Справа № 813/5829/14
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 р. Справа № 876/10498/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Гользбергер А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кохавинська паперова фабрика» до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису в частині, -

ВСТАНОВИЛА :

Публічне акціонерне товариство «Кохавинська паперова фабрика» 14.08.2014року звернулось до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області , в якому просить визнати протиправними та скасувати окремі пункти припису Держекоінспекції № 918 від 15.07.2014р.: пункти 2, 5, 6 щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства та пункт 3 в частині подання звітності по формі № 2-ТП (водгосп) із зазначенням обсягів витрат в системах оборотного водопостачання з дня подачі статистичної звітності за II квартал 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що за проведеною відповідачем перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами було складено акт дотримання вимог природоохоронного законодавства за № 918/02,03,04/. На підставі акту було винесено припис № 918 від 15.07.2014 року, висновки якого позивач вважає необґрунтованими та неправомірними, оскільки зазначені в актах порушення не відповідають нормам чинного природоохоронного законодавства. З посиланням на норми статей 88, 89 Водного кодексу України, статей 60, 164 Земельного кодексу України, наказ державного комітету статистики України від 30.09.1997 року №230, статті 1,32,33 Закону України «Про відходи», статті 35 Закону України «Про охоронну земель» вважає пункти 2, 3, 5, 6 припису № 918 від 15.07.2014р. безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2014 року - задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що 02.07.-15.07.2014 року Держекоінспекцією проведено планову перевірку ПАТ «Кохавинська паперова фабрика», за результатами якої складено акт № 918/02,03,04. З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та на підставі акту перевірки державними інспекторами ДЕІ у Львівській області видано припис № 918 від 15.07.2014 року, який включає 7 пунктів та вказано термін для їх обов'язкового виконання. З приводу оскаржених позивачем пунктів припису представник зазначив наступне. Перевіркою встановлено, що місце видалення відходів знаходиться на відстані близько 38 м від водного об'єкту (старе русло р. Стрий), При цьому було враховано, що річка Стрий є середньою річкою і відповідно до статті 88 Водного кодексу України та статті 60 Земельного кодексу України її прибережно-захисна смуга становить 50 м. Оскільки факт засмічення земельних ділянок на території підприємства підтверджується актом перевірки, відповідно до якого виявлено на відкритій земельній ділянці два насипи дерев'яних піддонів, площею 19,0м х 3,0м, висотою 1,5м, які є відходами деревини і призводять до засмічення земельної ділянки, то позивачу приписано дотримуватися правил поводження з відходами, ліквідувати виявлене засмічення та розробити паспорт відходів деревини. Вважає вимоги оскаржених позивачем пунктів припису, окрім пункту 3, законними та обґрунтованими. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз вказаних норм статей Водного та Земельного кодексів України дає підстави стверджувати, що чинним законодавством встановлена заборона на влаштування у прибережних захисних смугах уздовж річок звалищ сміття та накопичувачів рідких і твердих відходів. Як слідує з акту перевірки №918/02,03,04, в ході проведеного Держекоінспекцією обстеження місць видалення відходів виявлено, що місця видалення відходів підприємства знаходяться на відстані близько 38 м від водного об'єкту (старе русло р. Стрий). Так, як ріка Стрий є середньою річкою, її прибережно-захисна смуга становить 50 м, розміщення місць видалення відходів на відстані близько 38 м від старого русла ріки є порушенням вимог статті 89 ВК України та статті 61 ЗК України. Позивач заперечує розміщення місця видалення відходів на відстані близько 38 м від старого русла ріки Стрий, стверджуючи, що це є заплавні землі. Встановлені судом фактичні обставини дають підстави стверджувати, що виявлені під час перевірки ПАТ «Кохавинська паперова фабрика» поламані дерев'яні відходи не є відходами в розумінні статті 1 Закону № 187/98-ВР, оскільки в подальшому використовуються підприємством для власних виробничих потреб. Беручи до уваги викладене, вимога пункту 5 припису №918 від 15.07.2014 року, яким позивача зобов'язано дотримуватись правил поводження з відходами, є безпідставним.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що на підставі наказу Держекоінспеції від 23.06.2014 р. № 322-і/п та направлення на перевірку від 24.06.2014 року № 918 посадовими особами ДЕІ у Львівській області в період з 02.07.2014 р. по 15.07.2014 р. була проведена планова перевірка ПАТ «Кохавинська паперова фабрика» з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за наслідками якої було складено акт № 918/02,03,04/.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки ПАТ «Кохавинська паперова фабрика» дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та на підставі даних акту перевірки винесено припис № 918 від 15.07.2013 р.

