Справа № 2-а-849/10/0408
Суддя: Міхеєва В. Ю.
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-а-849/10/0408
Провадження № б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

"24" грудня 2010 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_2, розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області про визнання незаконними дій щодо не донарахування щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Від позивача ОСОБА_3 17.11.2010 року до суду надійшов адміністративний позов до відповідача, у якому він просить визнати незаконними дії відповідача стосовно не донарахування щомісячної соціальної державної допомоги відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2006 року по 31.08.2010 року; зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з показника, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобовязати відповідача здійснити з 01.09.2010 року перерахунок пенсії позивача та встановити щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з показника, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він як дитина війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішень Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від

22.05.2008 року має право отримувати державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте відповідач не виконує вимог Закону, чим порушує його права та законні інтереси.

У 2006, 2007 роках така допомога йому взагалі не виплачувалася відповідачем, а з

01.01.2008 року виплачувалась частково, але не в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З цього приводу він звертався до управління Пенсійного Фонду у Дзержинському районі м. Кривого Рогу, але отримав відповідь, що за 2007 рік така надбавка не нараховувалась у звязку з призупиненням дії ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» Законом України «Про державний бюджет України». А з 01.01.2008 року відповідно до змін, внесених до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» підвищення дітям війни встановлюється у розмірі 10% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що й стало причиною звернення до суду.

Ухвалою від 18.11.2010 року було відкрито скорочене провадження та 20.12.2010 року до суду надійшли письмові заперечення від відповідача (а.с. 18,21-22).

Розглядаючи справу у скороченому провадженні, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з копії паспорту, позивач ОСОБА_3 народився 09.07.1943 року (а.с. 10), і відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, набув статусу «Дитини війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі і ст. 6 вказаного Закону, якою встановлено право на підвищення пенсії, яка нараховується та сплачується особам, які мають статус «Дитини війни», на 30% мінімальної пенсії за віком.

У 2006, 2007 роках надбавка до пенсії за віком як «Дитина війни» позивачу не виплачувалася, а починаючи з 01.01.2008 року позивач отримує від відповідача щомісячно,

1

надбавку до пенсії за віком як «Дитина війни» в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в наступних розмірах: з 01.01.2008 року - 47 грн., з

01.04.2008 року - 48,10 грн., з 01.10.2008 року - 49,80 грн., що підтверджується довідкою (а.с.13-17) та не заперечувалося відповідачем.

Не погоджуючись з нарахованими та виплаченими сумами державної соціальної допомоги до пенсії за віком як «Дитині війни», позивач 05.11.2010 року звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо перерахунку та виплати недоотриманої ним соціальної допомоги з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно, на що відповіддю УПФУ в Дзержинському районі м. Кривого Рогу від 12.11.2010 року № 2820/05- 33 йому було відмовлено у здійсненні таких перерахунку та виплати та рекомендовано звернутися до суду (а.с.7-9).

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» також було зупинено на

2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рн/2007 від 09.07.2007 року визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з 09.07.2007 року відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28.12.2007 року № 107-УІ «Про Державний бюджет України на

2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії «дітям війни» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Суд вважає, що відповідач, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року на виконання рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року повинен був керуватися ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та, починаючи з 22.05.2008 року, неправомірно застосовує п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, якою встановлено, що «дітям війни» (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії виплачується підвищення у розмірах: з 22 травня - 48,1 грн., з 1 липня 48,2 грн., з 1 жовтня - 49,8 грн., бо ці положення протирічать ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та рішенню Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

Вищевикладені висновки свідчать, що відповідач діяв не у спосіб, передбачений чинним законодавством на певний період часу, рішення Конституційного Суду не виконував, що стало причиною звернення позивача до суду.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІУ дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії

2

за віком.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення частини третьої статті 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на неможливість застосування мінімальної пенсії за віком у звязку з не визначенням її величини для обчислення підвищення позивачу як «Дитині війни» є непереконливими, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, ніж передбачено ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком.

ОСОБА_3 того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», мінімальний розмір пенсії за віком включено до основних державних соціальних гарантій, а ч. 2 вказаної норми закону стверджує, що основні державні соціальні гарантії, які є джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом, тому посилання відповідача на відсутність механізму порядку обчислення підвищення до пенсії «дітям війни», суд вважає безпідставними.

Тому, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при здійсненні нарахування підвищення пенсії позивачу як «Дитині війни» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого в законах про Державний бюджет на відповідний рік, та відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

При цьому суд зауважує, що реалізація особою права, яке повязане з отриманням бюджетних коштів та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлене у залежність від бюджетних асигнувань.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз норм ст.58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п.15 Положення «Про Пенсійний фонд України», ст.ст.21,22,87 Бюджетного кодексу України дають можливість зробити висновок про те, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», особам, які мають статус дитини війни, - покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В силу ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивач, звернувшись до суду з позовом 17.11.2010 року, не просить поновити йому пропущений строк на звернення до суду.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови перерахувати та виплатити щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії згідно із ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2006 року по 16.05.2010

З

року включно, підлягають залишенню без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Разом з тим, суд вважає, що відповідач з 17.05.2010 року (у межах строку звернення до суду за захистом, оскільки до суду позивач звернувся 17.11.2010 року після того, як дізнався про порушення його права) по 30.09.2010 року (згідно довідки), протиправно не сплачував позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року і вважає за необхідне з метою повного захисту прав позивача зобовязати останнього нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за зазначений період з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовних вимог виплачувати щомісячну доплату до пенсії у відповідному розмірі в подальшому, то вони не підлягають задоволенню, оскільки суд може захистити вже порушене право, свободу чи інтерес, а не обгрунтовувати своє рішення на припущеннях щодо можливого порушення прав позивачки відповідачем у майбутньому.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд, задовольняючи позовні вимоги частково, виходить із приписів ч.З ст.94 КАС України та стягує з Державного бюджету України на користь позивача 0,35 грн. судового збору.

Згідно квитанцій (а.с. 1,2) позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 51 грн., замість встановлених законодавством 3,40 грн., а також витрати на інформаційно- технічний розгляд справи у розмірі 30 грн., не передбачені КАС України. Зайво сплачені сума у розмірі 47,60 грн. та 30 грн. відповідно до ч.2 ст. 89 КАС України можуть бути повернуті за клопотанням особи, яка її сплатила.

Відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України у постанові, прийнятій у скороченому провадженні, зазначається обов'язок відповідача виконати постанову негайно.

Статтею 256 КАС України визначено, що негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від

22.05.2008 року, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. З, 8, 9, 11, 18, 69, 70, 71, 86, 94, 99,100, 183-2, 256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області про визнання незаконними дій щодо не донарахування щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 щомісячної соціальної допомоги до пенсії як дитині війни згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 17 травня 2010 року по 30 вересня 2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 щомісячної соціальної допомоги до пенсії як дитині війни згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з положень, встановлених частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та прожиткового мінімуму, який діяв у період з 17 травня 2010 року по 30 вересня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови перерахувати та виплатити щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії згідно із ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2006 року по 16.05.2010 року включно, залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 0,35 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова складена 24.12.2010 року.

Суддя: В. Ю. Міхеєва