Справа № 184/1115/16-а
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/1115/16-а
Номер провадження 2-а/184/24/16
П О С Т А Н О В А

08.07.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Покров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області «про визнання протиправною відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та звільнення від сплати податків», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови йому в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01.09.2015 року та щодо повернення стягнутого податку, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.09.2015 року; стягнутого з ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці податку в розмірі 16,5%, та повернути, починаючи з 01 липня 2015р.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області здійснювати виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 без утримання податку в розмірі 16,5%, призначеного Законом України №71-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», починаючи з 01 липня 2015р..

В ході судового розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просить суд просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови йому в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01.09.2015 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.09.2015 року, допустити негайне виконання судового рішення. Інші позовні вимоги просить залишити без розгляду.

В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача - Волошин В.М. в судове засідання не з'явився, але надав суду письмові пояснення, в яких просить розглянути справу за їх відсутності, винести законне та обґрунтоване рішення за наявними матеріалами. Пояснив, що відповідно до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - ЗУ №2453) у редакції Закону України №492 (до внесення змін Законом України №213 було передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим, ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та встановлювалось, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Після введення в дію Закону України №213 у законну силу, було зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів та виключено положення про можливість здійснення його перерахунку відповідно до ЗУ №2453.

УПФУ в м. Орджонікідзе отримало лист від Головного управління ПФУ в м. Дніпропетровськ, в якому вказувало, що Рішенням Конституційного суду України від 08 червня 2016 року по справі № 1-8/2016 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) окремих положень Законів України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону від 02.03.2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» 02 березня 2015 року №213-VIII та ін.

Крім зазначеного Конституційний суд України в абз.2 стор.10 відповідного Рішення вказав, що положення ч. 3 ст. 141 Закону №2453 у редакції Закону №213 звужує зміст та обсяг гарантій незалежності судді, а тому суперечить ч. 1 ст. 55, ч. 1 ст. 126 Основного Закону України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України "Про звільнення суддів" № 5325-VI від 02 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звільнений з посади голови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, в якому пропрацював з червня 1987 року. Відповідно до вищезазначеної постанови Верховної Ради України, наказом голови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2012 року № 29-к ОСОБА_1 було відраховано зі штату суду згідно до вимог п. 9 ч. 5 ст. 126, ст. 131 Конституції України, ст. 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». 30.07.2010 року набрав чинності Закон України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453 від 07 липня 2010 року, та змінами в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд..." від 12.02.2015 року № 192-VIII ст.141 ч.1, якого передбачено, що суддя, який вийшов у відставку при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу", або, за його вибором, щомісячне грошове утримання.

Пунктом 3 вищевказаної статті зазначеного Закону передбачено, що щомісячне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше, ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді здійснюється перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання.

У відповідності до п.5 цієї ж статті (в редакції від 12.02.2015 року) довічне грошове утримання суддям загальної юрисдикції виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе провело нарахування ДГУ в розмірі 90% від розміру заробітної плати працюючого судді згідно з розміром заробітної плати, встановленої з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат, виходячи з 1218 грн. Але розмір мінімальної заробітної плати змінився згідно Постанови Кабінету Міністрів України і становить з 01.09.2015 року - 1378 грн., а з 01.05.2016 року - 1450 грн..

Законом України №71 - VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" довічне грошове утримання позивача було оподатковане податком в розмірі 15% та 1,5%, загальним розміром 16,5%, що в грошовому вигляді складає 2393 грн. Зазначена сума податку з 01.07.2015 року стягується з щомісячного довічного грошового утримання позивача. ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області з заявою про перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання та звільнення від сплати податків. Позивачу було надано відмову в задоволені його вимог. Вважає таку дію Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області незаконною та такою, що звужує зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності судді з наступних підстав.

Відповідно ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За загальним правилом, установленим ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 1 ст. 46 та ст. 126 Конституції України незалежність суддів забезпечується серед іншого, гарантуванням фінансування їх соціального захисту, що відповідно до ст. 11 Закону України "Про статус суддів" включає право на соціальне забезпечення у випадках, передбачених ст. 43 цього Закону, як слідує з офіційного тлумачення цих норм, наданого Конституційним Судом України в рішенні від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 року у справі № 1-23/2007 про гарантії незалежності суддів.

Крім того в Рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 зазначається, що довічне грошове утримання судді - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків, грошовій виплаті, що забезпечує їх незалежне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України, Законом України "Про статус суддів". Не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України гарантії незалежності суддів, в тому числі гарантії їх матеріального і соціального забезпечення. Це положення узгоджується з ч. 3 ст. 22 Конституції України.

Зазначене Рішення Конституційного Суду України має силу закону та є обов'язковим до виконання на території України, і цим Рішенням вказано, що щомісячне довічне грошове утримання судді звільняється від сплати податків.

При оподаткуванні довічного грошового утримання, яке позивач отримує, відповідач застосував зворотну силу Закону України №71-VIII від 28.12.2014 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» всупереч вимог ч. 3 ст. 22 Конституції України згідно якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, та всупереч вимогам ст. 58 Конституції України, згідно якої закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Статтею 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт. який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на положення, які зазначені Європейським судом з прав людини по справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005р. (набрало законної сили 8 лютого 2006р.) поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права» і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1.

Пункт 1.1 Європейської Хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998р. передбачає, що метою закону про статус суддів є забезпечення компетентності, незалежності та неупередженості, на які законно розраховує кожна людина при зверненні до суду і до кожного судді за захистом своїх прав. Сучасна Хартія складається з положень, які найкращім чином гарантують досягнення таких цілей. Її положення направлені на підвищення рівню гарантій в різних європейських державах. В національні закони не можуть вноситися зміни, направлені на зниження рівню гарантій, вже досягнутих у відповідних державах.

Пункт 1.4. Хартії зазначає, що закон надає кожному судді, який вважає, що його право за законом або в більш широкому порозумінні його незалежності чи незалежності юридичного процесу так чи інакше знаходяться під загрозою або не приймаються до уваги, можливість звернутися до такого незалежного органу, який володіє ефективними можливостями правового впливу або який може зарадити таку можливість.

Пункт 6.3 Хартії вказує на те, що Закон забезпечує гарантії для суддів, діючих в професіональній якості, від соціальних ризиків, пов'язаних з хворобою, вагітністю та пологами, інвалідністю, старістю та смертю.

Пункт 6.4 Хартії зазначає, що Закон передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і які виконували суддівські повноваження протягом зазначеного терміна, повинні отримати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як найближче до рівня їх останньої заробітної плати в якості судді.

Стаж роботи позивача суддею, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці складає більше як 26 років. Весь цей час ОСОБА_1 щомісячно сплачував до пенсійного фонду внески. Крім того, позивач щомісячно сплачував податок на дохід із заробітної платні, тому вважає, що оподаткування його довічного грошового утримання є незаконним та таким, що порушує його соціальну гарантію незалежності судді та тих прав і свобод, які вже досягнуті в нашій державі.

Враховуючи, що Конституція України, Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 року № 4-рп/2007, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Європейська Хартія про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998р. є обов'язковими до виконання на території України позивач вважає, що Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області повинно зробити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01.09.2015 року. Нарахувати та виплатити стягнутий з його довічного грошового утримання податок в розмірі 16,5%, починаючи з 01.07.2015 року та в подальшому не стягувати цей податок з його щомісячного довічного утримання, але Управління у його проханні відмовило. Позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, викладених ним в письмових поясненнях щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є безпідставними та недоведеними і спростовуються стабільними письмовими поясненнями позивача, наданими ним належними та допустимими доказами, вищевказаними нормами закону, матеріалами справи в їх сукупності.

Суд вважає такі дії відповідача спрямовані на ухилення від здійснення перерахунку позивачу, як це передбачено вищевказаними нормами законів України, оскільки Конституційним судом України 8 червня 2016 року було прийнято рішення про визнання такими, що не відповідають Конституції України окремих положень законів України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону від 02.03.2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» 02 березня 2015 року №213-VIII та ін., яким було звужено права та інтереси позивача, що дає суду законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Таким чином суд, на підставі вищевикладеного вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Законом України Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Рішенням Конституційного Суду України від 18.06.2007 року № 4-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3рп/13, від 08.06.2016 року, Європейською конвенцією з прав людини, ст. ст. 6, 17, 18, 99, 104, 105, 155, 162, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 вересня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 вересня 2015 року.

Відповідно до ст.. 256 ч. 1 КАС України допустити негайне виконання постанови у межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 в поверненні стягнутого податку, зобов'язання УПФУ в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області здійснити перерахунок стягнутого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці податку в розмірі 16,5%, та повернення, починаючи з 01 липня 2015р.; зобов'язання УПФУ в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області здійснювати виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 без утримання податку в розмірі 16,5%, починаючи з 01 липня 2015року - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 - днів з дня її проголошення до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш