Справа № 2-а-2168/11/1023
Суддя: Волков О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 травня 2016 року м. Київ

Верховний Суд України у складі:

головуючого суддів: Волкова О.Ф., Барбари В.П., Берднік І.С., Вус С.М., Глоса Л.Ф., Гриціва М.І., Гуменюка В.І., Ємця А.А., Жайворонок Т.Є., Заголдного В.В., Канигіної Г.В., Кліменко М.Р., Ковтюк Є.І., Колесника П.І., Короткевича М.Є., Кривенди О.В., Кузьменко О.Т., Лященко Н.П., Маринченка В.Л., Охрімчук Л.І., Панталієнка П.В., Пивовара В.Ф., Потильчака О.І., Пошви Б.М., Прокопенка О.Б., Редьки А.І., Романюка Я.М., Терлецького О.О., Школярова В.Ф., Яреми А.Г., -
розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконними дії відповідача щодо перерахунку їй пенсії у 2010 році із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік та зобов'язати відповідача здійснити такий перерахунок відповідно до статті 42 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 7 вересня 2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення, тобто за 2009 рік.

Славутицький міський суд Київської області постановою від 4 квітня 2011 року позов задовольнив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 14 березня 2013 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове - про відмову в задоволенні позову.

14 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). У своїй заяві за № 4328/14 заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), скаржилася на те, що її не було належним чином повідомлено про розгляд справи в суді апеляційної інстанції та не направлено їй копію апеляційної скарги відповідача.

2 березня 2015 року Уряд України надіслав декларацію із пропозицією сплатити заявнику 1500 євро з метою дружнього врегулювання спору. Виплата цієї суми є відшкодуванням будь-якої та усієї матеріальної та моральної шкоди і становитиме остаточне вирішення справи.

ОСОБА_1 прийняла умови декларації Уряду України про дружнє врегулювання спору.

За результатами дружнього врегулювання спору ЄСПЛ прийняв рішення від 1 жовтня 2015 року про виключення справи з реєстру справ відповідно до статті 39 Конвенції.

Разом з цим, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції та посилаючись на вказане вище рішення ЄСПЛ, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2013 року з підстави, встановленої пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), посилаючись на встановлення міжнародною установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом.

У заяві ОСОБА_1 просить постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши викладені у заяві доводи, Верховний Суд України вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами пункту 3 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом.

Згідно із зазначеним рішенням ЄСПЛ заявник скаржилася за статтею 6 Конвенції, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції і їй не було направлено копію апеляційної скарги відповідача.

На підставі декларації щодо дружнього врегулювання спору, відповідно до якої заявник погодилася відмовитися від будь-яких подальших вимог щодо України стосовно фактів, які призвели до подачі цієї заяви, в обмін на зобов'язання України сплатити 1500 євро, ЄСПЛ не знайшов підстав для подальшого розгляду справи ОСОБА_1 і вилучив її з реєстру.

За своїм змістом рішення ЄСПЛ, на яке посилається ОСОБА_1 як на підставу перегляду рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2013 року, не містить вказівок на те, що стосовно заявника встановлено порушення Конвенції і ці порушення були спричинені рішенням, яке є предметом перегляду.

Оскільки рішенням ЄСПЛ не встановлено порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи судом, то провадження у Верховному Суді України про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2013 року слід закрити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд України

у х в а л и в:

Закрити провадження про перегляд Верховним Судом України постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

ГоловуючийО.Ф. Волков
Судді: В.П. Барбара О.Т. Кузьменко
І.С. БерднікН.П. Лященко
С.М. ВусВ.Л. Маринченко
Л.Ф. ГлосЛ.І. Охрімчук
М.І. ГрицівП.В. Панталієнко
В.І. ГуменюкВ.Ф. Пивовар
А.А. ЄмецьО.І. Потильчак
Т.Є. ЖайворонокБ.М. Пошва
В.В. ЗаголднийО.Б. Прокопенко
Г.В. КанигінаА.І. Редька
М.Р. КліменкоЯ.М. Романюк
Є.І. КовтюкО.О. Терлецький
П.І. КолесникВ.Ф. Школяров
М.Є. КороткевичА.Г. Ярема
О.В. Кривенда