Справа № 804/2651/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 р. Справа № 804/2651/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гончарової Ірини Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медиком» до Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки акту перевірки щодо не підтвердження реальності здійснення операцій з придбання послуг у ТОВ «Радена» та ТОВ «Монолитід» є хибними та необґрунтованими, а винесені на підставі таких висновків оскаржувані податкові повідомлення-рішення - протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача проти позову заперечував, у запереченнях на адміністративний позов повністю продублював зміст акту перевірки, зокрема, вказав, що в ході проведення перевірки позивача було здійснено аналіз податкової та фінансової інформації контрагентів позивача та встановлено, що останні відсутні за податковою адресою, основний вид діяльності не співпадає з профілем наданих послуг, відсутня достатня кількість кваліфікованих працівників, обладнання, матеріальних ресурсів та транспортних засобів, що вказує на неможливість надання послуг. Представник проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Суд, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у ній доказами в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Медиком» зареєстровано виконавчим комітетом Криворізької міської ради 16.08.2004р., станом на час проведення перевірки перебувало на податковому обліку в Криворізькій центральній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
В період з 12.10.2015р. по 26.10.2015р. Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Медиком» з питань дотримання вимог податкового законодавства України під час здійснення взаємовідносин з ТОВ «Монолитід» за червень 2015 року, ТОВ «Радена» за квітень 2015 року.
За результатами перевірки 27.10.2015 року складено акт №1347/04-81-22-01/32975288 у висновку якого зазначено про встановлення наступних порушень:
п.44.1 ст.44, ст..185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України, ст..1, п.2 ст.3, ст..4, п.6 ст.8, п.1 та п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністверства фінансів України від 24.05.1995р. №88, за наслідком чого ТОВ «Медиком» занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 660000,00 грн., у тому числі: у квітні 2015 року на суму 240000,00 грн., у червні 2015 року на суму 420000,00 грн.
Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду первинної скарги від 04.02.2016р. за №626/10/04-36-10-07-09 скасовано повідомлення-рішення Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 03.12.2015р. в частині 299786 грн. збільшеного грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість» (основний платіж 199857 грн., штрафні (фінансові) санкції 99929 грн.), в іншій частині залишено вказане податкове повідомлення-рішення без змін; скарга платника податку залишена без задоволення по суті.

На підставі рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду первинної скарги від 04.02.2016р. за №626/10/04-36-10-07-09 Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено повідомлення-рішення № від 02.02.2016р. про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість на суму 199857 грн., за період - квітень 2015 року.

Правомірність винесених Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 198 ПК України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 ПК України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.

Згідно листа інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції.

- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.

- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 ст.9 цього Законупідставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Із змісту статті 9 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а також обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, зокрема шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

Перевіркою встановлено взаємовідносини ТОВ «Медиком» з ТОВ «Монолитід» та ТОВ «Радена».

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2015р. між ТОВ «Медиком» (замовник) та ТОВ «Радена» (виконавець) укладено договір надання послуг №42/04-2015, згідно якого виконавець зобовязується надати послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов цього договору підтверджується актами здачі-прийнятття робіт (надання послуг): акт №1008 від 29.04.2015р. - надані послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на суму 480000 грн. з ПДВ; акт №1379 від 30.04.2015р. - надані послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на суму 480000 грн. з ПДВ; акт №936 від 28.04.2015р. - надані послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на суму 480000 грн. з ПДВ.

За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Радена» на адресу позивача була виписана податкові накладні №936 від 28.04.2015р., №1008 від 29.04.2015р., №1379 від 30.04.2015р.

Розрахунок між ТОВ «Медиком» та ТОВ «Радена» здійснено шляхом виписання простих вексельних платежів Серія АА №2678742 від 29.01.2016р. та Серія АА №2678743 від 29.01.2016р.

Актом про вексельний платіж від 29.01.2016р. встановлено, що заборгованість замовника за договором №42/04-2015 від 01.04.2015р. відсутня.

02.06.2015 року між ТОВ «Медиком» (замовник) та ТОВ «Монолитід» (виконавець) укладено договір надання послуг №12/06-2015, згідно якого виконавець зобовязується надати послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов цього договору підтверджується актами здачі-прийнятття робіт (надання послуг): акт №907 від 26.06.2015р. - надані послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на суму 420000 грн. з ПДВ; акт №896 від 26.06.2015р. - надані послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на суму 420000 грн. з ПДВ; акт №908 від 26.06.2015р. - надані послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на суму 420000 грн. з ПДВ; акт №1117 від 30.06.2015р. - надані послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на суму 420000 грн. з ПДВ; акт №1038 від 30.06.2015р. - надані послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на суму 420000 грн. з ПДВ; акт №1118 від 30.06.2015р. - надані послуги з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на суму 420000 грн. з ПДВ.

За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Монолитід» на адресу позивача була виписана податкові накладні №907 від 26.06.2015р., №896 від 26.06.2015р., №1379 від 30.04.2015р., №908 від 26.06.2015р., №1117 від 30.06.2015р., №1038 від 30.06.2015р., №1118 від 30.06.2015р.

Розрахунок між ТОВ «Медиком» та ТОВ «Радена» здійснено шляхом виписання простих вексельних платежів Серія АА №2678738 від 28.01.2016р., Серія АА №2678739 від 28.01.2016р. та Серія АА №2678740 від 28.01.2016р.

Актом про вексельний платіж від 28.01.2016р. встановлено, що заборгованість замовника за договором №12/06-2015 від 02.06.2015р. відсутня.

Слід зазначити, що основною діяльністю ТОВ «Медиком» є діяльність лакарняних закладів; загальна медична практика, діяльність у сфері охорони здоровя, що передбачає наявність медичного обладнання, яке в свою чергу має бути у належному робочому стані. З акту перевірки вбачається наявність на балансі ТОВ «Медиком» медичного обладнання: рентгенівська діагностична система; автоматизоване робоче місце лікаря-рентгенолога АРМ; алкотест «Алконт 01 СУ», аналізатор сечі, апарат для УВЧ, апарат електрохірургічний, дефібрилятор-мотітор, електрокардіограф тощо.

Отже здійснення профілактичної діагностики та обслуговування обладнання є необхідним заходом задля забезпечення та підтримання належного робочого стану медичного обладнання.

Встановленими під час розгляду справи обставинами підтверджено отримання позивачем від контрагентів ТОВ «Монолитід» та ТОВ «Радена» послуг з профілактичної діагностики та обслуговування обладнання на загальну суму 3960000 грн., а також їх використання у власній господарській діяльності. Отже, позивачем було повністю дотримано всіх вимог закону з реалізації права на податковий кредит. Вказані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.

Відповідачем також не було надано суду належних документальних доказів відсутності у ТОВ «Монолитід» та ТОВ «Радена» спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання вказаних спірних правочинів, зокрема того, що ТОВ «Монолитід» та ТОВ «Радена» не були зареєстровані в якості платника податку на додану вартість або того, що його реєстрація платником податку на додану вартість була анульована у встановленому законом порядку.

Висновки суду засновані на результатах вивчення первинних документів бухгалтерського та податкового обліку позивача, внаслідок чого спростовується висновок перевірки в частині відсутності реального здійснення господарської операції.

В свою чергу висновки перевірки щодо виявлених порушень по контрагентам ТОВ «Монолитід» та ТОВ «Радена» ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого порушення в частині завищення сум податкового кредиту, без будь-якого посилання на відсутність первинних документів або їх недоліки, та обґрунтовані наявною інформацією відносно ТОВ «Монолитід» та ТОВ «Радена».

Щодо встановлених в ході перевірки даних про можливу відсутність трудових та матеріальних ресурсів, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Порушення вимог податкового законодавства з боку контрагента чи третьої особи тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру такого доходу, у звязку з чим висновки контролюючого органу про завищення суми податкового кредиту за господарськими відносинами з контрагентами ТОВ «Монолитід» та ТОВ «Радена» є безпідставними.

Статтею 4 Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства України визначено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

У зв'язку із цим презюмується, що дії та рішення платника податків вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника - достовірними.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог до оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність платника податків про зазначення його контрагентами недостовірних відомостей.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Проте, під час розгляду справи відповідачем таких доказів суду надано не було

Відтак, обставинами, встановленими під час розгляду справи, спростовано висновки перевірки про порушення позивачем п.44.1 ст.44, ст..185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України, ст..1, п.2 ст.3, ст..4, п.6 ст.8, п.1 та п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністверства фінансів України від 24.05.1995р. №88, за наслідком чого ТОВ «Медиком» занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 660000,00 грн., у тому числі: у квітні 2015 року на суму 240000,00 грн., у червні 2015 року на суму 420000,00 грн.

Враховуючи вище зазначене, винесені на підставі хибних висновків акту перевірки оскаржувані податкові повідомлення - рішення № від 03.12.2015р., яким ТОВ «Медиком» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 990000,00 грн., та № від 02.02.2016р., яким ТОВ «Медиком» зменшено розмір відємного значення податку на додану вартість за квітень 2015 року на 199857 грн., є такими, що прийняті податковим органом протиправно, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати слід розподілити відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Медиком» до Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 03.12.2015р. про збільшення ТОВ «Медиком» суми грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість» за основним платежем 660000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 330000 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 02.02.2016р. про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість на суму 199857 грн., за період - квітень 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Медиком» сплачений судовий збір у розмірі 13351,07 грн. (тринадцять тисяч триста пятдесят одна гривня 07 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_1