Справа № 813/5766/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016р. Справа № 876/203/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Кухтея Р.В.,

судді Хобор Р.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не з'явився

позивача у справі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015р. у справі №813/5766/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Львівській області

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2015р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про зобов'язання вчинити дії, просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Львівській області, яка виразилась у невключенні до вислуги років ОСОБА_1 для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996р. по 25.03.2000р.; зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996р. по 25.03.2000р.; зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996р. по 25.03.2000р.; зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 відпускних, лікарняних, премій, із врахуванням у вислузі років стаж роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996р. по 25.03.2000р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 до переходу в податкову міліцію у період з 02.09.1996р. по 25.03.2000р. працював в органах держаної податкової служби. Відповідно, час роботи в цьому державному органі, в силу вимог ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. №2262-XII, підлягає зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії, зокрема, особам офіцерського складу. Оскільки відповідач не зарахував до вислуги років ОСОБА_1 стаж державної служби в органах державної податкової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015р. у справі №813/5766/15 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Львівській області, яка виразилась у невключенні до вислуги років ОСОБА_1 для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996р. по 25.03.2000р.; зобов'язано Головне управління ДФС України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в органах Державної податкової служби з 02.09.1996р. по 25.03.2000р.; у задоволенні решти позовних вимог позивача відмовлено; стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 частину судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 1102,40грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив апелянт (відповідач у справі): Головне управління ДФС у Львівській області, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та права, просив скасувати оскаржувану та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що станом на дату звернення до суду з позовом позивач ще не набув права на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. №2262-XII, зі служби його не звільнено, він продовжує працювати, відтак, відсутні підстави для зарахування стажу по вислузі років. Крім того, відповідач зазначив про те, що немає затвердженого переліку посад, час перебування на яких зараховується до вислуги років. Апелянт зазначив, що фактично правовідносини з приводу звільнення позивача та призначення йому пенсії за вислугу років на час звернення до суду не виникли, відтак, відсутність спірних правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, яке підлягає захисту.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 11.07.2016р. з'явився позивач у справі: ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2, які проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечили, зазначили, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,зокрема, записами в трудовій книжці ОСОБА_1, відповідно до наказу начальника ДПІ у Сокальському районі Львівської області №27а-о від 02.09.1996р. позивача зараховано на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту фізичних осіб. У зв'язку з прийняттям на державну службу, ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця, про що зроблено відповідний запис в його трудовій книжці.

26.11.1996р. ОСОБА_1 переведено на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту фізичних осіб ДПА у Сокальському районі Львівської області.

З 07.10.1999р. позивач працював на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб ДПІ у Сокальському районі Львівської області; з 04.01.2000р. ОСОБА_1 працює на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу примусового стягнення податків і зборів ДПІ у Сокальському районі.

З 01.02.2000р. ОСОБА_1 працював на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб ДПІ у Сокальському районі Львівської області, звідки 25.02.2000р. був звільнений у зв'язку з переходом на роботу до органів податкової міліції ДПА у Львівській області на посаду оперуповноваженого групи оперативного забезпечення примусового стягнення заборгованості до бюджету, куди його було прийнято згідно з наказом від 28.02.2000р. №45-о.

Станом на момент звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 продовжував працювати в органах податкової міліції.

31.08.2015р. ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління ДФС у Львівській області Кондро І.В. із заявою про зарахування до вислуги років для призначення пенсії як особи, на яку поширюється дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", період його роботи з 02.09.1996р. по 25.01.2000р.

У відповідь Головне управління ДФС у Львівській області надіслало лист №4386/10/13-01-04-01-25 від 11.09.2015р., в якому, з посиланням на норми Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", а також ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. №2262-XII, зазначено про те, що на теперішній час перелік посад центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики не затвердив, відтак, до вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 не зараховано період роботи в органах державної податкової служби.

Частково задоволюючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції керувався тим, що посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачу у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах - державних податкових інспекціях, є необґрунтованим. Стосовно того, що станом на дату звернення позивача до суду останній не набув права на пенсію згідно з Законом України №2262-ХІІ, суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку спір виник не у зв'язку з виходом позивача на пенсію, а з приводу незарахування позивачу стажу служби в державних органах до вислуги років, що дає право виходу на пенсію на умовах Закону України №2262-ХІІ. Таким чином, суд першої інстанції погодився з думкою позивача про те, що обставина, на яку посилається відповідач, не свідчить про відсутність порушення прав та інтересів позивача, як і не спростовує протиправної бездіяльності відповідача щодо неврахування періоду роботи в державних органах до вислуги років.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується та зазначає наступне:

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Право на пенсійне забезпечення, відповідно до вимог п."б" ст.12 зазначеного Закону, мають особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 вказаного Закону, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно із вимогами ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" ст.12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01.10.2014р. по 30.09.2015р., і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" ст.12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

За вимогами п."и" ч.1 ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначених у пунктах "б"-"д" ст.12 даного Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону. Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 народився 13.07.1974р., тобто, у позивача відсутній визначений вище зазначеним законом вік (45 років), та, відповідно, він не набув права на пенсію на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно із вимогами п."и" ч.1 ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" ("Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії"), до вислуги років для призначення пенсії враховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи, зокрема податкової міліції згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно центральним органом виконавчої влади.

Станом на час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, такий перелік посад Державною фіскальною службою України не затверджено.

Більше того, апелянтом (позивачем у справі) зазначено, що на час розгляду справи в суді його зі служби не звільнено і пенсія йому не призначається, відтак, відсутній документ, у якому було б зазначено інформацію про вислугу років позивача для призначення пенсії.

Відтак, колегією суддів апеляційного суду взято до уваги доводи та аргументи апеляційної скарги та вважається, що такі спростовують висновки суду першої інстанції.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015р. у справі №813/5766/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про зобов'язання вчинити дії, - задоволити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015р. у справі №813/5766/15, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.В. Кухтей

Суддя Р.Б. Хобор

Повний текст рішення виготовлено 13.07.2016р.