.03.2015, № 36 від 18.03.2015, №39 від 19.03.2015, №43 від 20.03.2015, №46 від 23.03.2015, № 49 від 24.03.2015, №51 від 25.03.2015, №56 від 26.03.2015, №57 від 27.03.2015, №63 від 30.03.2015, № 67 31.03.2015 (а.с. 49-51, 54-58, 60-61, 63-65, 67-72).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" включено до складу податкового кредиту за березень 2015 року суми ПДВ за вищевказаними податковими накладним, видані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Також у підтвердження реальності договору від 01.03.2011 позивачем надано видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, які містяться у матеріалах справи (а.с. 91-220).

Крім того, між товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) 05.01.2010 укладено договір про надання транспортних послуг №1, відповідно до умов якого, виконавець бере на себе зобов'язання по виконанню послуг з перевезення вантажу відповідно до заявок замовника, а замовник зобов'язується оплатити надані йому послуги (а.с. 41-43).

Реальність умов укладеного правочину підтверджується наявними у матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.03.2015, 17.03.2015, 19.03.2015, 27.03.2015, податковими накладними №24 від 12.03.2016, № 34 від 17.03.2015, № 40 від 19.03.2015, № 60 від 27.03.2015 (а.с. 45-48, 52-53, 59, 62, 66).

Суми ПДВ за вищевказаними податковими накладним, які видані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, також включено Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" до складу податкового кредиту за березень 2015 року.

Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання договорів між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами здачі-прийняття робіт, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними. Сторони претензій одна до одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Слід звернути увагу на те, що зауваження щодо форми та змісту наданих податкових накладних з боку податкового органу в акті перевірки відсутні.

Таким чином, позивачем виконані всі умови для формування податкового кредиту. Суд звертає увагу на те, що податкові накладні відповідають вимогам закріпленими в ст.201 Податкового кодексу України.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України .

А тому висновки відповідача викладені в акті перевірки № 334/20-36-22-01-07/32359553 від 22.02.2016 про порушення позивачем вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області від 11.03.2016 № НОМЕР_1.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів Астор" (61106, м. Харків, вул. Індустріальна, 3, ) сплачену суму судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області (вул. Бекетова, 1, м. Харків, 61007, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 22 червня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников