Справа № 826/23950/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Лінія"

до

Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві

про

скасування повідомлення - рішення №007421501 від 06.03.15

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем при здійсненні камеральної перевірки були допущені порушення чинного законодавства. Окрім того, з акту перевірки неможливо встановити кількість днів затримки з оплати податкового зобов'язання та правильність визначення розміру штрафних санкцій.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

В судовому засідання судом на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві було здійснено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Лінія», за наслідками якої складено акт перевірки правил сплати (перерахування) податку на додану вартість №198/26-54-15-01-11 від 10.02.2015 (далі – акт перевірки).

За наслідком адміністративного оскарження, спірне рішення залишено без змін, а скаргу платника податків без задоволення.

Позивач не погоджується з оскаржуваними рішенням та просить суд скасувати останнє.

Так, оцінивши наявні документи в матеріалах справи, суд звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).

У відповідності до п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною в контексті п. 75.2. ст. 75 ПК України вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

При цьому, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1.175 ПК України).

Згідно п. 38.1. ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1. ст. 54 ПК України встановлено, що платник податків, крім випадків, передбачених податковим законодавства, самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Водночас, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1. ст. 57 ПК України).

Разом з цим, в силу приписів п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, а сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п. 203.1 ст. 203 ПК України).

Проти вказаних обставин, позивач в судовому засіданні заперечень не висловив.

Суд звертає увагу, що відповідно п. 87.9. ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені (п. 131.2. ст. 132 ПК України).

Відповідно до акту перевірки податковим органом встановлено порушення ТОВ «Авто Лінія» п. 57.1. ст. 57 ПК України, тобто позивачем самостійно не сплачено суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1. ст. 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що відповідачем здійснено камеральну перевірку декларації з податку на додану вартість за липень 2014 рік.

В контексті приписів п. 203.1. ст. 203 ПК України слідує, що граничним строком сплати податкового зобов'язання по декларації за липень 2014 є 20.08.2014.

Тобто, станом на момент здійснення камеральної перевірки позивачем затримано сплату узгодженого зобов'язання більше 30 календарних днів, а відтак суд погоджується з доводами контролюючого органу про наявність підстав для застосування відповідачем штрафних санкцій передбачених п. 126.1. ст. 126 ПК України.

Суд відхиляє доводи позивача, щодо порушень Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві норм податкового законодавства в ході здійснення камеральної перевірки, оскільки вказані доводи не спростовують обставин вчинення ТОВ «Авто Лінія» порушення, за яке передбачено накладення штрафних санкцій у відповідності до п. 126.1. ст. 126 ПК України.

Разом з цим, твердження позивача про безпідставність збільшення бази оподаткування для нарахування штрафної санкції на 549, 00 грн., оскільки декларація з податку на додану вартість за січень 2015 була подана податковому органу після складання акту перевірки є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, дійсно декларація з податку на додану вартість за січень 2015 була подана позивачем 17.02.2015, проте податкове повідомлення – рішення прийняте відповідачем 06.03.2015.

В контексті п. 131.2. ст. 132 ПК України, суд дійшов висновку, що Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві правомірно враховано декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 при визначені суми штрафних санкцій.

Таким чином, за підсумком наведеного судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог, а відтак в задоволені адміністративного позову слід відмовити.

Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач в силу положень ч. 1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги, у той час коли, відповідачем доводи позивача спростовано.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя В. І. Келеберда