Справа № 456/4375/14-а
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року № 456/4375/14-а

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

позивач не прибув,

представник відповідача Бойко Н.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Першого заступника Стрийського міжрайонного прокурора молодшого радникаа юстиціх Томашевського Артура Герамовича, про зобов'язання вчинити дії , -

в с т а н о в и в :

На розгляд Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Першого заступника Стрийського міжрайонного прокурора молодшого радника юстиції Томашевського Артура Герамовича, з вимогами:

- першого заступника Стрийського міжрайонного прокурора молодшого радника юстиції Томашевського А.Г. зобов'язати: 1. перевірити чи зазначено у протоколі №0221188 від 04.10.2013 року про наявність сім'ї, у якій вчинено насильство, зокрема чи зазначено, що ОСОБА_2 і потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є родичами за умови спільного проживання; 2.за результатами перевірки вжити заходів прокурорського нагляду до усунення порушень закону (ч.1 ст. 173-2, ст. 256 КУпАП) при складанні протоколу №0221188 від 04.10.2013 року;

- першого заступника Стрийського міжрайонного прокурора молодшого радника юстиції Томашевського А.Г. зобов'язати: 1. перевірити чи зазначено у протоколі №0221155 від 04.10.2013 року про наявність сім'ї, у якій вчинено насильство, зокрема чи зазначено умови спільного проживання родичів ОСОБА_2 та ОСОБА_4; 2. за результатами перевірки вжити заходів прокурорського нагляду до усунення порушень закону (ч.1 ст. 173-2, ст. 256 КУпАП) при складанні протоколу №0221155 від 04.10.2013 року.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2014 року адміністративну справу №456/4375/14-а передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду. Вказана адміністративна справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду 17.03.2016 року за вх. №6460.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у застосуванні заходів прокурорського нагляду за додержанням законів і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення (ст.250 КУпАП), зокрема щодо неправильності оформлення протоколів про адміністративні правопорушення - № 0221188 від 04.10.2013р. та № 0221188 від 04.10.2013р., у яких не зазначено таких складо вих правопорушення за ст.173-2 КУпАП, як наявність в позивача сім'ї з родичами ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивач у судове засідання не прибув, представника не направив, у поданій позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмовому запереченні суть яких зводиться до того, що відповідачем належним чином розглянуті звернення позивача та надано на них обґрунтовані відповіді. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

За результатами розгляду звернення позивача від 10.10.2013 року відповідачем надано відповідь від 06.11.2013 року №44-181-13, відповідно до якої позивача повідомлено, що при розгляді звернення доводи позивача не знайшли свого підтвердження, та повідомлено, що доводи про підставність притягнення позивача до відповідальності буде надана судом при розгляді справи Стрийським міськрайонним судом.

Також за результатами розгляду звернення позивача від 01.09.2014 року відповідачем надано позивачеві відповідь листом від 17.10.2014 року №44-181-13, відповідно до якої позивача повідомлено про відсутність підстав для прокурорського реагування.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює, згідно преамбули, Закон України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року N 393/96-ВР у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон N 393/96-ВР).

Закон N 393/96-ВР, згідно преамбули, також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Громадяни України мають право згідно з ч.1.ст.1 Закону N 393/96-ВР звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян, відповідно до ч.1 ст.3 Закону N 393/96-ВР слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги

Відповідно до ч.3 та ч.4 Закону N 393/96-ВР, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають відповідно до ч.1 ст.7 Закону N 393/96-ВР обов'язковому прийняттю та розгляду, а якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно згідно з ч.3 цієї ж статті в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону N 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань), при цьому згідно з ч.3 та ч.4 цієї ж статті, відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки, а рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону N 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів, однак відповідно до ч.2 цієї ж статті, на обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Відповідно до ст. 19 Закону N 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи судом встановлено, що при розгляді звернень позивача відповідачем вимоги чинного законодавства дотримано у повній мірі і позивачеві надано обґрунтовані відповіді. Також судом встановлено, що протоколи №0221188 від 04.10.2013 року та №0221155 від 04.10.2013 року досліджувалися Стрийським міськрайонним судом Львівської області при розгляді справ №456/5493/13-п та №456/5492/13-п, за якими прийнято відповідні рішення.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що порушення прав позивача не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати поверненню не підлягають.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

повний текст постанови виготовлений та підписаний 11.07.2016 року