Справа № 820/125/16
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 р.Справа № 820/125/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Антипенко В.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи ПАТ "Харківський плитковий завод" - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016р. по справі № 820/125/16

за позовом ОСОБА_4

до Харківського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області

треті особи: публічне акціонерне товариство "Харківський плитковий завод", публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе"

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, треті особи: публічне акціонерне товариство "Харківський плитковий завод", публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе", в якому з врахуванням заяви про зміну позовних вимог просив суд: скасувати санітарно-гігієнічну характеристику умов праці від 01.10.2014 року №23.1/7105 та доповнення до вказаної характеристики від 25.06.2015 року №23.1/2921 на ОСОБА_4; зобов'язати Харківське міське управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області скласти акт санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта за формою №315/0, а також нову санітарно-епідеміологічну характеристику умов праці ОСОБА_4.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016р. у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки постанова суду не відповідає "Порядку складання та вимог до санітарно - гігієнічних характеристик умов праці", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 грудня 2004 р. N 614 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 р. за N 260/10540.

Публічне акціонерне товариство "Харківський плитковий завод", подало заперечення на апеляційну скаргу, в яких наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача та третьої особи, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин, що виникають між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства та юридичними чи фізичними особами.

Для визнання спору як публічно-правового необхідно встановити наявність сукупності двох ознак, а саме: 1) участь у справі сторони, яка є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи; 2) правовідносини, що виникли між сторонами у справі мають носити публічно-правовий характер.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач не погоджується із складеною Харківським міським управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 01.10.2014 року №23.1/7105 та доповненнями до вказаної характеристики від 25.06.2015 року №23.1/2921, оскільки вважає, що факти та висновки, зазначені в них є такими, що не відповідають дійсності, є необґрунтованими та прийнятими в результаті неправомірного застосування норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 1.3 "Порядку складання та вимоги до санітарно - гігієнічних характеристик умов праці", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 грудня 2004 р. N 614 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 р. за N 260/10540, санітарно - гігієнічна характеристика умов праці складається в разі підозри в працівника професійного захворювання (отруєння) (далі - санітарно - гігієнічна характеристика) та є одним з документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв'язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів і трудового процесу (далі - виробничі фактори) з метою встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння).

До факторів виробничого середовища і трудового процесу належать шкідливі речовини, фізичні фактори - шум, інфразвук, ультразвук, неіонізуюче, іонізуюче випромінювання, мікроклімат, важкість та напруженість праці тощо відповідно до діючої гігієнічної класифікації умов праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу.

Згідно п. 1.21 вказаного Порядку, у санітарно - гігієнічній характеристиці відображаються ті шкідливі виробничі фактори на робочому місці працівника, які могли спричинити виникнення і розвиток професійного захворювання конкретного працівника.

Пунктом 1.26 вказаного Порядку, визначено, що у разі незгоди з санітарно-гігієнічною характеристикою заявник має право оскаржити її у вищому закладі державної санітарно-епідеміологічної служби або в судовому порядку.

Отже, санітарно - гігієнічна характеристика умов праці (інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) за своєю суттю не є рішенням суб'єкта владних повноважень (нормативно - правовим актом чи актом індивідуальної дії).

Таким чином, порушуючи питання про скасування санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 01.10.2014 року №23.1/7105 та доповнення до вказаної характеристики від 25.06.2015 року №23.1/2921, позивач має основною метою вирішення спору приватного характеру щодо встановлення певного юридичного факту, який не повязаний із вимогою вирішити публічно - правовий спір. У даному випадку відповідач не виступає у статусі субєкта владних повноважень, оскільки не виконує владних управлінських функцій і не наділений можливістю владно керувати поведінкою особи, з якою вони перебувають у спірних правовідносинах.

Даний спір не є публічно - правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), як зазначено у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, а тому встановлена ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів на цей спір не поширюється.

Верховний Суд України в ухвалі від 21.01.2009 № 6-22786св08 зазначив, що незважаючи на те, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, пред'явлений позивачем для вирішення судом спір не є публічно - правовим, оскільки згідно підстави та предмету позову стосується спору про право у сфері правовідносин про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я. Між сторонами відсутня така ознака публічно - правового спору як підпорядкування одного учасника відносин іншому.

Колегія суддів зазначає, що лише участь у справі сторони, яка є суб'єктом владних повноважень не може свідчити про наявність між сторонами публічно-правового спору, якщо правовідносини, що виникли між сторонами у справі, не носять публічно-правовий характер.

У даному випадку відповідач не виконує відносно позивача владних управлінських функцій. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, не містять ознак публічно-правових.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що дану справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а не в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Також, враховуючи, що обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, виникли після ухвалення оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції на підставі частини 1 статті 203 КАС України приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

При цьому позивач має право на звернення до суду з позовними вимогами за захистом своїх прав в порядку цивільного провадження.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016р. по справі № 820/125/16 скасувати.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Харківського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, треті особи: публічне акціонерне товариство "Харківський плитковий завод", публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе", про зобовязання вчинити певні дії.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі з 12.07.2016 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7