Справа № 820/2651/16
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 р.Справа № 820/2651/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. по справі №820/2651/16

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області , Жовтневого районного суду м. Харкова, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, Жовтневого районного суду м. Харкова, третя особа Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо не нарахування та невиплати заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року у розмірі, визначеному абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону про прокуратуру), а з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року у розмірі, визначеному абзацом другим частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону про забезпечення права на справедливий суд;

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області здійснити перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року у розмірі, визначеному абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону про прокуратуру), а з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року у розмірі, визначеному абзацом другим частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону про забезпечення права на справедливий суд та виплатити її в повному обсязі.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, представником Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області надано клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтування клопотання вказує, що 01.04.2016 р. по справі з аналогічними позовними вимогами, Державною судовою адміністрацією України було подано заяву до Верховного суду України про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 р. з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та 07.04.2016 р. Верховним судом України ухвалено рішення про відкриття провадження по вищезазначеній справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 року задоволено клопотання та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного суду України за наслідками розгляду заяви Державної судової адміністрації України про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 р. з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 року та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність встановлених законом підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідач, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі на підставі п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість наданого представником відповідача клопотання відносно того, що для вирішення даної справи буде мати значення позиція Верховного суду України у справі за заявою Державної судової адміністрації України про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 р.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові підстави зупинення та поновлення провадження у справі визначені ст. 156 України.

Згідно положень ч.ч.1-4 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що суд зупиняє провадження у справі в разі: 1) смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, а також ліквідації органу, злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, - до встановлення правонаступника; 2) необхідності призначення або заміни законного представника сторони чи третьої особи - до вступу у справу законного представника; 3) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; 4) звернення обох сторін з клопотанням про надання їм часу для примирення - до закінчення строку, про який сторони заявили у клопотанні; 5) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - до надходження відповіді на доручення.

Суд має право зупинити провадження у справі в разі: 1) захворювання особи, яка бере участь у справі, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо її особиста участь буде визнана судом обов'язковою, - до її одужання; 2) знаходження особи, яка бере участь у справі, у відрядженні, якщо її особиста участь буде визнана судом обов'язковою, - до повернення з відрядження; 3) призначення судом експертизи - до одержання її результатів; 4) наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Суд не зупиняє провадження у справі у випадках, встановлених пунктами 1, 2 частини другої цієї статті, якщо відсутня сторона чи третя особа веде справу через свого представника.

Про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена.

Виходячи із системного аналізу вищевказаної правової норми, колегія суддів дійшла висновку, що законодавцем встановлені як обов'язкові підстави для зупинення провадження у справі, так і інші, які не є обов'язковими.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактично просив зупинити провадження по справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до абз.2 ч.1 статті 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

На даний час положення абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру", а також абзац другий частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" Конституційним судом не визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Колегія суддів зазначає, що зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених в адміністративній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

При цьому, неможливість розгляду справи полягає в тому, що обставини, які підлягають з'ясуванню та мають значення при розгляді конкретної справи, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

В свою чергу, в даному випадку відсутні підстави для висновку про неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої, яка перебуває в провадженні Верховного Суду України, оскільки відсутні будь-які причинно-наслідкові зв'язки між розглядом даних справ. Крім того, в даних справах різні суб'єкти правовідносин.

Інших причин для зупинення провадження по справі на підставі п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України, відповідачем у клопотанні не наведено.

Згідно до ч. 4 ст. 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Частиною 1 статті 8 КАС України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вказане узгоджується із ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України і згідно якої, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 24.04.2015 року у справі "Будченко проти України" (заява № 38667/06) вказано, що відсутність механізму реалізації законодавчого положення становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (пункт 39 рішення).

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (ч. 4 ст. 8 КАС України).

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо наявності правових підстав для зупинення провадження у справі.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 року по справі №820/2651/16 не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової, про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. по справі №820/2651/16 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, Жовтневого районного суду м. Харкова третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 07.07.2016 р.