Справа № 826/14466/15
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

Петрика І.Й.,

за участю секретаря Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мироник Оксани Вікторівни, третя особа: публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мироник Оксани Вікторівни про визнання незаконними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., яка здійснюючи функції державного реєстратора, вчинила 31.07.2012 запис в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Єдиний деревний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна) стосовно заміни іпотекодержателя - публічного акціонерного товариства «Сведбанк» - на нового іпотедержателя - публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» - за іпотечним договором від 09.04.2008 №2731, що був укладений між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Сведбанк» стосовно обтяження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності ОСОБА_3

Позовні вимоги мотивовано тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., як державним реєстратором, без належної на те правової підстави 31.07.2012 внесено запис в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно (Єдиний деревний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна) стосовно заміни іпотекодержателя щодо обтяження нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_3

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року провадження в адміністративній справі закрито, роз'яснено позивачу, що вирішення спірних правовідносин відноситься до юрисдикції загального суду з урахуванням правил територіальної підсудності.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року, як таку, що прийнята з порушенням норм права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва підлягає залишення без змін, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України , суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку позивач оскаржує саме нотаріальні дії, які вчиняються нотаріусом - не суб'єктом владних повноважень, у зв'язку з чим дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає висновок суду першої інстанції правильним з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України "Про нотаріат", в статті 1 якого визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається, зокрема, на нотаріусів, які займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно зі ст. 50 цього ж Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акт.

Система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна. У діях нотаріуса немає ані адміністративного примусу, ані управлінських повноважень, хоча він і є посадовою особою (але не державним службовцем), а нотаріальну діяльність слід характеризувати як публічно-правову, оскільки вона здійснюється від імені держави. Між нотаріальною та адміністративною діяльністю існує суттєва різниця за юридичним характером, колом суб'єктів та структурою їх правовідносин, цілями, результатами та методами регулювання.

Крім того, якщо метою виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом цієї діяльності є управлінське рішення, яким один суб'єкт приписує певну поведінку іншому суб'єкту, то метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб'єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже об'єктивно існуючі факти, права та обов'язки, які суб'єкти права покладають на себе за своїм бажанням.

Також слід зазначити, що структура нотаріату утворена таким чином, що вони не пов'язані між собою в організаційному відношенні і при вчиненні нотаріальних дій. Що ж до владності у нотаріальних правовідносинах, то вона виявляється лише в офіційній силі нотаріальних актів. Правовідносини, що виникають між нотаріусами та іншими суб'єктами нотаріальної діяльності, є суто процесуальними за своєю сутністю і не можуть характеризуватися як владні відносини у розумінні КАС України.

Слід зазначити, що незалежно від того, є нотаріус приватним чи працює у державній нотаріальній конторі (Закон № 3425-XII фактично прирівнює за правовим статусом державних і приватних нотаріусів), він не може вважатися суб'єктом владних повноважень.

Згідно вищезазначеної норми, за своїм правовим статусом нотаріус не є суб'єктом владних повноважень в розумінні КАС України. Тому, нотаріальні дії, які вчиняються нотаріусами відповідно до Закону України "Про нотаріат" не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що нотаріус може вчиняти дії, які мають публічно-правовий характер, зокрема, реєстраційні дії, які вчиняються не на підставі Закону України "Про нотаріат", а на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". У такому випадку нотаріусам як спеціальним суб'єктам делеговані владні повноваження, та на них покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Однак, у даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є вчинення нотаріальних дій щодо заміни іпотекодержателя, тобто вчинення нотаріальних дій на підставі Закону України "Про нотаріат".

Отже, з урахуванням положень ст. 17 КАС України даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та згідно положень ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

Доводи апелянта щодо порушення строків розгляду справи не призвели до неправильного вирішення справи та такі не можуть бути підставою для скасування ухвали про закриття провадження у справі з підстав неналежності його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.07.2016

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді Л.П. Борисюк

І.Й. Петрик

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.