Справа № 818/559/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р. Справа № 818/559/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпова О.О.,

суддів - Шаповала М.М., Опімах Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/559/16

за позовом ОСОБА_2

до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України,

треті особи: Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, Сумська обласна державна адміністрація,

про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України, в якому просить скасувати рішення відповідача від 21.01.2016р. (протокол №94) про визнання безпідставною видачі ОСОБА_3 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2.

Свої вимоги мотивує тим, що її чоловіку ОСОБА_3 25.02.1993р. видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (2 категорія). В 1997 році на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №135 від 04.02.1997 року ОСОБА_3 було підтверджено наданий йому статус, про що у посвідченні НОМЕР_1 зроблена відмітка про перереєстрацію. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 10ААВ №925289 від 17.03.2015р. чоловіку позивача встановлено другу групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У червні 2015 року ОСОБА_3 помер. В подальшому, ОСОБА_2 звернулась до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради з наміром одержати належні їй пільги, однак в кінці квітня 2016 року вона отримала копію витягу з рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України від 21.01.2016р. (протокол №94), згідно з яким визнано безпідставною видачу її чоловіку посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вказане рішення позивач вважає протиправним, оскільки відповідно до довідки виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від 07.12.1992р. №2, відомості про нарахування заробітної плати ОСОБА_3 виплачена заробітна плата з урахуванням троєкратного коефіцієнта відповідно до Постанови Ради Міністрів України від 10.06.1986р. №207/7. Отже, у ОСОБА_3 були всі необхідні документи, що підтверджують факт його перебування з 30 травня до 10 червня 1986 року у зоні відчуження (м. Ірпінь).

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.40), надіслав заяву (а.с.24), в якій судове засідання просив проводити у його відсутність та проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що документи, які б підтверджували факт участі ОСОБА_3 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській саме в зоні відчуження, відсутні. Зокрема, відповідно до наказу виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від 19.05.1986р. №112 ОСОБА_3 був відряджений 30 травня до 10 червня 1986 року до м. Ірпінь, яке розташовано за межами зони відчуження.

Представник третьої особи - Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.39), в судове засідання не з'явився, надіслав заяву (а.с.22), в якій судове засідання просив проводити у його відсутність та вказав, що документи ОСОБА_3 були направлені до Комісії з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Сумської обласної державної адміністрації. Після розгляду поданих документів Комісія вирішила особову справу ОСОБА_3 направити на розгляд відповідача для підтвердження (скасування) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, оскільки представлені документи не підтверджують дні виїзду в зону відчуження (протокол від 30.04.2015р. №7).

Представник третьої особи - Сумської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.42), надіслав письмові пояснення у справі (а.с.83-84), згідно з якими внаслідок виникнення спірного питання, чи перебував ОСОБА_3 саме у зоні відчуження, обласною державною адміністрацією для прийняття відповідного рішення, керуючись пунктом 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №51, особова справа була направлена до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України, яка 21.01.2016р. прийняла оскаржуване рішення про видачу посвідчення безпідставним.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши надані суду докази в межах заявлених вимог, судом встановлено наступне.

25.02.1993р. чоловіку позивача - ОСОБА_3 (а.с.8, зворотній бік, а.с.27) було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (2 категорія), яке на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №135 від 04.02.1997 року «Про перевірку видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» перереєстровано 22.06.1997 р., про що свідчить відповідна відмітка у ньому (а.с.12).

19.03.2015р. Міністерством охорони здоров'я України видано довідку до акту огляду МСЕК серії 10ААВ №925289 від 17.03.2015р., згідно з якою ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.10), та довідку серія 10ААА №269406 (а.с.64), відповідно до якої ступінь втрати професійної працездатності у відсотках складає 80%.

20.04.2015 року ОСОБА_3 подано заяву до начальника управління соціального захисту населення Сумської міської ради про видачу йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вкладку до нього у зв'язку з отриманням групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.60).

22.04.2015р. виконавчим комітетом Сумської міської ради направлено подання до Комісії з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Сумської обласної державної адміністрації про розгляд особової справи ОСОБА_3 та видачі йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 (а.с.65).

Згідно з протоколом засідання Комісії з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Сумської обласної державної адміністрації від 30.04.2015р. №7 у зв'язку з тим, що представлені документи не підтверджують дні виїзду в зону відчуження ОСОБА_3, що є підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, особову справу направлено на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України (а.с.66), відповідно до протоколу №89 від 26.08.2015р. якої справу направлено на доопрацювання (а.с.68).

10.11.2015р. Комісією з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Сумської обласної державної адміністрації вирішено повторно направити на розгляд відповідача особову справу ОСОБА_3 у зв'язку з долученням додаткових документів (витяг з протоколу №17) (а.с.76).

21.01.2016р. Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України прийнято рішення про визнання безпідставною видачі ОСОБА_3 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 (а.с.77), оскільки не підтверджено факт виконання робіт в зоні відчуження.

Згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Вирішуючи спір по суті, суд виходив, зокрема, з положень статті 55 Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України..

Так, відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В розумінні п.8 ст.3 КАС України, позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Тобто, право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства має особа, яка є носієм прав, свобод чи інтересів, про захист яких вона просить, і ці права, свободи чи інтереси порушені відповідачем у сфері публічно-правових відносин.

Права, свободи та інтереси, які захищають адміністративні суди, можуть бути різноманітними. Однак, важливо, щоб порушення цих прав, свобод чи інтересів відбулося у публічно-правових відносинах та виходило від суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України надає право кожній особі, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду.

Суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, та, виходячи із специфіки завдання адміністративного судочинства, особа має право звернутись за судовим захистом до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відтак, статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право особи на судовий захист, відповідно до якого кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, у даній адміністративній справі, насамперед, підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача.

Аналогічна позиція вбачається з окремих рішень Конституційного Суду України, зокрема, рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та рішення № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України.

Зі змісту вказаних рішень Конституційного Суду України випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України після встановлення права на оскарження рішення суб'єкта владних повноважень (тобто існування порушеного права або можливості його порушення в майбутньому), яке має позивач, перевіряється законність оскаржуваного рішення.

Для цілей даної адміністративної справи суд також вважає за необхідне звернути увагу на визначення понять «право» та «інтерес».

В контексті завдання адміністративного судочинства мова йде про захист суб'єктивних прав фізичних чи юридичних осіб.

Під суб'єктивним правом суд розуміє міру юридично можливої поведінки, що задовольняє інтереси певної фізичної чи юридичної особи. Право - це можливість щодо задоволення відповідних потреб фізичної чи юридичної особи.

В публічно-правових відносинах фізичними та юридичними особами можуть реалізовувати різні за своїм характером права, однак, у випадку їх порушення (невизнання чи оспорення), такі права можуть отримати захист адміністративного суду лише в тому разі, коли їх було порушено в конкретних спірних публічно-правових відносинах і саме суб'єктом владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Правозахисна функція органів адміністративної юстиції передбачає вжиття заходів, які захищають порушені адміністративним органом права, свободи чи інтереси особи. У такий спосіб усуваються перешкоди у реалізації особою її правових можливостей.

Право на захист - це суб'єктивне цивільне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (стаття 55 Конституції України).

Зміст позову - це вид судового захисту, за яким позивач звертається до суду.

Оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем його права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

З позовної заяви вбачається, що позивачем у справі є ОСОБА_2 Однак, матеріалами справи підтверджується та встановлено в судовому засіданні, що фактичні обставини та публічні правовідносини виникли саме між ОСОБА_3 та Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України, оскільки саме він 20.04.2015р. звертався до відповідача із заявою про видачу йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, за наслідками розгляду якої відповідачем прийнято рішення від 21.01.2016р про визнання безпідставною видачі йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2.

Отже, це рішення стосується саме ОСОБА_3, а не позивача у даній справі. Те, що ОСОБА_2 була його дружиною, не призводить до порушення її прав у сфері публічно-правових відносин.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.1219 ЦК України особисті немайнові права не можуть бути успадковані, оскільки вони нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Відтак, право вимагати усунення порушення своїх прав та законних інтересів належить виключно тій особі, яка зверталася до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб з відповідного питання, за наслідками розгляду якого прийнято певне рішення. .

Проте, ОСОБА_2 не була учасником правовідносин, що виникли на підставі звернення від 20.04.2015р.

Суд пропонував представнику позивача обґрунтувати, в чому саме полягає порушення прав ОСОБА_2, як позивача у справі, оскільки прийняте відповідачем рішення є наслідком розгляду заяви, яку писав її померлий чоловік - ОСОБА_3 Однак, позивач та її представник не навели суду доказів, що саме її права, свободи та інтереси порушено відповідачем у даній справі, зазначивши, що вони лише можуть бути порушені у майбутньому.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відноси, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

При цьому позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюються або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінюючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені особою, права, свободи чи інтереси якої не порушені. З огляду на те, що ОСОБА_2 не довела, що рішенням, діями чи бездіяльністю відповідача у сфері публічних правовідносин її заподіяно шкоду та вона не була учасником відповідних правовідносин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, треті особи: Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, Сумська обласна державна адміністрація, про скасування рішення -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 27.06.2016 року.

Головуючий суддя (підпис) О.О. Осіпова

Судді (підпис) Л.М. Опімах

(підпис) М.М. Шаповал

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова