Справа № 812/408/16
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Гаврищук Тетяна Григорівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року справа №812/408/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного Управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року по справі №812/408/16 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» до Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного Управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 27.01.2016 року №151-23,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного Управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 27.01.2016 року №151-23 на суму податкового боргу за угодженим грошовим зобов'язанням по земельному податку з юридичних осіб у сумі - 17 456,68 грн., за орендну плату з юридичних осіб - 9 105,06 грн. та за податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами - 1,67 грн., всього у розмірі 26 563,41 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №151-23 від 27.01.2016 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що до спірної податкової вимоги №151-23 від 27.01.2016 року внесено також податкову заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами в розмірі 1,67 грн., несплата якої не встановлена жодним спеціальним законом в тому числі й Законом №1669, втім судом першої інстанції не визначено причину скасування вищевказаного податку, та не надано належної правової оцінки скасування податкової вимоги в цілому. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги тих обставин, що згідно з п. 2.1 ст.2 та пунктами 7.2,7.3 ст.7 ПК України будь - які питання щодо оподаткування регулюються ПК України і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до Кодексу. На сьогодні не розроблено порядку застосування вказаних у ст.6 Закону № 1669 податкових пільг, а також відповідних змін до Кодексу не внесено. Крім того, відповідач зазначив, що у Сертифікатах (висновку) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили зазначено, що дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Відповідачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано клопотання про розгляд адміністративної справи без участі представника відповідача.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що позивач зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності, відповідно до довідки від 07.11.2012 року № 24/18-212 про взяття на облік, позивач з 26.04.2001 року перебуває на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів. Державна реєстрація місцезнаходження позивача згідно довідки з ЄДРПОУ АА № 717308: є м. Луганськ, Артемівський район, квартал Гайового, будинок 35 А.

Відповідачем було складено податкову вимогу № 151-23 від 27.01.2016р. станом на 26.01.2016р. на суму податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями в розмірі 26563,41 грн., у тому числі: - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами в розмірі 1,67 грн.; - земельний податок з юридичних осіб в розмірі 17456,68 грн.; - орендна плата з юридичних осіб в розмірі 9105,06 грн.

Скарги позивача щодо скасування податкової вимоги від 27.01.2016 року № 151-23 Головним управлінням ДФС України у Луганській області та Державною фіскальною службою України залишені без задоволення.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В матеріалах справи відсутні докази, що засвідчують сплату відповідачем узгодженої суми податкового зобов'язання.

Наведені обставини позивачем не оспорюються. Однак, позивач вважає, що у відповідності до вимог ст..6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» він звільнений від сплати земельного податку за спірний період.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014року.

На виконання Закону №1669 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м.Луганськ, м. Лисичанськ.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження N 1079-р яким було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. N 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено м. Луганськ, м. Лисичанськ.

Пунктом 3 наведеного розпорядження визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. N 1053 та від 05.11.2014 р. N 1079-р.

З викладеного вбачається, що позивач належить до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Сертифікатами про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3420/05-4 від 30.09.2014р., № 3419/05-4 від 30.09.2014р., № 4823/05-4 від 14.11.2014 р. та № 3821/05-4 від 15.10.2014р.Торгово-промислова палата України засвідчила Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛЕО" факт настання обставин непереборної сили, зумовлених використанням зброї на території розташування ТОВ "ЛЕО" з 31.07.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння податків та обов'язкових платежів.

Статтею 6 Закону №1669 встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач здійснює свою господарську діяльність та земельні ділянки також розташовані у населених пунктах, на території яких здійснюється антитерористична операція, то відповідач в силу положень ст..6 Закону№1669 звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності за спірний період, а тому правомірно задоволено позов в цій частині.

Статтею 6 Закону№1669чітко визначено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Наведеною нормою не передбачено розроблення додаткового порядку застосування ст. 6 цього Закону, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

Сертифікатами про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3420/05-4 від 30.09.2014р., № 3419/05-4 від 30.09.2014р., № 4823/05-4 від 14.11.2014 р. та № 3821/05-4 від 15.10.2014р.Торгово-промислова палата України засвідчила позивачу факт настання обставин непереборної сили, зумовлених введенням Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та проведенням антитерористичної операції на території Луганської області.

Відповідно до ст. 1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Враховуючи, що Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території Луганської області не приймався, доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

Водночас, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно було задоволено позов в частині скасування податкової вимоги №151-23 від 27.01.2016 року на суму податкового боргу - 1,67 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було складено податкову вимогу № 151-23 від 27.01.2016р. станом на 26.01.2016р. на суму податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями в розмірі 26563,41 грн., у тому числі: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами в розмірі 1,67 грн. згідно до податкового повідомлення-рішення від 11.11.2015р.№ 0008/11/05.

За приписами п.57.3 ст.57 Податкового кодекксу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Спірне податкове повідомлення-рішення було отримано позивачем 17.11.2015р., що засвідчується відповідним поштовим повідомленням.

Доказів оскарження наведеного вище податкового повідомлення-рішення в установленому законодавством порядку, позивачем не надано.

Відповідно п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В матеріалах справи відсутні докази, що засвідчують сплату позивачем податкового боргу в розмірі 1,67 грн.. Наявність податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами, в розмірі 1,67 грн. підтверджується витягом з картки облікових рахунків позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно було складено податкову вимогу на суму податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами, в розмірі 1,67 грн., а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позов в цій частині.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для часткового скасування постанови та прийняття нової постанови.

Керуючись статтями 24, 99-100, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного Управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року по справі №812/408/16 - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року по справі №812/408/16 - скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкової вимоги Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного Управління Державної фіскальної служби у Луганській області від 27 січня 2016 року №151-23 на суму податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами, в розмірі 1,67 грн.

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» до Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного Управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 27.01.2016 року №151-23 на суму податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами, в розмірі 1,67 грн. - відмовити.

В інший частині постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року по справі №812/408/16 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А.Блохін

М.Г.Сухарьок