Справа № 333/2784/16-а
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/2784/16-а
Провадження № 2-а/333/108/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

при секретарі Кабановій К.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про: 1) визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району в частині недоплати щорічної разової грошової допомоги позивачеві як учаснику бойових дій, інваліду 2 групи; 2) зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району зробити перерахунок та виплатити позивачеві недоплачену щорічну разову грошову допомогу до дня 5 травня за 2013, 2014, 2015, 2016 роки у сумі 21 814 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є інвалідом війни II групи та має право на допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яким, зокрема, визначено розміри виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня. Згідно із вимогами ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни 2 групи щорічно, до 5 травня, виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. З урахуванням мінімального розміру пенсій за віком ОСОБА_1 повинен був отримати за 2013-2016 роки допомогу до 5 травня 31 034 грн., а отримав 9 220 грн., недоплата склала 21 814 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи, викладені в позові.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, письмових заперечень, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надавав. Причини неявки представника відповідача суду невідомі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, суд встановив наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 є інвалідом II групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, зокрема, право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни II групи, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проти чого відповідач не заперечує.

Листом від 20.04.2016 року за № 09-1988 Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району повідомило позивача про те, що виплачена йому щорічна разова грошова допомога до 5 травня становить:

- 1 895 грн. відповідно до постанови КМУ від 13.03.2013 року № 149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»;

- 2 250 грн. відповідно до постанови КМУ від 16.04.2014 року № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»;

- 2 475 грн. відповідно до постанови КМУ від 31.03.2015 року № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»;

- 2 600 грн. відповідно до постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Позивач вважає, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказана грошова допомога повинна виплачуватись у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, що становить:

- у 2013 році: 894 грн. (мінімальний розмір пенсій за віком) x 7 = 6 258 грн., а отримано позивачем 1 895 грн.;

- у 2014 році: 949 грн. (мінімальний розмір пенсій за віком) х 8 = 7 592 грн. а отримано позивачем 2 250 грн.;

- у 2015 році: 1 074 грн. (мінімальний розмір пенсій за віком) x 8 = 8 592 грн., а отримано позивачем 2 475 грн.;

- у 2016 році: 1 074 грн. (мінімальний розмір пенсій за віком) x 8 = 8 592 грн., а отримано позивачем 2 600 грн.

Отже, як вважає позивач, всього має бути нарахована сума 31 034 грн. Фактично виплачено - 9 220 грн. Недоплата склала 21 814 грн.

Таким чином, спірним в межах даної справи є питання виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2013-2016 роках, розмір якої, як вважає позивач, не може встановлюватись постановами Кабінету Міністрів України з огляду на рішення Конституційного Суду України.

Згідно з положеннями статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Відповідно до ст. 13 Закону № 3551-XII в редакції, що відновлена згідно Рішенню Конституційного Суду України № 10рп/2008 від 22.05.2008 року, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» (п. 4 Прикінцевих положень Закону) встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», застосовуються в порядку та розмірах встановлених Кабінет Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Ці норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» неконституційними не визнані, тому мають застосовуватись до спірних правовідносин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2013 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), проводиться до 5 травня Міністерством соціальної політики шляхом спрямування коштів Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення) для їх перерахування через поштові відділення зв'язку або банки на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: інвалідам I групи - 2 415 грн.; інвалідам II групи - 2 110 грн.; інвалідам III групи - 1 895 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у 2013 році позивачу нарахована та виплачена щорічна допомога на оздоровлення, передбачена ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 1 895 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 149.

Щодо розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2014 році, то слід зазначити наступне.

Частиною 3 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що у 2014 році норми і положення статей деяких Законів України, зокрема ст. ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2014 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державної адміністрації, які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, що не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 2 575 грн.; II групи - 2 250 грн.; III групи - 2 020 грн.

Отже нараховуючи позивачу щорічну разову допомогу до 5 травня в 2014 році в розмірі 2 250 грн., відповідач діяв відповідно до норм чинного на час такої виплати законодавства.

Стосовно виплати позивачу у 2015 році одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 2 475 грн. слід зазначити наступне.

Згідно з п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що у 2015 році норми і положення статей деяких Законів України, зокрема ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 року № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: 1) інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 2 835 грн.; II групи - 2 475 грн.; III групи - 2 200 грн.

Отже виплата позивачу як інваліду війни ІІ групи щорічної допомоги до 5 травня за 2015 рік у розмірі 2 475 грн. здійснена на основі діючого законодавства.

Стосовно виплати позивачу у 2016 році одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 2 600 грн. слід зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: 1) інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 2975 грн.; II групи - 2 600 грн.; III групи - 2 310 грн.

Отже виплата позивачу як інваліду війни ІІ групи щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі 2 600 грн. здійснена на основі діючого законодавства.

З приводу делегування певних повноважень у спірних правовідносинах Кабінету Міністрів України апеляційний суд зазначає наступне.

За приписами ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, а також Указами Президента України та Постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції та законів України, актів Президента України; вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування, та інше.

Пунктом 11 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України встановлено, що законом про Державний бюджет України визначаються додаткові положення, що регламентують процес виконання бюджету.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат (ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III).

Разом з тим, у пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Частиною 2 статті 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У ч. ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України вказано, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто саме Законом України про Держбюджет затверджуються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, в тому числі, видатки на виплату щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни та учасникам бойових дій.

Зазначене дає підстави для висновку, що встановлення постановою Кабінету Міністрів України розміру виплати разової грошової допомоги учасникам війни до 5 травня, як однієї із соціальних гарантій, вчиняється в межах повноважень останнього та з урахуванням відсутності відповідного регулювання такої виплати Законом та залежно від прожиткового мінімуму.

Отже, станом на час виплати позивачу вказаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що призначаючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 149, від 16.04.2014 року № 102, від 31.03.2015 № 147 та від 02.03.2016 року № 141, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині недоплати щорічної разової допомоги ОСОБА_1, як інваліду війни II групи, до 5 травня відсутні.

Відповідно, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення недоплаченої грошової допомоги за 2013-2016 роки у сумі 21 814 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Кулик