Справа № 825/1103/16
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року Чернігів Справа № 825/1103/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

представника позивача Шутченко І.Ю.,

представника відповідача-2 Павленка Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф" до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа Публічне акціонерне товариство "Чернігівбуд" про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

14.06.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Тріумф" (далі - ТОВ "Тріумф") звернулося до суду з адміністративним позовом до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (відповідач-1), Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (відповідач-2), третя особа Публічне акціонерне товариство "Чернігівбуд" (далі - ПАТ "Чернігівбуд"), в якому просить зняти арешт з навантажувача ТО-30, 1989 року випуску, заводський номер 3379, двигун №485402.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачем в 27.12.2011 придбано навантажувач, яким він користується по сьогоднішній день. Проте, звертаючись до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області із заявою про реєстрацію навантажувача, йому стало відомо, що вищезгаданий навантажувач зареєстровано за ПАТ "Чернігівбуд" і разом з тим останнє не зверталось до органів державної виконавчої служби із проханням зняти навантажувач з обліку на момент укладання договору купівлі-продажу, що і стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав шляхом зняття арешту з майна.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача-1 до суду не з'явився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі його представника.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти позову не заперечував та поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

При цьому судом встановлено, що Центральний відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції змінив свою назву на Центральний відділ Державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у зв'язку з ліквідацією Чернігівського міського управління юстиції та включення Центрального відділу ДВС до складу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01.03.2016 № 571/5. Також встановлено, що третя особа Публічне акціонерне товариство "Чернігівбуд" є правонаступником ВАТ "Чернігівбуд" згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу з наказу ВАТ "Чернігівбуд" від 17.11.2011 №58а про реалізацію механізмів (а.с.31, 40).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.12.2011 між Управлінням малої механізації ВАТ "Чернігівбуд" та ТОВ "Тріумф" було укладено договір купівлі-продажу навантажувача ТО-30, 1989 року випуску, заводський №3379, двигун №485402, який на праві власності належав ВАТ "Чернігівбуд", що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію машини (а.с.10). На підставі видаткової накладної від 28.12.2011 №ЛНА-000360 (а.с.11), навантажувач було передано покупцю та оформлено акт прийому передачі навантажувача ТО-30 (а.с.14), та сплачено відповідні кошти у розмірі 85 000 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень. Продаж навантажувача здійснювався на підставі наказу ВАТ "Чернігівбуд" від 17.11.2011 №58а про реалізацію механізмів (витяг з наказу а.с.40).

05.05.2016 позивач звернувся до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області з наміром зареєструвати навантажувач ТО-30, проте листом від 12.05.2016 №05-06/493 його було повідомлено, що станом на 11.05.2016 навантажувач ТО-30, 1989 року випуску, заводський номер 3379, двигун №485402 за реєстрований за ВАТ "Чернігівбуд" та вказано, що для реєстрації вище згадуваного навантажувача за позивачем, ВАТ "Чернігівбуд" необхідно зняти його з обліку (а.с.9). Також в листі зазначено, що ВАТ "Чернігівбуд" не може зняти навантажувач з обліку, у зв'язку з тим, що майно ВАТ "Чернігівбуд" перебуває під арештом (постанова заступника начальника Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Міщенко Є.В. про накладення арешту на майно ВАТ "Чернігівбуд" від 11.07.2012 ВП № 33386095 (а.с.24-25), постанови заступника начальника Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Рокача А.В. про накладення арешту на майно ВАТ "Чернігівбуд" від 05.04.2013 ВП № 32517378 (а.с.55) та від 19.04.2013 ВП № 37647446 (а.с.56).

Зазначені обставини і стали причиною звернення до суду за захистом порушеного права.

Отже, дослідивши фактичні обставини накладення арешту на майно, судом враховано, що за визначенням ст.1 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. На виконання своїх обов'язків державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника, опечатування, вилучання, передавання такого майна на зберігання та реалізації його в установленому законодавством порядку.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення шляхом винесення постанови про арешт (ст.57 Закону України "Про виконавче провадження"). З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

В даному випадку щодо справ про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності цих органів, не пов'язаних з проведенням виконавчих дій суд зазначає, що на них не поширюються особливості розгляду таких справ, які встановлені ст.181 КАС України. Такі справи розглядаються за загальними правилами КАС України в межах строків, установлених ч.1 ст.122 КАС України Вказану позицію викладено в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 13.12.2010 №3. При цьому адміністративним судом розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, оскільки відповідно до п.20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 № 8 - публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Перевіряючи правильність проведення відповідачем виконавчих дій, суд враховує, що порядок та умови зняття арешту з майна визначені ст.50 та ст.60 Закону № 606-XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Аналізуючи вищевказані норми, суд зазначає, що оскільки в даному випадку порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом, з боку державного виконавця в межах виконавчих проваджень № 33386095, № 32517378 та № 37647446 відсутнє та здійснено після винесення ухвали № 5028/9/31б/2012 від 12.04.2013 та виконавчого листа № 2/2506/886/12 від 20.04.2012, а також враховуючи, що виконавче провадження № 33386095 закінчено і державним виконавцем знято арешт, накладений на майно боржника та скасовано інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а саме постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.07.2012, відповідач позбавлений можливості самостійно зняти арешт, а тому арешт з транспортного засобу може бути знятий лише в судовому порядку.

Отже, суд встановив відсутність будь-яких доказів правомірності існування накладеного на майно позивача арешту, що порушує його право користування та розпорядження нерухомим майном як власника. Таким чином враховуючи, що належними документами підтверджується право власності на навантажувач ТО-30, 1989 року випуску, заводський номер 3379, двигун №485402 за ТОВ "Тріумф", а також ту обставину, що постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.04.2013 № ВП №32517378 та від 19.04.2013 № ВП №37647446 виносились Центральним відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції після набуття права власності на навантажувач ТОВ "Тріумф", який на момент укладання договору купівлі-продажу від 27.12.2011 не був знятий з реєстрації ПАТ "Чернігівбуд", з метою відновлення прав позивача та подальшої реєстрації навантажувача, з урахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "Тріумф" про зняття арешту з навантажувача ТО-30, 1989 року випуску, заводський номер 3379, двигун №485402, які належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАСУ, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт, накладений постановами Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 05.04.2013 № ВП №32517378 та від 19.04.2013 № ВП №37647446 на рухоме майно, а саме: навантажувач ТО-39, 1989 року випуску, заводський №3379, двигун №485402, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Тріумф" ().

Стягнути з Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (вул. Шевченка, 118, м. Чернігів, 14030, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф" (вул. Попова, 63, м. Чернігів, 14000, ) 1 378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк