Справа № 596/1486/16-а
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 596/1486/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Лисюк І.О.

при секретарі Федорів О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Підгородецької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі про визнання незаконними дій управління ПФУ в Гусятинському районі та зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, просить прийняти рішення, яким визнати протиправними дії та розпорядження заступника начальника Управління ПФ України в Гусятинському районі про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Тернопільської області від 06.06.2016 року № 108 про заробітну плату з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку; зобов'язати Управління ПФ України в Гусятинському районі провести йому перерахунок пенсії за вислугу років згідно з довідкою прокуратури Тернопільської області від 06.06.2016 року № 108 про заробітну плату, з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку без обмеження суми пенсійної виплати, а також виплатити різницю в пенсії за останні із 01.01.2016 року.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просить суд визнати протиправними дії Управління ПФ України в Гусятинському районі про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Тернопільської області від 06.06.2016 року № 108 про заробітну плату з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку; зобов'язати Управління ПФ України в Гусятинському районі провести йому перерахунок пенсії за вислугу років згідно з довідкою прокуратури Тернопільської області від 06.06.2016 року № 108 про заробітну плату, з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку без обмеження суми пенсійної виплати, а також виплатити різницю в пенсії за останні із 01.01.2016 року.

Представник відповідача УПФ України в Гусятинському районі згідно довіреності Підгородецька Л.В. позову не визнала, подавши заперечення на позов, посилаючись на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-УІІІ з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру". З огляду на вищенаведене, провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з більшого заробітку згідно довідки №108 від 06.06.2016 року виданої прокуратурою Тернопільської області немає законних підстав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 10.01.2010 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Гусятинському районі і отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90% суми місячної заробітної плати, що підтверджується матеріалами пенсійної справи, а також визнається стороною відповідача.

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Борщівського району Тернопільської області за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

7 червня 2016 року позивач на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати на підставі довідки прокуратури Тернопільської області від 06.06.2015 року №108. В задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії відповідачем було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-ХІІ) в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, зменшено до 80% відсотків розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року положення ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ.

Також, Законом №3668-VІ встановлено обмеження виплати пенсії максимальним її розміром.

Відповідно до ст.2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, як встановлено п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Частиною 18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №3668-VІ зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч.13, 18 ст.50 Закону №1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону №3668-VІ не зазнали.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить з того, що згідно ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року у справі №21-348а13, від 06 жовтня 2015 року у справі №21-2432а15 та від 01 березня 2016 року у справі №21-3397а15 (161/20170/14-а).

Покликання сторони відповідача на те, що на момент звільнення позивача із Закону України «Про прокуратуру» виключена правова норма, яка передбачає право пенсіонера на отримання різниці в здійснених виплатах за останні 12 місяців є некоректним, оскільки знову ж таки, суперечить висновкам Конституційного Суду України про застосування норм законодавства в часі. На момент виходу позивача на пенсію, про що згадано вище, діяв інший порядок проведення перерахунку, і тодішній порядок передбачав право на отримання різниці за останні 12 місяців.

З аналогічних підстав суд не вбачає перешкод і в частині вимог, що стосуються проведення перерахунку без обмеження граничного розміру пенсії.

Зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які встановлюють граничний розмір пенсії працівника прокуратури на рівні десяти прожиткових мінімумів набули чинності 01.04.2015р. у звязку із прийняттям Закону України від 02.03.2015р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», і знову ж таки, виходячи з висновків Конституційного Суду України, стосуються вони тих працівників, які реалізували своє право на пенсійне забезпечення після 01.04.2015р., тобто після встановлення граничного розміру пенсії.

Крім цього, як зазначено вище, позивач звільнений з органів прокуратури у звязку з виходом на пенсію 13.03.2014 року, тобто до набуття чинності змінами, які встановлюють граничний розмір пенсії, що само-по-собі виключає можливість обмежити перерахований розмір пенсії позивача.

За наведених обставин суд вважає, що позивач має право на перерахунок призначеної пенсії у відповідності до ч.18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (у редакції Закону України № 1789-12, що діяла станом на час призначення пенсії - 10.01.2005 року), а тому позов ОСОБА_1 про визнання незаконними дій управління ПФУ в Гусятинському районі та зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії слід задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі в користь держбюджету Гусятинського району судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривень 20 копійок. Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 10, 71, 158-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 8,22,64 Конституції України, ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання незаконними дій управління ПФУ в Гусятинському районі та зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Тернопільської області № 108 від 06 червня 2016 року про заробітну плату з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі провести з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України № 1789-12, що діяла станом на час призначення пенсії - 10.01.2005 року) згідно із довідкою прокуратури Тернопільської області № 108 від 06 червня 2016 року з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01 січня 2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі в користь держбюджету Гусятинського району (одержувач: УДКУ у Гусятинському районі, код ЄДРПОУ суду 02886568, банк одержувача: ГУДКУ в Тернопільській області, МФО 838012, р/р 0116, код класифікації доходів бюджету: 22030001, код отримувача коштів (код за ЄДРПОУ): 37373001) судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривень 20 копійок. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову виготовлено в повному обсязі 7 липня 2016 року.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О. Лисюк