Справа № 629/1140/16-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 р.Справа № 629/1140/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Степанової О.С.

представників третьої особи Литвинова О.С. і Ставрова С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.05.2016р. по справі № 629/1140/16-а

за позовом ОСОБА_5

до Лозівської міської ради Харківської області

третя особа Мале підприємство "МКН"

про визнання протиправним та скасування рішення Лозівської міської ради в частині поновлення МП "МКН" договорів оренди земельних ділянок,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5) звернувся до суду з адміністративним позовом до Лозівської міської ради Харківської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ІІІ сесії Лозівської міської ради VІІ скликання від 27.11.2015 року № 43 «Про вирішення питань щодо регулювання земельних відносин» в частині поновлення Малому підприємству «МКН» договорів оренди земельних ділянок; судові витрати покласти на відповідача.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.05.2016р. залишено без задоволення адміністративний позов.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що між Лозівською міською радою та МП «МКН» було укладено договори оренди земельних ділянок від 21.06.2010 року № 09, від 11.01.2010 року № 21, від 11.10.2010 року № 22, відповідно до яких МП «МКН» було надано в оренду земельні ділянки площею 0,1476 га, 0,0974 га та 0,0924 га по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3. Зауважує, що строк дії договорів оренди земельних ділянок закінчився в жовтні 2015 року, в зв'язку з чим він розраховував набути право на дані земельні ділянки в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Однак йому стало відомо, що рішенням ІІІ сесії Лозівської міської ради VІІ скликання від 27.11.2015 року № 43 поновлено МП «МКН» договори оренди земельних ділянок. Вважає, що прийняте рішення порушує його права та інтереси.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача та представники третьої особа в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та зазначили, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачають.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між МП «МКН» та Лозівською міською радою Харківської області протягом 2010 року на підставі рішень міської ради були укладені договори оренди земельних ділянок, а саме:

- на підставі рішення міської ради № 987 від 24.04.2009 року укладено договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_3, площею 0,0924 га за кадастровим номером НОМЕР_1, терміном до 10.11.2011 року, дію якого в подальшому було поновлено за згодою сторін терміном до 18.10.2015 року;

- на підставі рішення міської ради № 1310 від 23.07.2010 року укладено 11.10.2010 року договори оренди земельних ділянок по АДРЕСА_1, площею 0,1476 га, та по АДРЕСА_2, площею 0,0974 га за кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, строком на 5 років, що підтверджується копіями договорів оренди землі та додатками до них.

Згідно рішення Лозівської міської ради Харківської області № 43 від 27.11.2015 року, з метою ефективного використання земельних ділянок на наповнення місцевого бюджету у 2016 році, Лозівською міською радою Харківської області було поновлено МП «МКН» договори оренди землі терміном на 5 років.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з даним висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В свою чергу, під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження у рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.

Положеннями ч.2 ст.4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частини 1 та 2 статті 17 КАС України визначають, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму; на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 ч.1 ст.3 КАС України визначено поняття суб'єкту владних повноважень, відповідно до якого це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до компетенції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач; суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує рішення Лозівської міської ради Харківської області № 43 від 27.11.2015 року, яким було поновлено МП «МКН» договори оренди землі терміном на 5 років.

Отже, предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо продовження дії договору оренди спірної земельної ділянки.

Положеннями ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та п ЗК України міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

З огляду на вищезазначене, орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Реалізація переважного права на продовження договору оренди земельної ділянки можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке з боку уповноваженого органу оформлюється відповідним рішенням.

Позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, не може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України.

Враховуючи викладене, з урахуванням характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач та предмету спору, колегія суддів вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 лютого 2015 року у справі №21-34а15, яка є обов'язковою для врахування судами при застосуванні таких норм права в силу частини 2 статті 244-2 КАС України.

З урахуванням зазначених обставин та норм процесуального права судова колегія вважає, що спір, який виник між сторонами щодо рішення Лозівської міської ради Харківської області № 43 від 27.11.2015 року, не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України до справ адміністративної юстиції відносяться лише публічно-правові спори.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.05.2016р. по справі № 629/1140/16-а скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Лозівської міської ради Харківської області третя особа Мале підприємство "МКН" про визнання протиправним та скасування рішення Лозівської міської ради в частині поновлення МП "МКН" договорів оренди земельних ділянок закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений 13.07.2016 р.