Справа № 823/646/16
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року справа № 823/646/16

м. Черкаси

11 год. 33 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Матвійчука О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подав позов, в якому, з урахуванням уточнень, просить:

-визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відмови в затвердженні проекту землеустрою про відведення земельної ділянки площею 7,000га для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Онопріївської сільської ради Тальнівського району Черкаської області ОСОБА_3;

-зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 7,000га для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Онопріївської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на ті обставини, що він звернувшись до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства площею 7,000га в адміністративних межах Онопріївської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, отримав дозволи, однак після розробки проекту землеустрою та подачі на затвердження отримав відмову. Відмова вмотивована тим, що у відповідності до ст. 123, 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок здійснюється за результатами земельних торгів. Позивач наголошує, що ЗК України не передбачена заборона на отримання земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства громадянами. Окрім того, посилання відповідача на ст. 124 та 134 ЗК України є неправомірно, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 134 кодексу не підлягають продажу на конкурентних засадах земельні ділянки у разі передачі їх громадянам України для ведення фермерського господарства. Таким чином, позивач вважає, що рішення відповідача є неправомірним та підлягає скасуванню.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо задоволення позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку.

18.11.2015 у відповідності до положень ст. 122, 123 Земельного кодексу України та ст. 7 ЗУ "Про фермерське господарство" ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області пронадання йому в оренду земельних ділянок у зв'язку з наявністю наміру створення фермерського господарства.

20.11.2015 наказом № 23-5940/14-15-СГ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області надано гр. ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адмінмежах Онопріївської сільської ради Тальнівського району Черкаської області за межами населеного пункту. Орієнтовний розмір земельної ділянки 4,0000га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (код КВ ЦПЗ - секція А, підрозділ - 01.02).

Також, 20.11.2015 наказом № 23-5941/14-15-СГ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області надано гр. ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адмінмежах Онопріївської сільської ради Тальнівського району Черкаської області за межами населеного пункту. Орієнтовний розмір земельної ділянки 3,0000га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (код КВ ЦПЗ - секція А, підрозділ - 01.02).

07.12.2015 на підставі отриманих дозволів від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на замовлення гр. ОСОБА_3 Черкаським міськрайонним виробничим відділом Черкаської регіональної філії центру ДЗК резроблена технічна документація із землеустрою щодо земельної ділянки площею 7,000га для ведення фермерського господарства та присвоєно земельній ділянці кадастровий № НОМЕР_1.

19.02.2016 за № 31-28-0.3-1204/2-16 відділом Держгеокадастру у Тальнівському районі Черкаській області надано висновок по даному проекту землеустрою, яким розглянуто проект та зазначено, що ОСОБА_3 являється керівником СФГ «Хлібодар» (а.с. 25-26).

Суд звернув увагу, що відділ Держгеокадастру не надав погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак у відповідності до норм ст.. 186-1 ЗК України останній не вказав вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків.

Після чого позивач звернувся з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 7,0000га, проте 21.03.2016 відповідач відмовив у затвердженні посилаючись норму статті 124, 134 ЗК України в яких передбачено передача земельних ділянок в оренду за результатами земельних торгів.

Не погоджуючись з прийнятим рішення позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення фермерського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. "а" ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 4 ст. 123 ЗК України).

Частиною 10 ст. 123 ЗК України встановлено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Також ч. 13 ст. 123 ЗК України унормовано, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Так, ч. 2 ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Частиною 2, 3 ст. 134 ЗК України передбачено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі зокрема передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва. Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV (далі - Закон № 973 - IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Відповідно до порядку надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства закріпленому в ст. 7 Закону № 973 - IV для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Проаналізувавши норми Закону суд встановив, що позивач у відповідності до норм ЗУ «Про фермерське господарство» зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності зі створенням юридичної особи СФГ «Хлібодар» і вже як громадянин отримував земельну ділянку.

Тобто, суд не заперечує факту того, що ОСОБА_3 як громадянин мав право на отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, проте з визначення фермерського господаства випливає, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, а оскільки позивачем вже створено останнє апріорі він позбавлений права для реєстрації на ще одне ФГ.

Суд не заперечує факту відсутності в чинному законодавстві чітко унормованої заборони для створення фермерського господарства громадянами, якими вже попередньо створено останнє, проте дана заборона випливає з основ теорії права та ЗУ «Про фермерське господарство».

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено 05.07.2016