Справа № 802/755/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 червня 2016 р. Справа № 802/755/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 1: Оджиковської Л.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (відповідач 1), Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (відповідач 2)

про: визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (відповідач 1), Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (відповідач 2) про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона народилась 20.02.1938 року в смт. Володарськ-Волинський Володарськ-Волинського району Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис про народження №23 від 07.03.1938 року. ЇЇ батьками, згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 15.08.1997 року (виданого повторно), є ОСОБА_3, за національністю "грек" та ОСОБА_4, за національністю "українка". В подальшому, 26.04.1958 року між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис №352, та присвоєно їй прізвище "ОСОБА_1". В даному актовому записі №352 від 26.04.1958 року її національність зазначена як "українка". З метою відновлення своєї національності по батьківській лінії, 11.11.2015 року вона звернулась до відповідача 1 із заявою про внесення відповідних змін до актового запису про шлюб №352 від 26.04.1958 року, а саме виправлення національності нареченої з "українка" на "гречанка". Однак, за результатами розгляду даної заяви відповідачем було складено висновок від 10.02.2016 року про відмову у внесені таких змін у зв'язку з розбіжностями в документах.

Враховуючи вищевказану відмову відповідача, позивач, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернулась до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить суд:

- визнати неправомірною відмову відповідача 1 у внесені змін до актового запису про шлюб №352 від 26.04.1958 року, складеного на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області щодо виправлення національності нареченої з "українка" на "гречанка";

- зобов'язати відповідача 2 внести зміни до актового запису про шлюб №352 від 26.04.1958 року, складеного на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, шляхом внесення відомостей, вказавши національність нареченої з "українка" на "гречанка".

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, за обставин, що викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти позову частково заперечувала з підстав, що викладенні у наданих суду письмових запереченнях за вх. №11364 від 31.05.2016 року. Зазначила, що Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при складані висновку від 10.02.2016 року діяв виключно в межах повноважень та згідно чинного законодавства, а тому вважає, що підстави для визнання його протиправним відсутні. Разом із тим не заперечує щодо решти позовних вимог про зобов'язання внести зміни до актового запису про шлюб, та при прийнятті рішення із цього питання покладається на розсуд суду.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, натомість подав клопотання від 23.06.2016р. (вх. №13529 від 29.06.16), у якому просив здійснювати розгляд справи у його відсутність, виходячи із матеріалів справи та згідно чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача 1, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 11.11.2015 року позивач звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №352 від 26.04.1958 року, а саме виправлення національності нареченої з "українка" на "гречанка".

За результатами розгляду даної заяви відповідачем 1 було складено висновок від 10.02.2016 року про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану у якому вказано, що неможливо задовольнити прохання заявниці та внести зміни до актового запису про її шлюб №352 від 26.04.1958 року, складеного на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, а саме виправити національність нареченої з "українка" на "гречанка" у зв'язку з розбіжностями у документах. Така відмова вмотивована тим, що згідно актового запису про народження позивача №23 від 07.03.1938 року, її батько за національністю є "грек", а мати "українка", а тому зазначення відомостей про національність позивача в актовому записі про шлюб не було пов'язане із будь-якою помилкою, яка може бути виправлена.

Також заявника повідомлено про можливість оскарження відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку відмові відповідача у внесенні змін до акту цивільного стану, суд керується наступними мотивами.

Так, правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон).

Відповідно до частини 1 статті 6, частин 1-3 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи на офіційне визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно частини 1 статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Як зазначено у частині 5 статті 9 цього ж Закону, правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

На виконання вищевказаної норми, Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. N 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за N 55/18793, були затвердженні Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Згідно з пунктом 2.1. Правил, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених ст. 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Згідно з п. 2.6 Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Пунктом 2.7 Правил встановлено, що на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Із зазначеного слідує, що питання щодо необхідності внесення змін до актових записів, вирішується із обов'язковим урахуванням тих відомостей, які зазначені у повних витягах з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копіях відповідних актових записів цивільного стану.

В той же час відповідно до пункту 2.15.9 Правил, висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручування, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Враховуючи, що відповідачем 1 виявлено розбіжності (а не допущені помилки) у поданих позивачем документах, а саме належності її батьків до різних національностей ("українка" та "грек"), а тому підстави для внесення змін відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 у відповідача були відсутні.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач 1 відмовляючи позивачу у внесені змін до актового запису про шлюб №352 від 26.04.1958 року діяв в межах своїх повноважень та згідно чинного законодавства, а тому й підстави для задоволення позовної вимоги щодо визнання неправомірною відмови у внесені змін до актового запису про шлюб №352 від 26.04.1958 року, на переконання суду, відсутні.

Водночас визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести зміни до актового запису про шлюб №352 від 26.04.1958 року, складеного на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, шляхом внесення відомостей, вказавши національність нареченої з "українка" на "гречанка", суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує своїм громадянам незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, до яких належать групи громадян України, які не є українцями, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. Громадяни України мають право вільно обрати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно ст. 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право особи визначати свою національність і таке право підпадає під захист ст. 8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована ЗУ №703/97-ВР від 09.12.1997 р.) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із свідоцтва про народження позивача НОМЕР_1 від 15.08.1997 року (виданого повторно), батьком ОСОБА_1 зазначений ОСОБА_3, за національністю "грек".

Належність батька позивачки ОСОБА_7 до грецької національності також підтверджується архівною довідкою № 423 від 05.07.1991 року, виданою партійним архівом Житомирського обласного комітету компартії України Комуністичної партії Радянського Союзу (а.с.13); архівною довідкою №2/158554 від 05.01.1994 року, виданою Центральним ордена Червоної зірки архівом Міністерства Оборони Російської Федерації, в якій зазначається, що ОСОБА_3, 1904 року народження, за національністю є "греком"; та архівною довідкою Державного архіву Житомирської області №Ф/8 від 18.01.2016 року, в якій також значиться, що батько ОСОБА_1 є ОСОБА_3, який за національністю є "греком".

Таким чином, на переконання суду, позивачем надано належні та допустимі докази, які свідчать про те, що батько позивача - ОСОБА_3, за національністю був "греком".

Відтак, користуючись правом на вільний вибір та відновлення національності, ОСОБА_1 має право вважати себе "гречанкою".

Згідно пункту 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

При цьому слід враховувати, що відповідно до п. 1.7 Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу ІІ цих Правил.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що ОСОБА_8 позбавлена можливості на підставі актового запису про шлюб №352 складеного 06.04.1958 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, ідентифікувати себе за національністю як "гречанка", суд приходить до висновку, що належним способом захисту її порушеного права є зобов'язання відповідача 2 внести зміни в актовий запис про шлюб, а саме в графі національність нареченої виправити з "українка" на "гречанка".

Згідно зі статтею 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС).

Відтак, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Житомирський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести зміни до актового запису про шлюб № 352 від 26 квітня 1958 року, складеного на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (на момент складання актового запис відділ мав назву "Житомирський міськвідділ реєстрації актів громадянського стану"), а саме виправити національність нареченої з "українка" на "гречанка".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович