Справа № 823/333/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/333/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А
05 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Степанюка А.Г.,
суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі - Ліневській В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, третя особа Черкаський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги, -
У квітні 2016 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (далі Відповідач, Департамент), третя особа Черкаський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України (далі Третя особа, Черкаський ОВК), про:
- визнання неправомірною бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової допомоги;
- стягнення з Відповідача одноразової грошової допомоги у розмірі 152 754,00 грн.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.04.2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивачем не було дотримано дворічний строк для повторного огляду, останній не має права на отримання доплати одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на помилковому застосуванні до спірних правовідносин приписів ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та її правових наслідків. Підкреслює, що оскільки повторно ІІ група інвалідності була встановлена у липні 2015 року, останній має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності за вирахуванням вже отриманих сум.
У судовому засіданні представник Апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі з підстав, викладених в останній.
Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.
Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибула.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, повно та всебічно дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суд першої інстанції без змін, виходячи з такого.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач звільнений з військової служби 12.08.2011 року згідно наказу Міністерства оборони України №173 (по особовому складу) у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) (а.с. 25).
Згідно довідки серії 10 ААА №915687 до акту огляду МСЕК від 26.10.2011 року ОСОБА_1 встановлена безтерміново друга група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби (а.с. 9) зі ступенем втрати працездатності 80%.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що сторонами не заперечувався факт виплати Позивачу у 2012 році на підставі затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2008 року №499 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб одноразової грошової допомоги у розмірі 24-місячного грошового забезпечення в сумі 90 846,00 грн.
Крім того, згідно витягу з протоколу від 17.06.2015 року №2259 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (а.с. 11) вбачається, що постанову по причинному зв`язку захворювань за свідоцтвом про хворобу №856 від 14.07.2011 року, виданим госпітальною ВЛК ВМКЦ ЦР, відмінено.
Згідно довідки серії 12 ААА №191194 до акту огляду МСЕК від 28.07.2015 року ОСОБА_1 за наслідками повторного огляду встановлена безтерміново друга група інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язку військової служби (а.с. 10) зі ступенем втрати працездатності 80%.
Позивач у лютому 2016 року звернувся до Департаменту із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Листом від 02.03.2016 року №248/3/6/911/1177 (а.с. 12) Відповідач повідомив Позивача про те, що зміна причинного зв`язку інвалідності відбулася понад дворічний термін, що не дає підстав для здійснення доплати одноразової грошової допомоги в силу приписів ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей».
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 16, 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. п. 2, 6, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки Позивачем не було дотримано дворічний строк для повторного огляду, а відтак права на отримання доплати одноразової грошової допомоги останній не набув.
З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону (в редакції, яка діяла на момент встановлення Позивачу інвалідності у жовтні 2011 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
При цьому, як було встановлено раніше, Позивачу у 2012 році на підставі затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2008 року №499 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 24-місячного грошового забезпечення в сумі 90 846,00 грн.
Судовою колегією враховується, що питання отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі регламентовані ст. 16-3 Закону, частиною 4 якого передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Тобто виключно у випадку встановлення військовослужбовцю протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеню втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності останній набуває право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з вирахуванням раніше виплаченої суми.
Наведений перелік підстав для отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі є вичерпним.
Разом з тим, відповідно до п. 8 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Колегія суддів звертає увагу, що Порядок №975 суперечить Закону в частині підстав для виплати одноразової грошової допомоги, передбачаючи можливість її виплати у більшому розмірі й у випадку зміни причини інвалідності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
За таких обставин, зважаючи на неузгодженість нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, застосуванню підлягає той, який має вищу юридичну силу, а саме Закон.
Як було встановлено раніше, 26.10.2011 року Позивачу під час первинного огляду було встановлено ІІ групу інвалідності зі ступенем втрати працездатності 80%.
За наслідками повторного огляду ОСОБА_1 з 27.07.2015 року було встановлено ІІ групу інвалідності зі ступенем втрати працездатності 80%.
Отже, Позивачу не було встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток працездатності, що у розумінні положень ч. 4 ст. 16-3 Закону свідчить про те, що останній не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Крім того, суд першої інстанції вірно наголосив на тому, що ОСОБА_1 не було дотримано дворічний строк для повторного огляду, встановлений п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім іншого, судовою колегією враховується, що в силу п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 01.01.2014 року, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.
Так, одноразова грошова допомога була призначена і виплачена Позивачу до набрання чинності новою редакцію Закону та відповідно набрання чинності Законом України«Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», у зв`язку з чим правових підстав для проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок зміни причини настання інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби немає.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання Позивача на наявність в останнього права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі в силу приписів Порядку №975 з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується, серед іншого, у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Колегія суддів звертає увагу, що ч. 2 ст. 16 Закону встановлено підстави одноразової грошової допомоги. Зазначена норма закону не містить посилання на групи інвалідності, відсотки втрати працездатності тощо. Крім того, зміст наведеного законодавчого припису дає підстави стверджувати, що така допомога виплачується одноразово у випадку настання однієї із зазначених обставин.
Проте, як вже було зазначено, п. «б» ч. 1 ст. 16-2Закону пов`язує виплату одноразової грошової допомоги з групою інвалідності.
Як вже було неодноразово зазначено вище, у 2012 році Позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 90 846,00 грн. як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
А тому, з урахуванням вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку, що Позивач використав своє право на одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, що, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо поданої Департаментом заяви про заміну сторони по справі, а саме Департаменту як структурного підрозділу Міністерства оборони України на належного відповідача Міністерство оборони України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).
Аналіз наданих Відповідачем у судовому засіданні 21.06.2016 року Положення про Департамент фінансів Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22.07.2011 року №445, та наказу Міністерства оборони України від 12.04.2007 року №168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» свідчить, що рішення про призначення грошової допомоги та її розмір приймається Міністром оборони України за поданням відповідної комісії.
Відтак, у даній справі належним відповідачем є Міністерство оборони України, а не його структурний підрозділ Департамент, який владно-управлінських функцій по відношенню до Позивача не здійснює.
Однак, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до ч. 4 ст. 52 КАС України після заміни сторони, вступу третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями здійснювати розгляду адміністративної справи спочатку, а тому враховуючи що позов подано до неналежного відповідача, правові підстави для його заміни в апеляційному порядку відсутні.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, третя особа Черкаський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк
Судді В.В. Кузьменко
О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.