Справа № 2-а/489/42/2016
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/42/2016

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Спінчевська Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області подало апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Постановою від 25 лютого 2016 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Ленінський районний суд м. Миколаєва задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 18 грудня 2015 року №316, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 15 статті 96 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13600 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а також не повно з'ясував обставини справи, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апелянт зазначає, що проведення у 2004 році підприємством з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» реконструкції АЗС за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 53-в, за рахунок влаштування стаціонарного автомобільного газозаправного пункту на два резервуари для зрідженого газу, газозаправної колонки та навісу, без введення в експлуатацію підтверджено матеріалами справи. Оскільки ОСОБА_1 є регіональним менеджером по збуту в м. Миколаєві відділу роздрібної торгівлі нафтопродуктами ПІІ «АМІК» та призначений відповідальним за забезпечення роботи даного об'єкта, тому саме він має нести адміністративну відповідальність за експлуатацію реконструйованої АЗС без прийняття об'єкту до експлуатації.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував положення статті 14 КУпАП, якою передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Також, апелянт посилається на те, що експлуатація є триваючим правопорушенням, а тому обчислення шестимісячного строку притягнення до відповідальності підлягає з часу, коли посадовій особі інспекції державного архітектурно-будівельного контролю стало відомо про вчинення адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що 10 липня 2015 року головним державним інспектором Інспекційного відділу м. Миколаєва управління ДАБІ у Миколаївській області у присутності регіонального менеджера ОСОБА_2, на підставі п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 553, проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил підприємством з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» на об'єкті «Автозаправна станція» за адресою: вул. Генерала Карпенка, 53-В в м. Миколаєві.

Під час проведення перевірки встановлено, що АЗС введена до експлуатації актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 16 вересня 1997 року. У 2004 році ПІІ «Лукойл-Україна» проведена реконструкція АЗС за рахунок влаштування стаціонарного автомобільного газозаправного пункту на два резервуари для зрідженого газу загальною ємкістю 10 куб.м, газозаправної колонки та навісу. За рахунок даної реконструкції АЗС, технологічне обладнання якої призначено для заправляння автотранспорту моторним паливом двох або трьох видів, серед яких дозволяється рідке моторне паливо (бензин та/або дизельне паливо), відноситься до багатопаливної автозаправної станції.

Суд першої інстанції встановив, що в акті перевірки від 10 липня 2015 року також зазначено, що у 2010 році ПІІ «Лукойл-Україна» на вказаній АЗС виконало будівельні роботи з реконструкції щодо влаштування додаткового виїзду з АЗС, проте станом на липень 2015 року в Управлінні не зареєстровано дозвільних документів, що дають право виконувати будівельні роботи з реконструкції АЗС у м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка, 53-В. Після реконструкції у 2004 році та у 2010 році АЗС не приймалась до експлуатації, на час проведення перевірки експлуатується, що є порушенням ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також суд першої інстанції встановив, що 03.12.2015р. головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ у Миколаївській області у присутності представника ПІІ «АМІК Україна» ОСОБА_1 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті АЗС за адресою: вул. Генерала Карпенка, 53-В, м. Миколаїв, за результатами якої встановлено, що ПІІ «АМІК Україна» надано припис про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності від 10.07.2015р. №13 з вимогою негайно зупинити експлуатацію реконструйованої АЗС за вказаною адресою до прийняття в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства та усунути порушення містобудівного законодавства шляхом прийняття реконструйованої АЗС до експлуатації в термін до 20.10.2015р. Проте, на момент проведення перевірки АЗС експлуатується без прийняття вказаного об'єкту до експлуатації, що є порушенням ч.10 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Суд першої інстанції встановив, що на підставі акту від 03.12.2015р. стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 15 ст. 96 КУпАП, а постановою №316 від 18.12.2015р. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 15 ст. 96 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13600 грн.

Оскаржену постанову суд першої інстанції визнав протиправною, зазначивши, що на підставі ч. 8, ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.1 ст.1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення в сфері містобудівної діяльності», обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 працює в ПІІ «АМІК Україна» на посаді регіонального менеджера в м. Миколаєві і не є суб'єктом, на якого згідно чинного законодавства покладений обов'язок введення об'єкту будівництва в експлуатацію, а відтак він не може нести відповідальність за вказане правопорушення.

За висновками суду першої інстанції, оскільки позивач лише виконує на підприємстві обов'язки менеджера по збуту нафтопродуктів і будь-яких повноважень щодо вирішення питань, пов'язаних з об'єктами будівництва підприємства він не має, тому притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.15 ст. 96 КУпАП є незаконним.

Справа розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд встановив, що постановою №316 від 18.12.2015р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.15 ст.96 КУпАП.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Частиною 15 статті 96 КУпАП передбачено, що діяння, передбачене частиною чотирнадцятою цієї статті, (експлуатація об'єктів будівництва IV категорії складності, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію) вчинене щодо об'єктів V категорії складності, - тягне за собою накладення штрафу від семисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником будівництва є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Таким чином, обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 з 12.10.2015р. працює в ПІІ «АМІК Україна» на посаді регіонального менеджера по збуту в м. Миколаєві відділу роздрібної торгівлі нафтопродуктами, а тому висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не є суб'єктом, на якого, згідно чинного законодавства, покладено обов'язок введення об'єкту будівництва в експлуатацію і не може нести відповідальність за вказане правопорушення, судова колегія вважає правильним (а.с.43).

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на ст.14 КУпАП, якою передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довіреності, позивач не уповноважений ПІІ «АМІК Україна» на вирішення питань, пов'язаних з об'єктами будівництва підприємства. ОСОБА_1 виконує на підприємстві обов'язки менеджера по збуту нафтопродуктів, координує роботу ПІІ «АМІК Україна» лише з питань: контролю відповідності цін на нафтопродукти; внесення Генеральному директору пропозицій щодо притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності; укладення договорів; підписування з підприємствами, установами, організаціями цивільно-правових угод, що стосуються електропостачання, водопостачання, газопостачання в Регіоні діяльності; підписання актів приймання-передачі робіт (послуг), що підтверджують факт виконання робіт (надання послуг) по вказаних договорах; видання та підписування розпоряджень про проведення стажування, про допуск до самостійної роботи персоналу (а.с.44).

Таким чином, вчинення дій щодо вжиття заходів для зупинення експлуатації реконструйованої АЗС, чи для усунення порушень містобудівного законодавства шляхом прийняття реконструйованої АЗС до експлуатації, не входить до службових обов'язків ОСОБА_1, у зв'язку з чим притягнення його до відповідальності на підставі ч.15 ст.96 КУпАП за порушення ч.10 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є незаконним через відсутність такої складової як вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області №316 від 18.12.2015р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 1 ч. 1 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець