Справа № 826/256/16
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/256/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Мєзєнцева Є.І.

при секретарі Рафальській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-8095-17 від 04 листопада 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву», звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, дійшов висновку, що спірна вимога прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого є такою, що скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з даним висновком.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 19 листопада 2015 року на адресу ПАТ «Український науково - дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву - ПАТ «КиївЗНДІЕП» надійшла Вимога ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС України у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 04 листопада 2015 року № Ю-8095-17, згідно якої станом на 31 жовтня 2015 року існує заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 878 275 (вісімсот сімдесят вісім тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 70 коп.

Сума боргу зазначена в вимозі - 878 275, грн. 70 грн., відповідає даним картки особового рахунку, станом на 31 жовтня 2015 року (платіж 71010000 (єдиний внесок)).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.12 ст.9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань перед іншими кредиторами, зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Пунктом 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464 передбачено, що днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону № 2464-VI органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Згідно з п. 4 ст. 25 Закону №2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 передбачено що, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) у випадку, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції. При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера «У» (узгоджена вимога). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції для підтвердження наявності недоїмки у розмірі 878 275 грн. 70 коп. станом на 31 жовтня 2015 року відповідачем надано копію картки особового рахунку платника за 2015 рік.

В свою чергу, позивач, не надав жодного доказу своєчасного та в повному обсязі виконання ним зобов'язань із сплати єдиного внеску.

Посилання позивача на викрадення первинних документів не заслуговують на увагу, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, Закон не містить в собі такої підстави звільнення особи від обов'язку сплати єдиного внеску, як викрадення первинних документів.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що вимога № Ю-8095-17 від 04 листопада 2015 року, винесена відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі картки особового рахунку позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Посилання апелянта на прийняття податковим органом інших вимог від 11 січня 2015 року та від 02 лютого 2016 року, та скасування відповідно до рішення ГУ ДФС у м. Києві від 25 березня 2016 року №7327/10/26-15-10-02-16 вимоги № Ю-8095-17 від 11 січня 2015 року, колегією суддів не приймаються до уваги.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що орган доходів і зборів вправі формувати нові вимоги під одним порядковим номером до повного погашення боргу. При цьому, факт скасування пізніше прийнятих вимог не свідчить про неправомірність попередніх та не спростовує наявність у позивача боргу, визначеного станом на момент винесення спірної вимоги.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем повною мірою виконано обов'язок доказування правомірності свого рішення та підтверджено його законність і обґрунтованість.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст ухвали виготовлений 07 липня 2016 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Мєзєнцев Є.І.