Справа № 2-а-556/10/0408
Суддя: Міхеєва В. Ю.
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-а-556/10/0408
Провадження № б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

"29" жовтня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі: головуючого судді Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Федчишиній В.М.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС Софіївського відділу ДПС сержанта міліції ОСОБА_3 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, у якому він просить скасувати оскаржувану постанову серії АЕ 341602 від 29.07.2010 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС Софіївського відділу ДПС сержантом міліції ОСОБА_3 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 29 липня 2010 року о 00 год. 05 хв. він рухався по трасі Дніпропетровськ-Миколаїв, та його було зупинено в с. Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області нібито за перевищення швидкості руху. Інспектор ДПС Софіївського ВДПС ДАІ сержант міліції ОСОБА_4 склав на позивача протокол про адміністративне правопорушення АЕ1 045657 від 29.07.2010 року та постанову в справі про адміністративне правопорушення АЕ 341602 від 29.07.2010 року.

Позивач вважає, що постанова не відповідає обставинам справи та підлягає скасуванню з таких підстав.

У протоколі про адміністративне правопорушення та постанові відсутні докази належності виміряної швидкості саме автомобілю позивача. Фактично, як зазначає позивач, співробітником ДАІ, що склав протокол, було продемонстровано тільки час, який нібито пройшов з моменту вимірювання швидкості, на приладі. Встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме автомобіля позивача, неможливо, а за таких умов, на думку позивача, різниця у кілька секунд може означати, що насправді виміряна швидкість автомобіля, який рухався у кількох десятках метрах від його автомобіля.

У відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність, на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Таких документів позивачу співробітником ДАІ надано не було.

Співробітник ДАІ під час вимірювання тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого, на думку позивача, відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується.

Співробітник ДАІ знаходився та проводив вимірювання, а також зупинив транспортний засіб, у межах дії відповідного обмеження швидкості у с. Вишневе

Софіївського району Дніпропетровської області, але, як зазначає позивач, у момент вимірювання транспортний засіб знаходився до зазначеного знаку. Тобто, на думку позивача, дія зазначеного обмеження на нього не розповсюджувалася.

Крім того, позивач вважає, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, - не тільки порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. З Кодексу України про адміністративні правопорушення. За таких умов права позивача, на його думку, при такому розгляді справи грубо порушено, і у його діях немає складу правопорушення, у якому його визнано винним зазначеною постановою. Тому позивач просить скасувати оскаржувану постанову серії АЕ 341602 від 29.07.2010 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС Софіївського відділу ДПС сержантом міліції ОСОБА_3 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання викликався, не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд на підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) проводить розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2010 року інспектором ДПС Софіївського відділу ДПС сержантом міліції ОСОБА_3 була винесена постанова серії АЕ № 341602 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с. 5).

Зазначена постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 045657 від 29.07.2010 року, складеного тією ж посадовою особою, з якого убачається, що позивач у своїх письмових поясненнях по суті порушення зазначив, що правила дорожнього руху не порушував (а.с. 4).

Розглядаючи зазначений спір, суд керується наступним.

Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, будь-які докази в обгрунтування правомірності своїх дій відповідачем не були надані після отримання ухвали суду про відкриття провадження, у звязку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного проступку є докази.

Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Всі ці факти у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення субєкта владних повноважень, повинно бути законним та обгрунтованим, і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

В порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, враховуючи, що позивач заперечував проти допущення ним порушень Правил дорожнього руху України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає оскарженню протягом 10 днів з моменту її винесення. Позивач зазначеного строку дотримався.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вина позивача ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП України, не доведена і постанова від 29.07.2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення за це правопорушення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. З, 8, 11, 69, 70, 71, 86, 99, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 247, 288, 289, 293 КУпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до інспектора ДПС Софіївського відділу ДПС сержанта міліції ОСОБА_3 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії посадової особи - інспектора ДПС Софіївського відділу ДПС сержанта міліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення серії АЕ 341602 від 29.07.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень відносно ОСОБА_2 неправомірними.

Скасувати постанову серії АЕ 341602 від 29.07.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 03.11.2010 року.

Суддя: В. Ю. Міхеєва