Справа № 337/2220/16-а
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Чалої Т.П.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Константінова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 25.02.2016р. йому була призначена пенсія по інвалідності від професійного захворювання у розмірі 2 211,50грн., яку було обчислено відповідачем у розмірі 40% від заробітку і обмежено на підставі ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чотирма мінімальними пенсіями за віком, розмір якої обраховано на підставі постанови КМУ №544 від 15.04.2003р. і становить 200,00грн. Вважає вказані дії відповідача протиправними, виходячи з того, що на момент призначення пенсії він мав достатній трудовий стаж для призначення пенсії за віком, у т.ч. на пільгових умовах за Списком №1, у зв'язку з чим на підставі ч.2 ст.29 вказаного Закону пенсія по інвалідності повинна була призначена йому у розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи. Відповідно до ст.19 цього ж Закону пенсія за віком призначається у розмірі 55% заробітку та за кожний повний рік роботи понад 25 років збільшується на 1% заробітку. Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених п. «а» ст.13 Закону за кожний рік роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія також збільшується на 1% заробітку. На момент призначення пенсії по інвалідності він мав 31 рік загального стажу та 16 років пільгового стажу за Списком №1, відповідно розмір його пенсії повинен бути обчислений, виходячи із 77% заробітку. Крім того, максимальний розмір пенсії за віком не може бути більшим чотирьох мінімальних пенсій за віком, яка повинна визначатись відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не відповідно до постанови КМУ №544 від 15.04.2003 року «Про підвищення розмірів трудових пенсій», як це робить відповідач.

Просить визнати протиправними дії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо призначення та виплати йому пенсії по інвалідності у розмірі 40% від заробітку та з обмеженням максимального її розміру, обчисленого, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого постановою КМУ №544 від 15.04.2003р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій», зобов'язати відповідача перерахувати йому пенсію по інвалідності, обчисливши її у розмірі 77% від заробітку та з обмеженням максимального її розміру із застосуванням мінімального розміру пенсії за віком, визначеним ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з часу призначення пенсії з урахуванням виплачених сум.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, додатково суду пояснила, що позивач визнаний інвалідом 3 групи від професійного захворювання на підставі довідки МСЕК від 29.02.2016р., інвалідність встановлена з 25.02.2016р. 18.03.2016р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності і така пенсія йому була призначена, але в подальшому він з'ясував, що при визначенні розміру пенсії відповідач невірно застосував вимоги діючого законодавства, зокрема, щодо визначення відсоткового значення заробітку та обмежив максимальний розмір пенсії, виходячи із показника мінімальної пенсії за віком, що був встановлений постановою КМУ №544, в той час, коли мінімальний розмір пенсії за віком повинен визначатись на підставі ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тому дії відповідача є протиправними. При цьому, розрахунок загального та пільгового стажу, який було проведено відповідачем вони не оспорюють. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, подав письмові заперечення проти позову та додатково суду пояснив, що дійсно з 25.02.2016р. позивачу була призначена пенсія по інвалідності від професійного захворювання відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи із 40% його заробітку та з обмеженням максимального її розміру, обчисленого, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої постановою КМУ №544 від 15.04.2003р. Підстав для застосування мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», немає, оскільки вказана норма застосовується виключно при визначення розміру пенсії, призначеної згідно з даним Законом, в той час, коли позивачу пенсія призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії з обмеженням склав 200,00грн. Також нарахована надбавка за донорство в сумі 133,00грн і призначена щомісячна адресна допомога до розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, і загальний розмір пенсії склав 1074,00грн. Вважає дії УПФУ правомірними. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_3 на підставі довідки МСЕК серії АВ №0673013 від 29.02.2016р. первинно визнаний інвалідом 3 групи від професійного захворювання, інвалідність встановлена з 25.02.2016р. на строк до 01.03.2018р.

18.03.2016р. позивач звернувся до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсія по інвалідності і така пенсія йому була призначена на підставі протоколу від 22.03.2016р.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами пенсійної справи, що пенсія позивачу призначена у розмірі 40% заробітку з обмеженням її максимального розміру 200,00грн. З урахуванням надбавок та державної адресної допомоги загальний розмір пенсії визначений в сумі 1074,00грн.

Також судом встановлено, що загальний стаж роботи позивача склав 31 рік 02 місяці 29днів, пільговий стаж роботи за Списком №1 - 16 років 11 місяців 08днів. Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Розмір, порядок призначення та виплати пенсії по інвалідності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на даний час не регулюються.

У зв'язку з цим для призначення пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання повинен застосовуватися Закон України «Про пенсійне забезпечення», норми якого є чинними.

Так, відповідно до ст.23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров'я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Відповідно до ст.25 вказаного Закону пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання (стаття 26) призначаються незалежно від

стажу роботи.

Відповідно до ст. 29 Закону пенсії по інвалідності призначаються в таких розмірах: інвалідам I групи - 70 процентів; інвалідам II групи - 60 процентів; інвалідам III групи - 40 процентів заробітку (стаття 64).

Якщо у інвалідів є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи (ч.2).

Мінімальний розмір пенсії встановлюється на рівні соціальної пенсії по відповідній групі інвалідності (стаття 94).

Максимальна пенсія не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком (ч.5).

Пенсії інвалідам внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання обчислюються із середнього заробітку на підприємстві для даної професії (ч.6).

Крім того, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 цього ж Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з ст.19 Закону пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої за наявності у чоловіків 35, а у жінок - 30 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З'ясувавши всебічно, повно та об'єктивно обставини даної справи, оцінивши надані суду докази, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 законними та обґрунтованими.

При цьому, суд виходить з того, що на момент призначення пенсії позивачу по інвалідності внаслідок професійного захворювання, останній мав 31 рік загального та 16 років пільгового стажу, що відповідно до вимог ст.12, п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необхідним для призначення пенсії за віком, у т.ч. на пільгових умовах, у зв'язку з чим на підставі ч.2 ст.29 вказаного Закону пенсія по інвалідності позивачу повинна бути призначена в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи, яка, в свою чергу, повинна визначатись відповідно до вимог ст.19 цього ж Закону - в розмірі 55% заробітку, але не нижче мінімального розміру пенсії, із збільшенням не менш як на 1% мінімального розміру пенсії за кожний повний рік роботи понад 25 років та із збільшенням на 1% заробітку за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" ст.13 цього Закону.

При призначенні пенсії по інвалідності позивачу відповідач вказаних вимог не застосував, а застосував вимоги ч.1 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначивши позивачу пенсію в розмірі 40% заробітку без урахування його стажу роботи, що, на думку суду, є протиправним.

Крім того, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії по інвалідності позивачу відповідач на підставі ч.5 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», застосувавши обмеження максимального розміру пенсії - чотири мінімальних пенсії за віком, протиправно визначив розмір мінімальної пенсії за віком на підставі постанови КМУ №544 від 15.04.2016р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій», згідно з якою така пенсія встановлена з 01.07.2003р. в розмірі 50,00грн., а її максимальний розмір відповідно - 200,00грн.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що постанова КМУ №544 від 15.04.2003р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій» в даному випадку застосуванню не підлягає, вона суперечить вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення», які мають вищу юридичну силу. Крім того, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прийнятий 09.07.2003р. і набрав чинності з 01.01.2004р., тобто пізніше вказаної постанови КМУ. Відповідач як державний орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій, повинен був діяти виключно у відповідності до вимог вищевказаних Законів, а не вимог вказаної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при визначенні позивачу пенсії по інвалідності слід застосовувати мінімальний розмір пенсії за віком, визначений у відповідності до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Доводи представника відповідача про те, що згідно з ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії, визначений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, тоді як позивачу пенсія була призначена за Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд не приймає до уваги у зв'язку з таким.

Відповідно до п.16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

В свою чергу, вищевказана постанова КМУ суперечить вимогам ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», істотно звужує обсяг встановлених законами прав позивача, а тому не може застосовуватись у розглядуваному випадку.

Крім того, суд враховує, що згідно із ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем не надано доказів правомірності вчинення оскаржуваних дій.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, здійснивши обчислення позивачу розміру пенсії по інвалідності, виходячи із 40% його заробітку та з обмеженням максимального її розміру, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої постановою КМУ №544 від 15.04.2003р., діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому вказані його дії слід визнати протиправними, зобов'язавши відповідача поновити порушені права позивача шляхом зобов'язання його перерахувати позивачу пенсію по інвалідності, визначивши її розмір відповідно до ст.19, ч.2 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи із розміру пенсії за віком при відповідному стажі роботи, та з обмеженням максимального її розміру, обчисленого, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, визначеного відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 25.02.2016р, з урахуванням фактично виплачених сум.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_3 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.8,19,46 Конституції України, ст.12,13,19,23,25,29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.28, п.16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2,8,9,11,14,159-162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо призначення та виплати ОСОБА_3 пенсії по інвалідності у розмірі 40% від заробітку та з обмеженням максимального її розміру, обчисленого, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого постановою КМУ №544 від 15.04.2003р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій».

Зобов'язати УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя перерахувати ОСОБА_3 пенсію по інвалідності, визначивши її розмір відповідно до ст.19, ч.2 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи із розміру пенсії за віком при відповідному стажі роботи, та з обмеженням максимального її розміру, обчисленого, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, визначеного відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 25.02.2016р, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 13.07.2016р.

Суддя Н.А.Мурашова

13.07.2016