Справа № 428/4764/16-а
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/4764/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів Горбенка Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із вищевказаним позовом, в якому просив про наступне:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 19.03.2002 року, в період проходження служби в органах внутрішніх справ України та при виконанні службових обов'язків, він отримав травму, в результаті чого 10.10.2012 року йому було встановлено 3 (третю) групу інвалідності, ступінь втрати працездатності 30%. 23.11.2012 року позивачу була затверджена одноразова грошова допомога по третій групі інвалідності, виплата якої здійснена платіжним дорученням від 31.01.2013 року № 76 в сумі 15093,00 грн. З 22 вересня 2015 року позивачу встановлено другу групу інвалідності (ступінь втрати працездатності - 80%) в зв'язку з травмою, отриманою 19.03.2002 року в період проходження служби в органах внутрішніх справ України та при виконанні службових обов'язків. На час встановлення йому другої групи інвалідності частина 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» діяла в редакції від 13.02.2015 року, згідно якої у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. 11 березня 2016 року позивач звернувся з заявою та всіма необхідними документами до Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Луганській області полковника поліції Покиньбороди Ю.М. з проханням провести виплату грошової допомоги як інваліду другої групи в зв'язку з травмою, отриманою 19.03.2002 року в період проходження служби в органах внутрішніх справ України та при виконанні службових обов'язків. Проте листом від 18.03.2016 року за вих. №347/111/22-2016 Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області, яке є правонаступником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, було відмовлено у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та повідомлено, що Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-УІІІ «Про внесення змін до ст. 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги та постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 затверджено «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», згідно якого змінено умови призначення одноразової грошової допомоги у випадках повторних оглядів МСЕК, а саме передбачено проведення виплати в разі виникнення права на одноразову грошову допомогу у більшому розмірі, якщо таке право виникло протягом двох років після первинного огляду МСЕК (з будь-якою причиною втрати працездатності). При цьому одноразова грошова допомога виплачується особам, у яких право на отримання такої допомоги виникло з дати набрання чинності зазначеним вище законом, тобто з 12 березня 2015 року. Так як первинно йому була встановлена третя група інвалідності від травми голови, пов'язаної з виконанням службових обов'язків 05.10.2012 року, то при повторному встановленні другої групи інвалідності 22.09.2015 року, права на виплату не має. Позивач вважає, що відмова відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки його право на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму виникло 22.09.2015 року, тобто раніше, ніж набрав чинності Порядок № 850 від 21.10.2015 року, а відтак посилання на пункт 4 Порядку № 850 від 21.10.2015 року, як на підставу відмови у виплаті зазначеної одноразової допомоги є протиправним.

Представник відповідачів надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що відповідно до вимог постанови № 850 КМУ у позивача сплинув строк щодо отримання грошової допомоги так я к після встановлення первинної групи інвалідності минуло більше ніж два роки.

Представник МВС України Ляхова К.О. надала до суду письмове клопотання про передачу справи за підсудністю до іншого суду, у задоволенні якого судом було відмовлено шляхом постановлення ухвали в судовому засіданні 21.06.2016 року без виходу до нарадчої кімнати, що відповідає ч. 5 ст. 22 КАС України. Вказана ухвала суду була мотивована тим, що позовна вимога про визнання дій відповідача протиправними стосується дій відповідача щодо соціальної виплати з приводу інвалідності позивача, а отже така вимога у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України підлягає розгляду саме місцевим загальним судом.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, які викладені у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, які викладенні в письмових запереченнях проти позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із копією трудової книжки серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 від 01.10.2015 року, 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звільнений з посади головного спеціаліста сектору медичного забезпечення ГУ УМВС України в Луганській області за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до копії Висновку за фактом отримання тілесних ушкоджень працівником відділу охорони здоров'я УМВСУ ОСОБА_1 та їх кваліфікації, затвердженого заступником начальника УМВС України в Луганській області О.В. Видрою від 09.04.2005 року, визнано, що старший інспектор-лікар (по спеціальних установах) відділу охорони здоров'я УМВСУ капітан міліції ОСОБА_1 19 березня 2002 року в період проходження служби при виконанні службових обов'язків отримав тілесні ушкодження у вигляді забиття лівого передпліччя, ЗЧМТ, струсу головного мозку, колотої рани долоні.

З копії Витягу з наказу УМВС України в Луганській області «По особовому складу» № 336 о/с від 29.09.2011 року вбачається, що згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів МВС у запас Збройних сил України за п. 64 «а» (за віком) головного спеціаліста сектору медичного забезпечення УМВС України в області майора міліції ОСОБА_1. Вислуга на день звільнення у календарному обчисленні становить - 12 років 09 місяців 05 днів. Загальний трудовий стаж - 30 років 09 місяців 27 днів, для виплати одноразової грошової допомоги вислуга становить - 12 років 09 місяців 05 днів.

Згідно із копією Акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 19 березня 2002 року о 19 год. 30 хв. зі старшим інспектором-лікарем (по спеціальних установах) Відділу охорони здоров'я УМВСУ в Луганській області капітаном міліції ОСОБА_1, складеного на підставі наказу № 68 від 14.11.2011 року завідуючого СМЗ УМВС України в Луганській області С.М. Бурега від 15.11.2011 року, на підставі п. 3.9 та п. 3.19 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002 року, вважається, що нещасний випадок з капітаном міліції ОСОБА_1 у вигляді «струсу головного мозку» стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до копії Акту № 6 про нещасний випадок (у тому числі поранення), що стався 19 березня 2002 року о 19 год. 30 хв. зі старшим інспектором-лікарем (по спеціальних установах) Відділу охорони здоров'я УМВСУ в Луганській області капітаном міліції ОСОБА_1, затвердженого завідуючим СМЗ УМВС України в Луганській області С.М. Бурегою від 15.11.2011 року, нещасний випадок з капітаном міліції ОСОБА_1 у вигляді «струсу головного мозку» стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

З копії Постанови військово-лікарської комісії ГУ УМВС України в Луганській області № 10 від 06.08.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено факт отримання 19.03.2002 року травми голови при виконанні ним службових обов'язків.

Відповідно до копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 2-20 ВГ № 0000447, виданої Луганським комунальним закладом «Обласний центр медико-санітарної експертизи» Обласна МСЕК від 10.10.2012 року, ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 склав 30% у зв'язку із отриманням 19.03.2002 року травми голови при виконанні службових обов'язків.

З копії Виписки з Акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 157650, виданої Луганським комунальним закладом «Обласний центр медико-санітарної експертизи» Обласна МСЕК від 22.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 з 22.09.2015 року встановлена друга група інвалідності у зв'язку з отриманням 19.03.2002 року травми голови при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА № 005047, виданої Луганським комунальним закладом «Обласний центр медико-санітарної експертизи» Обласна МСЕК від 01.10.2015 року, ОСОБА_1 встановлено 80% втрати професійної працездатності на підставі Постанови військово-лікарської комісії ГУ УМВС України в Луганській області № 10 у зв'язку з отриманням 19.03.2002 року травми голови при виконанні службових обов'язків.

З копії довідки № 10/6-481 Сектору охорони праці Управління матеріального забезпечення ГУ УМВС України в Луганській області від 27.10.2015 року вбачається, що висновок комісії з розслідування про те, що вказаний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, відповідає обставинам події.

Відповідно до копії довідки № 522, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області від 27.10.2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області і отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії МВС України.

Згідно із копією довідки про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги № 9/1539, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку від ГУ УМВС України в Луганській області від 06.11.2015 року, грошове забезпечення ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги склало 1397,50 грн.

З копії пояснення начальника ВЗСВ УФЗБО ГУ МВС України у Луганській області Нагорняка Л.М. вбачається, що у зв'язку з тим, що матеріали про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 знаходиться в адміністративній будівлі ГУ УМВС України в Луганській області, яка розташована на непідконтрольній території, надати документи про призначення йому допомоги не має можливості. Згідно електронних даних, одноразова грошова допомога ОСОБА_1 була затверджена 23.11.2012 року по третій групі інвалідності від травми, отриманої при виконанні службових обов'язків та 30 відсотків втрати працездатності. Виплата здійснена платіжним дорученням № 76 від 31.01.2013 року в сумі 15093,00 грн.

З копії заяви (рапорту) ОСОБА_1 вбачається, що позивач у жовтні 2015 року звернувся із вказаною заявою та доданими до неї документами до начальника ГУ МВС України в Луганській області щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із отриманням другої групи інвалідності.

06.11.2015 року листом № 9/4-1559 до МВС України з боку УФСБО ГУ МВС в Луганській області було надіслано для затвердження документи на виплату одноразової грошової допомоги пенсіонерам МВС, в тому числі ОСОБА_1

Листом від 18.11.2015 року № 15/5-6727 на підставі п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850, МВС України повернуло без права на виплату допомоги матеріали ОСОБА_1

02.12.2015 року листом № 9/4-83 начальник УФСБО ГУ МВС в Луганській області повідомив про відсутність права на виплату у ОСОБА_1

Також, копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджується, що ОСОБА_1 11.03.2016 року засобами поштового зв'язку звернувся до Голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області із листом, який було вручено адресату 11.03.2016 року.

Відповідно до копії листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області № 347/111/22-2016 від 18.03.2016 року, оскільки ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності від травми голови, пов'язаної з виконанням службових обов'язків 05.10.2012 року, то при повторному встановленні другої групи інвалідності 22.09.2015 року права на виплату не має.

Згідно із ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції, яка була чинною станом на час встановлення позивачу другої групи інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1, 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 (далі - Порядок № 850), ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Суд звертає увагу, що вищевказаний Порядок № 850 був опублікований в Офіційному віснику України та набрав чинності лише 10 листопада 2015 року, тобто до звернення позивача із заявою про виплату йому допомоги та до направлення відповідних документів щодо виплати допомоги на розгляд МВС України.

Отже, до спірних правовідносин слід застосувати Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707, в редакції, яка була чинною станом на жовтень 2015 року (далі - Порядок № 707).

Відповідно до п. 1 Порядку № 707 у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

Згідно із п. 5 Порядку № 707 для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби певний перелік документів.

Відповідно до п. 7 Порядку № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Таким чином, виконання вимог ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» покладено Законом та підзаконним нормативно-правовим актом саме на органи міліції, до яких і звертався позивач.

При цьому суд звертає увагу, що Головне управління Національної поліції в Луганській області не є правонаступником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, в той час як Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області станом на час розгляду справи остаточно не ліквідоване та продовжує існувати в якості юридичної особи.

Проте, відмова у виплаті допомоги була надана позивачу, в тому числі, Головним управлінням Національної поліції в Луганській області, до якого позивач у встановленому Законом порядку за виплатою допомоги не звертався, що свідчить про очевидну протиправність дій Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію».

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Луганській області здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат суд повторно зауважує, що Головне управління Національної поліції в Луганській області не є органом міліції, в якому працював позивач та який зобов'язаний брати участь в проведенні відповідних виплат позивачу. Отже, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права на належний розгляд заяви про отримання одноразової грошової допомоги в порядку частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» та з метою захисту права на отримання такої допомоги.

Судом під час розгляду справи достовірно встановлено, що МВС України та Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області під час розгляду заяви позивача застосували положення Порядку № 805, в той час як застосуванню підлягав Порядок № 707, який не містить такої підстави для відмови у проведенні виплати або повернення документів як сплив дворічного строку після первинного встановлення інвалідності.

Згідно із ч. 2 ст. 11 суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного захисту тих прав, про захист яких просить позивач, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог наступним чином:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без права на виплату документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області повторно звернутися до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги задоволенні частково, позивача було звільнено від сплати судового збору і сторони не заявляли про наявність у них будь-яких судових витрат, у зв'язку із чим судові витрати, які підлягають розподілу згідно із положеннями ст. 94 КАС України у цій справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без права на виплату документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області повторно звернутися до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова в повному обсязі складена та підписана 07 липня 2016 року.

Суддя Д.Б. Баронін