Справа № П/811/117/16
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2016 рокусправа № П/811/117/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача: Юхименка О.В.
суддів: Кругового О.О. Нагорної Л.М.
за участю секретаря судового засідання: Царьова Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду

від 05 травня 2016 року

у справі № П/811/117/16

за позовом ОСОБА_1 ,
до відповідача Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,

про визнання неправомірними та скасування наказів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (далі Відповідач), у якому, з урахуванням уточнених вимог, просив:

- скасувати наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 10.12.2015 № 1953 про усунення його від виконання службових обов`язків та наказ від 16.01.2016 № 57 по результатам службового розслідування, так як підстави прийняття такого рішення про використання коштів і порушення штатної дисципліни розслідуванням не доведені та не підтвердились, та відповідно до вимог статті 11.1 наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260, за період відсторонення від виконання службових обов`язків виплатити додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків;

- скасувати наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15.12.2016 № 1968 про притягнення його до матеріальної відповідальності, оскільки за результатами перевірки встановлено, що виплати були проведені на підставі діючого законодавства та порушень не доведено;

- скасувати наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 20.01.2016 № 84, від 20.01.2016 № 86 та від 28.03.2016 № 481 про призначення службового розслідування та усунення його від посади, в зв`язку з тим, що при перевірці, проведеній представниками військової частини НОМЕР_2 факти по незаконній виплаті компенсації середньої заробітної плати та виплати заробітної плати при звільненні працівників під час проведення мобілізації не підтвердилась, та поновити виплату компенсації середньої заробітної плати з 01.09.2015;

- скасувати наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 27.01.2016 № 125 про направлення документів щодо звільнення позивача з військової служби, в зв`язку з тим, що відповідно до висновків службового розслідування, проведеного представниками військової частини НОМЕР_2 , дисциплінарне стягнення не відповідає ступеню провини позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що службове розслідування було проведено з грубим порушенням правових норм, а саме - Постанови Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» та наказу Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування в Збройних Силах України», а також тим, що були відсутні законодавчо визначені підстави для притягнення його до матеріальної відповідальності та усунення від виконання службових обов`язків. (а. с. 3, 4, 82-86 т. 1, 39 т. 2).

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог (а. с. 32-37 т. 2).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Постанова суду обґрунтована тим, що оскільки відповідач у справі діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, вимоги позивача задоволенню не підлягають у повному обсязі. (а. с. 59-62 т. 2).

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 - Позивач, вказує на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи та просить задовольнити його вимоги, скасувавши постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що прийняті Відповідачем накази є необґрунтованими, прийнятими передчасно, а суд, розглядаючи справу, залишив поза увагою, що висновки ДФІ про нібито допущені ним порушення не відповідають фактичним обставинам справи та не знайшли підтвердження при проведенні внутрішнього службового розслідування вищестоящого штабу військової частини НОМЕР_2 . (а. с. 67-70 т. 2).

Військова частина польова пошта НОМЕР_1 Відповідач, надав заперечення на апеляційну скаргу, де зазначив про необґрунтованість доводів Відповідача, які не спростовують висновків суду першої інстанції та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про перенесення її розгляду до суду не подавали, тому, у відповідності до положення ст. 41 КАС України, фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу № 58 від 19.03.2014, згідно з мобілізаційним планом ОСОБА_1 зарахований на службу як військовозобов`язаний з 19 березня 2015 року, з указаної дати приступив до виконання службових обов`язків помічника командира полку з фінансово-економічної роботи та йому визначено посадовий оклад і встановлено відповідні надбавки (а. с. 9 т. 1).

У червні-липні 2015 року уповноваженими особами ДФІ було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності в/ч НОМЕР_3 , за результатами якої складено Акт № 08-09/22 від 27.08.2015, з висновками про допущені порушення як командиром частини, так і Позивачем (а. с. 141-148 т. 1) та до військової частини направлено лист-вимогу про усунення порушень, отриману Відповідачем 02.12.2015 (а. с. 137-140 т. 1).

З посиланням на вказаний лист-вимогу 10 грудня 2015 року командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_1 видано наказ № 1951 про призначення службового розслідування по факту неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, яке слід провести у термін до 03.01.2016. (а. с. 46).

Крім того, 10 грудня 2015 року Відповідачем видано наказ № 1953, відповідно до якого Позивача відсторонено від виконання службових обов`язків з 10.12.2015 на термін до закінчення службового розслідування. Виконувати обов`язки Позивача на період розслідування покладено на ОСОБА_2 (а. с. 47-48 т. 1).

За висновками службового розслідування складено та затверджено Акт службового розслідування та запропоновано накласти на Позивача дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (а. с. 49-58 т. 1).

15.12.2015 року (до закінчення службового розслідування) командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_1 видано наказ № 1968 «Про притягнення до матеріальної відповідальності», згідно пунктів 3 та 4 якого підполковника ОСОБА_1 наказано притягнути до повної матеріальної відповідальності, а ТВО начальника фінансово-економічної служби занести 11.360,24 грн в книгу грошових нарахувань та стягнень, стягнути з Позивача дану суму. (т. 1 а. с. 119-122).

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 № 57 від 16.01.2016 зі змінами, внесеними до нього наказом № 125 від 27.01.2016, з посиланням на встановлення службовим розслідуванням факту неналежного виконання підполковником ОСОБА_1 службових обов`язків, вирішено клопотати перед вищестоящим командуванням про накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. (а. с. 59-63 т. 1).