Позивач не погодився із пунктами 2, 3, 5 та 6 припису № 918 від 15.07.2013 р., якими приписано: 2. припинити господарювання в частині розміщення МВВ в прибережно-захисній смузі водного об'єкта, старого русла р. Стрий (порушенням статті 89 Водного кодексу України та статті 61 Земельного кодексу України); 3. забезпечити подання звітності по формі № 2-ТП із зазначенням обсягів витрат в системах оборотного водопостачання за ІІ квартал 2014 року і постійно (порушення статей 25,44 Водного кодексу України, наказу держкомстату України від 30.09.1997 року №230); 5. дотримуватись правил поводження з відходами та ліквідувати виявлене засмічення земельної ділянки (порушення статей 32,33 Закону України «Про відходи», статті 164 земельного кодексу, статті 35 Закону України «Про охорону земель»); - розробити паспорт відходу, а саме: відходи деревини (порушення статті 26 Закону України «Про відходи»).

Вирішуючи даний спір суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. №454/2011, Держекоінспекції України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (далі - Положення).

Згідно пункту 1 зазначеного Положення, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекції України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Пунктом 3 Положення передбачено, що основним завданням Держекоінспекції України є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів; додержанням режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду; за екологічною та радіаційною безпекою (у тому числі у пунктах пропуску через державний кордон і в зоні діяльності митниць призначення та відправлення) під час імпорту, експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів; біологічною і генетичною безпекою щодо біологічних об'єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів (ГМО) у відкритій системі; поводженням з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами.

Згідно пункту 4.2 даного Положення, Держекоінспекції України здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, зокрема щодо наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин.

Відповідно до пункту 6 даного Положення, Держекоінспекції України для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до пункту 1.4 Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008 року «Про затвердження Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства», акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання. Таким чином, Держекоінспекцією проведено перевірку та винесено припис № 918 від 15.07.2013 р. на виконання повноважень, що передбачені Законом № 877-V та Порядком.

Даючи оцінку законності пункту 2 припису № 918 від 15.07.2013 р., відповідно до якого підприємству приписано припинити з дня отримання припису господарювання в частині розміщення місця видалення відходів в прибережно-захисній смузі водного об'єкту, старого русла річки Стрий, суд виходить з наступного.

Користування землями водного фонду, водоохоронні зони та зони санітарної охорони визначено Главою 18 Водного кодексу України .

Відповідно до статті 88 ВК України з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: - для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; - для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; - для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Згідно статті 89 ВК України та статті 61 ЗК України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів.

Системний аналіз вказаних норм статей Водного та Земельного кодексів України дає підстави стверджувати, що чинним законодавством встановлена заборона на влаштування у прибережних захисних смугах уздовж річок звалищ сміття та накопичувачів рідких і твердих відходів.

Як слідує з акту перевірки №918/02,03,04, в ході проведеного Держекоінспекцією обстеження місць видалення відходів виявлено, що місця видалення відходів підприємства знаходяться на відстані близько 38 м від водного об'єкту (старе русло р. Стрий). Так, як ріка Стрий є середньою річкою, її прибережно-захисна смуга становить 50 м, розміщення місць видалення відходів на відстані близько 38 м від старого русла ріки є порушенням вимог статті 89 ВК України та статті 61 ЗК України. Позивач заперечує розміщення місця видалення відходів на відстані близько 38 м від старого русла ріки Стрий, стверджуючи, що це є заплавні землі. На підтвердження даних акту перевірки відповідачем долучено до матеріалів справи фотокопію кадастрової карти від 20.10.2014 року (оновлену 19.10.2014 року) та світлину місця розташування підприємства та місця видалення відходів, з яких чітко видно, що відходи ПАТ «Кохавинська паперова фабрика» розташовані практично упритул до русла річки Стрий (біла лінія на фотокопії та жовта лінія на світлині).

Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача Баган Н.І., яка є головним спеціалістом відділу екологічного контролю земельних ресурсів за поводженням з відходами та небезпечними речовинами, при встановленні розташування місць видалення відходів державні інспектори користуються саме кадастровою картою і іі додатковою функцією «лінійка».

На кадастровій карті жовтою лінією позначено русло річки Стрий, яке не змінювалося.

Це підтверджується і листом Львівського обласного управління водних ресурсів від 16.10.2014 року № 09/2405 про те, що природне русло ріки Стрий не було змінено. Окрім цього, у вказаному листі зазначено, що в районі полів фільтрації ПАТ «Кохавинська паперова фабрика» Дирекцією ДП «Львівська ОДПЗ» виготовлено проектну документацію, відповідно до якої передбачено влаштування берегоукріплення р. Стрий та на час виконання робіт було здійснено технологічні прокопи для забезпечення умов будівництва. Біля полів фільтрації ПАТ «Кохавинська паперова фабрика» залишилось старе русло ріки Стрий, яке в період повеней виконує пропускні функції паводкових вод.

Встановленими судом фактичними обставинами, підтвердженими письмовими доказами, спростовано доводи позивача про те, що місця видалення відходів розташовані у заплавних землях річки Стрий, тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість пункту 2 припису № 918 від 15.07.2013 р. Даючи оцінку законності пункту 3 припису № 918 від 15.07.2014 року, яким зобов'язано позивача забезпечити подання звітності по формі 2-ТП (водгосп) із зазначенням обсягів витрат в системах оборотного водопостачання з дня подачі статистичної звітності за II квартал 2014 року, суд зазначає таке.

Відповідно статті 25 Водного кодексу України, державний облік водокористування ведеться з метою систематизації даних про забір га використання вод. скидання зворотних вод та забруднювальних речовин. наявність систем оборотного водопостачання та їх потужність, а також про діючі системи очищення стічних вод та їх ефективність. Державний облік та аналіз стану водокористування здійснюються шляхом подання водокористувачами звітів про водокористування.

Наказом державного комітету статистики України від 30.09.1997 р.№ 230, на який посилається відповідач в приписі, затверджено форму державної статистичної звітності № 2-ТП (водгосп) «Звіт про використання води» (квартальна) та Інструкцію щодо її заповнення.

Затверджена наказом Форма № 2-ТП (водгосп) таблиця № 2 та № 3 передбачає заповнення показника «витрати води в системах оборотного водопостачання» тільки при поданні звітності за IV квартал звітного року. Вимога відповідача забезпечити подання звітності по формі № 2-ТП (водгосп) із зазначенням обсягів витрат в системах оборотного водопостачання з дня подачі статистичної звітності за II квартал 2014 року є протиправною, тому пункт 3 припису слід скасувати.

Крім цього, представник відповідача в судовому засіданні позов в цій частині визнав.

Даючи оцінку законності пунктів 5 та 6 припису №918 від 15.07.2014 року, які є взаємопов'язаними між собою та якими ПАТ «Кохавинська паперова фабрика» зобов'язано дотримуватись правил поводження з відходами , ліквідувати виявлене під час проведення перевірки засмічення земельної ділянки та зобов'язано розробити паспорт відходу, а саме відходи деревини, суд виходить з наступного.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються Земельним кодексом України 25 жовтня 2001 року № 2768-III, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов'язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України визначено Законом України «Про відходи» від 05.03.1998 № 187/98-ВР (далі - Закон № 187/98-ВР).

Як слідує з акту перевірки, при натуральному обстеженні території землекористування, що перебуває у власності ПАТ «Кохавинська паперова фабрика» виявлено засмічення земельної ділянки, а саме: біля двох будівель господарського двору в кінці території підприємства на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети, два насипи відходів, а саме: поламані дерев'яні піддони, площею 19,0 м х 3,0 м, висотою 2,5 м та площею 9,5 м х 2,5 м, висотою 1,5 м, що підтверджує схема обстеження засміченої земельної ділянки від 02.07.2014 року. Держеконіспекція вважає, що це є порушенням ст. 35 Закону України «Про охорону земель» та ст. 164 Земельного кодексу України».

Визначення поняття «відходи» дається у статті 1 Закону № 187/98-ВР, згідно якої «відходами є будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення». Наведене визначення містить декілька критеріїв (ознак) наявність, яких є обов'язковою для віднесення того чи іншого досліджуваного об'єкта до відходів. Такими ознаками, зокрема, є: - речовини, матеріали і предмети мають утворюватися в процесі виробництва чи споживання; товари (продукція) повністю або частково мають втратити свої споживчі властивості; - об'єкти наведені в п. 1 не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення; - власник зазначених у п. 1 об'єктів позбувається, має намір або повинен позбутися їх шляхом утилізації чи видалення.

Судом встановлено, що виявлені під час перевірки на території підприємства поламані дерев'яні піддони в подальшому використовуються ПАТ «Кохавинська паперова фабрика». Частина поламаних піддонів ремонтується і після відновлення повертається у виробництво позивача для використання за прямим призначенням - для складування на них готової продукції з метою подальшого її переміщення (відвантаження покупцям), а утворювані в процесі ремонту поламаних дерев'яних піддонів куски дощок та бруски, не придатні для ремонту піддонів, використовуються підприємством для функціонування котельні, що працює на дровах.

Як пояснив представник позивача, в процесі виробничої діяльності підприємство використовує значну кількість піддонів. В поточному році підприємством у ТзОВ «Скіфи» було придбано більше 4500 шт. піддонів на загальну суму 180409,82 грн., згідно договору поставки № 25/02/2013-1 від 25.02.2013 року. Середня вартість одного піддона становить близько 40 грн. З метою економії оборотних коштів підприємство зацікавлене у максимальному подовженні терміну використання піддонів та відновленні робочого стану піддонів, що вийшли з ладу в процесі експлуатації. Поламані піддони з незначними ушкодженнями відновлюються працівниками господарської бригади на відкритій площадці за місцем зберігання біля складу готової продукції. Поламані піддони, що потребують для відновлення більших затрат часу складуються окремо і в міру накопичення, періодично ремонтуються працівниками господарської бригади та повертаються на склад. На підтвердження проведення робіт з ремонту (відновлення) поламаних дерев'яних піддонів, виявлених відповідачем під час перевірки, позивачем долучено акти виконаних робіт від 31.07.14 року, 31.08.2014 року та 30.09.2014 року, а також фотографії з місця складування поламаних дерев'яних піддонів. Незначна кількість трісок і тирси, що утворюються в місці проведення ремонту поламаних дерев'яних піддонів, після прибирання площадки, де проводився ремонт, видаляються на сміттєзвалище Жидачівського целюлозно-паперового комбінату в складі твердих побутових відходів. Згідно паспорту відходу підприємства на тверді побутові відходи, відходи деревини становлять 15%. На підтвердження використання підприємством для функціонування котельні, що працює на дровах, утворюваних в процесі ремонту поламаних дерев'яних піддонів кусків дощок та брусків, не придатні для ремонту піддонів, позивач надав суду договір поставки лісо продукції від 03 лютого 2014 року № 02, укладений з Жидачівським дочірнім лісогосподарським підприємством на придбання 150 м куб. дров, на підставі якого поставлено дров на загальну суму 43875 грн. Отже, будь-яка деревина, що утворюється на підприємстві в процесі виробничо-господарської діяльності чи вироби з дерева, що втратили свої споживчі властивості, не є відходом, від якого власнику необхідно позбутися, а є активом, що підлягає оприбуткуванню в якості дров, тобто має подальше використання за місцем свого утворення.

Встановлені судом фактичні обставини дають підстави стверджувати, що виявлені під час перевірки ПАТ «Кохавинська паперова фабрика» поламані дерев'яні відходи не є відходами в розумінні статті 1 Закону № 187/98-ВР, оскільки в подальшому використовуються підприємством для власних виробничих потреб.

Беручи до уваги викладене, вимога пункту 5 припису №918 від 15.07.2014 року, яким позивача зобов'язано дотримуватись правил поводження з відходами, є безпідставним.

Земельна ділянка, на якій були виявлені під час проведення перевірки складовані насипом поламані дерев'яні відходи, очищена та прибрана, що підтверджується представленими позивачами світлинами. Оскільки судом встановлено, що поламані дерев'яні піддони не являються відходами деревини, відсутні правові підстави для зобов'язання підприємства розробити паспорт відходу деревини, передбачені пунктом 6 припису №918 від 15.07.2014 року.

Перевіривши оскаржені позивачем пункти припису Державної екологічної інспекції у Львівській області № 918 від 15.07.2014 р., суд дійшов переконання, що пункт 3 в частині подання звітності по формі № 2-111 (водгосп) із зазначенням обсягів витрат в системах оборотного водопостачання з дня подачі статистичної звітності за II квартал 2014 року та пункти 5, 6 щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства прийняті з порушенням вимог природоохоронного законодавства і передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому їх слід визнати протиправними і скасувати, задовольнивши в цій частині позовні вимоги.

Щодо пункту 2 припису Державної екологічної інспекції у Львівській області № 918 від 15.07.2014 р., то суд дійшов висновку, що вказаний пункт винесений у межах повноважень та у спосіб, що передбачені природоохоронними законами та іншими нормативними актами України та відповідає вимогам та критеріям, передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України, тому позов в цій частині є безпідставним і задоволенню не підлягає.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області - залишити без задоволення.

постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2014 року у справі № 813/5829/14 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар