Справа № 2а/1770/2932/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2016 р. м. Київ К/9991/30279/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Загородній А.Ф., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2012р. у справі за його позовом до управління Західного оперативного командування Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок та виплату премії за особистий вклад в загальні результати роботи у 2007 році та за період з 01.03.2008р. по 01.01.2009р. в розмірі 50% місячного грошового забезпечення відповідно до наказів військового прокурора Західного регіону України №139 від 17.12.2007р., №71 від 03.04.2008р., №97 від 07.05.2008р., №103 від 11.06.2008р., №128 від 09.07.2008р., №139 від 05.08.2008р., №157 від 08.09.2008р., №177 від 05.10.2008р., №192 від 03.11.2008р., №224 від 12.12.2008р. та №7 від 16.01.2009р.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2011р. позов задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2012р. скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 01.01.2007р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

На виконання зазначеної постанови наказом Генерального прокурора України від 20.03.2006р. №623ц затверджено Положення про преміювання працівників органів прокуратури України.

Відповідно до пункту 3 цього Положення розмір премій визначається у відсотках до місячної заробітної плати працівника без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходить військову службу в органах військової прокуратури України, в період з травня 2007 року по серпень 2009 року - проходив службу у військовій прокуратурі Західного регіону України.

Згідно наказу військового прокурора Західного регіону України №139 від 17.12.2007р. позивачу до виплати належала премія в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно наказів військового прокурора Західного регіону України №71 від 03.04.2008р., №97 від 07.05.2008р., №103 від 11.06.2008р., №128 від 09.07.2008р., №139 від 05.08.2008р., №157 від 08.09.2008р., №177 від 05.10.2008р., №192 від 03.11.2008р., №224 від 12.12.2008р. та №7 від 16.01.2009р. позивачу належали до виплати премії у розмірі 50% від його місячного грошового забезпечення.

За грудень 2007 року відповідачем виплату належної позивачу премії здійснено не було, а за період з 01.03.2008р. по 31.12.2008р. виплата премій здійснювалась в розмірі 50% від його посадового окладу.

24.01.2011р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату належної йому премії за грудень 2007 року та за період з 01.03.2008р. по 31.12.2008р. виходячи з місячного грошового забезпечення, з врахуванням індексації невиплаченої суми за вказаний період по даний час.

Листом управління Західного оперативного командування Міністерства оборони України від 10.02.2011р. позивача повідомлено, що згідно наказів військового прокурора ЗРУ №9 від 07.02.2008р. та №46 від 06.03.2008р. премія була йому виплачена в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, згідно наказу №140 від 17.12.2007р. премія виплачена в розмірі 80% місячного грошового забезпечення. Виплата премії з 01.03.2008р. по 31.12.2008р. здійснювалась в межах фонду преміювання, який передбачав виплату премії в розмірі 50% від посадового окладу, а не від грошового забезпечення, а тому підстави щодо перерахунку премії за вказаний період відсутні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно здійснено розрахунок належної позивачу премії в розмірі 50% від посадового окладу, а не від місячного грошового забезпечення.

Строк звернення до суду поновлено, оскільки причини його пропуску визнано поважними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що у спірний період виплата премії працівникам прокуратури пов'язувалась з економією фонду заробітної плати, а тому відповідачем правомірно виплачувалась позивачу премія в розмірі 50% від посадового окладу відповідно до передбаченого фонду преміювання .

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що відповідно до наказів військового прокурора Західного регіону України №139 від 17.12.2007р., №71 від 03.04.2008р., №97 від 07.05.2008р., №103 від 11.06.2008р., №128 від 09.07.2008р., №139 від 05.08.2008р., №157 від 08.09.2008р., №177 від 05.10.2008р., №192 від 03.11.2008р., №224 від 12.12.2008р. та №7 від 16.01.2009р. позивачу належали до виплати премії в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення.

Оскільки вказані накази оскаржено та скасовано не було, у спірний період відповідачем протиправно здійснювалась виплата премій позивачу в розмірі 50% від його посадового окладу, а тому суд першої інстанції обгрунтовано прийняв рішення про задоволення позову.

Також безпідставним є посилання апеляційного суду на наказ військового прокурора Західного регіону України від 09.11.2011р. №87/к, яким було внесено зміни до вищезгаданих наказів, оскільки такий наказ прийнято після розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції, яке скасовано помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2012р. у даній справі скасувати, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2011р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

А.Ф. Загородній

І.В. Штульман