Справа № 804/15162/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- присудити на користь ТОВ «ТАКТ» з Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 303,84 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ТАКТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт № 2151/22-02/21858879 від 10.07.2015 року. На підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 07.08.2015 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.
Позивач вважає висновки податкового органу викладені в акті перевірки відносно взаємовідносин з ТОВ «ВЕЕСВІ-Машинобудівельний завод» безпідставними та необґрунтованими, оскільки зроблені без належного дослідження усіх наявних доказів, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними первинними документами, які оформлено відповідно до вимог чинного законодавства. а тому винесені податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню в частині взаємовідносин з даним контрагентом.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких позов не визнав з підстав того, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому, ДПІ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 07.08.2015 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання не зявився, ухвалою суду від 10.02.2016 р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та на підставі наказу №471 від 25.05.2015 року проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки 10.07.2015 року складено акт №2151/22-02/21858879 про результати планової виїзної перевірки, у висновку якого зазначено, що встановлено порушення:
- підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 351383 грн.;
- підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, а саме, податковим агентом - Товариством з обмеженою відповідальністю Такт не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з сум грошових коштів, нарахованих з дивідендів, що призвело до заниження податку з доходу фізичних осіб в сумі 4200,0 грн.;
- підпункту б) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме подання податкового розрахунку ф. № 1 ДФ за 1-4 квартал 2014 року з недостовірними відомостями про доходи, які були нараховані (сплачені) на користь платника податків.
В розділі 3.0.14 акту перевірки зазначено опис правочину між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» по ланцюгу з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЕСВІ-Машинобудівельний завод», та зроблено висновок про нереальність здійснення господарських операцій у звязку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» не мало права формувати витрати та податковий кредит по таких операцій, у звязку з чим завищено податковий кредит на суму 17 144,00 грн., у т.ч. на 3 711,00 грн. у лютому 2014 року, на 3 022,00 грн. у квітні , на 1 417,00 грн. у травні, на 1 462,00 грн. у червні, на 1 132,00 грн. у липні, на 1 105,00 грн. у серпні, на 1 108,00 грн. у вересні, на 1 260,00 грн. у жовтні, на 1 483,00 грн. у листопаді, на 1 414,00 грн. у грудні, а також безпідставно завищено витрати у розмірі 85 720,00 грн.
В обґрунтування висновку про нереальність господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЕСВІ-Машинобудівельний завод» податковим органом зазначено наступне:
- до перевірки не надано договору щодо взаємовідносин ТОВ «ТАКТ» по ланцюгу з ТОВ «ВЕЕСВІ машинобудівний завод», а також документів щодо надання зазначених у договорі послуг;
- у звязку з відсутністю підтверджуючих документів операції з поставки по ланцюгу постачальник-покупець не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів та не спричиняють реального настання правових наслідків.
На підставі акта перевірки 07.08.2015 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.
Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем, однак рішеннями ГУ ДФС у Дніпропетровській області №8589/10/04-36-10-07-09 від 09.10.2015 року було залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу без задоволення.
Проте, суд не може погодитись з такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.
Так, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 3 ст. 2 КАС України).
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
ОСОБА_2 пункту 21.1. ст. 21 Податкового Кодексу передбачено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, а також не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
ОСОБА_2 п.п. 20.1.4. п.20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
ОСОБА_2 з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пп. 139.1.9 пп.139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами. Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для визнання угод недійсними (фіктивними). Тільки встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.
Поряд з цим, саме такі підстави можуть свідчити про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Приписами п. 201.4 ст.201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.
Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п.201.6 ст.201 ПК України).
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань (п.201.7 ст.201 ПК України).
ОСОБА_2 з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 даного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
ОСОБА_2 з пунктом 2.7 Положення первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.
Крім того у відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
У інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 № 375/11/14-14 зазначено універсальний принцип розгляду податкових спорів, а саме: перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Подібні правила судам варто застосовувати не лише щодо спірних рішень контролюючих органів, а також і при здійсненні оцінки належності первинних документів, податкових накладних, документів податкової звітності, що подається платниками податків.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 01.09.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» (субабонент) та ТОВ «ВЕЕСВІ-Машинобудівельний завод» (основний споживач) укладено договір № 11/09 на спільну експлуатацію технологічних мереж основного споживача.
Відповідно до умов договору основний споживач зобовязується забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених субабоненту до використання, а субабонент своєчасно сплачувати за використання електричних мереж, за втрату електроенергії у кабельних лініях, трансформаторах, за технологічні втрати в мережах основного споживача, за надані послуги, у тому числі за послуги компенсації перетоків реактивної електричної енергії.
Передача електричної енергії забезпечується у відповідності до існуючої однолінійної схеми електрозабезпечення.
На підтвердження реальності придбання електроенергії за цим договором позивачем надано: акт надання послуг № 16 від 31 січня 2014 року, акт надання послуг № 27 від 28 лютого 2014 року, акт надання послуг № 46 від 31 березня 2014 року, акт надання послуг № 68 від 30 квітня 2014 року, акт надання послуг № 90 від 31 травня 2014 року, акт надання послуг № 105 від 30 червня 2014 року, акт надання послуг № 128 від 31 липня 2014 року, акт надання послуг № 148 від 31 серпня 2014 року, акт надання послуг № 164 від 30 вересня 2014 року, акт надання послуг № 185 від 31 жовтня 2014 року, акт надання послуг № 208 від 30 листопада 2014 року, акт надання послуг № 227 від 31 грудня 2014 року, податкові накладні, складені на підставі зазначених актів від 31.01.2014 року № 19, від 28.02.2014 року № 33, від 31.03.2014 року № 77, від 30.04.2014 року № 113, від 31.05.2014 року № 142, від 30.06.2014 року № 166, від 31.07.2014 року № 196, від 31.08.2014 року № 213, від 30.09.2014 року № 237, від 31.02.2014 року № 269, від 30.11.2014 року № 297, від 31.12.2014 року № 333.
На підтвердження розрахунку за електроенергію придбану за цим договором позивачем надані платіжні доручення № 4399 від 12 лютого 2014 року, № 4624 від 11 березня 2014 року, № 4975 від 09 квітня 2014 року, № 5601 від 28 травня 2014 року, № 5990 від 02 липня 2014 року, № 6056 від 08 липня 2014 року, № 6511 від 12 серпня 2014 року, № 6836 від 09 вересня 2014 року, № 301 від 09 жовтня 2014 року, № 754 від 07 листопада 2014 року, платіжне доручення № 1138 від 09 грудня 2014 року.
Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, що підтверджують реальність здійснення господарської операції. Складені контрагентом податкові накладні відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, а придбані позивачем послуги використані у власній господарській діяльності.
ОСОБА_2 Вищого адміністративного суду України «Щодо підтвердження даних податкового обліку» № 1936/11/13-11 від 01.11.2011, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Відповідно до ОСОБА_3 адміністративного суду України «Про скасування податкових повідомлень-рішень» №1713/12/13-13 від 11.12.2013, можливе недотримання вимог інших галузей законодавства при укладенні правочинів, якими опосередковані спірні господарські операції, не свідчить про спрямованість відповідних правочинів на ухилення від оподаткування.
Слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортних накладних. Відсутність у підприємства товарно-транспортних накладних на поставлений товар або наявність в таких накладних певних недоліків при наявності інших документів, які підтверджують факт його передачі покупцю, не є безумовною підставою, яка позбавляє підприємство права віднести витрати з придбання цього товару до складу валових витрат та до податкового кредиту.
Суд критично відноситься до тверджень відповідача у запереченнях щодо відсутності товарно-транспортних накладних, як на підтвердження відсутності доказів фактичного надання транспортних послуг на адресу позивача, оскільки предметом договору № 11/09 від 01.09.2011 року, укладеним Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» з контрагентом ТОВ «ВЕЕСВІ-Машинобудівельний завод», є постачання електричної енергії, що в свою чергу виключає можливість її транспортування та не передбачає складання товарно-транспортних накладних.
Отже, надаючи оцінку доводам відповідача щодо непідтвердження спірної операції, суд зазначає, що наданими позивачем документами спростовуються висновки зазначені в акті перевірки від 10.07.2015 року №2151/22-02/21858879.
Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 07.08.2015 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 в частині взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЕСВІ-Машинобудівельний завод»
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
ОСОБА_2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, відповідачем правомірність своїх дій не доведено.
Отже, суд не може вважати, що рішення відповідача є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ТАКТ» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи, підлягають компенсації з Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 86, 94, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 07.08.2015 року № НОМЕР_1 з податку на прибуток підприємств в частині взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЕСВІ-Машинобудівельний завод» на загальну суму 85 720,00 грн., штрафні санкції у розмірі 42 860,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 07.08.2015 року № НОМЕР_2 з податку на додану вартість в частині взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЕСВІ-Машинобудівельний завод» за січень-листопад 2014 року на загальну суму 15 730,00 грн., штрафні санкції у розмірі 7 865,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 07.08.2015 року № НОМЕР_3 з податку на додану вартість про зменшення розміру відємного значення в частині взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЕСВІ-Машинобудівельний завод» у розмірі 1 414,00 грн. за грудень 2014 року.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» судові витрати повязані зі сплатою судового збору у сумі 2 303,84 (дві тисячі триста три гривні вісімдесят чотири копійки) грн.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1