Згідно з наказами Відповідача № 84 від 20 січня 2016 року відносно Позивача повторно призначено службове розслідування по факту неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов`язків (а. с. 68) та наказом № 86 від 20.01.2016 його знову відсторонено від виконання службових обов`язків з 20.01.2016 на період до закінчення службового розслідування (а. с. 69 т. 1) наказом № 438 від 18.03 2016 термін службового розслідування продовжено до 25.05.2016. (а. с. 76 т. 1).

Крім того, отримавши клопотання командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 № 57 про звільнення Позивача з військової служби за службовою невідповідністю, та враховуючи висновки службового розслідування, проведеного офіцером фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 220 від 24.02.2016 ОСОБА_1 оголошено сувору догану та зобов`язано Відповідача внести зміни в пункт 17 наказу № 58 (а. с. 217) щодо підстав звільнення працівників 19 березня 2015 року (а. с. 123-124, 125-133 т. 1).

Не дивлячись на це, 28.03.2016 командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , з посиланням на доповідну ОСОБА_4 , видано наказ № 480, згідно з яким відносно Позивача знову призначено службове розслідування по факту безпідставної виплати вихідної допомоги працівникам, звільненим 19 березня 2015 року (а. с. 117, 118) та наказом Відповідача № 481 від 28.03.2016 Позивача в черговий раз усунуто від виконання службових обов`язків з указаної дати до закінчення службового розслідування. (а. с. 114 т. 1).

Визнання протиправними та скасування вищевказаних наказів і було предметом даного судового спору.

За позицією Позивача, всі видані накази є протиправними, оскільки службове розслідування проводилось Відповідачем з грубим порушенням діючих правових норм та не відповідає фактичним обставинам справи, більш того, службовим розслідуванням, проведеним вищестоящим керівництвом (військовою частиною НОМЕР_2 ) факти по незаконній виплаті компенсації середньої заробітної плати та виплати заробітної плати при звільненні працівників під час проведення мобілізації не підтвердилась.

За позицією Відповідача, з якою погодився суд першої інстанції, при виданні усіх наказів про проведення службового розслідування та відсторонення Позивача від займаної посади та притягнення його до матеріальної відповідальності, вони діяли у межах повноважень та у відповідності до законів, а висновки таких розслідувань відповідають фактичним обставинам справи та правовим нормам, що регулюють правовідносини.

Колегія суддів, вважає таку позицію Відповідача помилковою, а висновки суду першої інстанції необґрунтованими та такими, що зроблені з порушенням норм матеріального права.

При цьому, розглядаючи кожну із заявлених Позивачем вимог (в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить прийняти рішення про задоволення усіх заявлених вимог), колегія суддів враховує наступне.

Щодо вимоги про скасування наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 1953 від 10.12.2015 про усунення його від виконання службових обов`язків (а. с. 47 т. 1)

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року вказані позовні вимоги залишено без розгляду (а. с. 57, 58 т. 2). Вказана ухвала жодною зі сторін, у тому числі і Позивачем, не оскаржена, та набрала законної сили.

Оскільки наказ № 1953 від 10.12.2015 про усунення Позивача від виконання службових обов`язків не скасовувався та був діючим, а тому підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо виплати йому додаткових видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків, задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про скасування наказу № 57 від 16.01.2016, яким Відповідачем вирішено здійснити повідомлення до військової прокуратури про наявність в діях Позивача ознак складу злочину та за результатом висновків проведеного службового розслідування вирішено притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності (а. с. 59 т. 1), то вказані вимоги слід розглядати, враховуючи наявність послідуючого наказу № 125 від 27.01.2016, яким внесено зміни саме в наказ № 57 та визнано, що пункти 2, 3 цього наказу втратили чинність, натомість вказаний наказ доповнено пунктом 2, а саме: клопотати перед вищестоящим командуванням про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Таким чином, вказана вимога фактично зводиться до незгоди з діями Позивача та наявністю права і підстав у командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 клопотати перед вищестоящим командуванням про накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Приписами статей 85 та 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України регламентовано, що якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для покарання військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що видаючи оскаржуваний наказ № 125 від 27.01.2016, яким Відповідачем самостійно усунено допущені порушення правових норм при виданні наказу № 57, останній діяв у межах повноважень та у відповідності до приписів правових норм, що регулюють спірні правовідносини.

Тим більше, владою старшого командира військової частини НОМЕР_2 , згідно з наказом № 220 від 24.02.2016 ОСОБА_1 за допущені порушення оголошено сувору догану (а. с. 123, 124 т. 1), що ним і не оскаржується. За таких обставин підстави для задоволення і цієї частини вимог відсутні.

Щодо вимог ОСОБА_1 про скасування наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15.12.2015 № 1968, згідно пунктів 3 та 4 якого Позивача наказано притягнути до повної матеріальної відповідальності та занести 11.360,24 грн в книгу грошових нарахувань та стягнень, стягнувши з ОСОБА_1 дану суму (т. 1 а. с. 119-122), колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту оскаржуваного наказу, підставою для видання вказано наказу стали саме висновки уповноважених працівників ДФІ, викладені в акті ревізії при перевірці окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_3 від 27.08.2015 № 08/09/22 та лист-вимога, направлений до Відповідача про усунення порушень, виявлених при проведенні ревізії від 25.09.2015 № 11-08-14-14/4707, тобто, саме на виконання листа-вимоги ДФІ вирішено стягнути з Позивача вказану суму спричиненої військовій частині шкоди.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що видання Відповідачем вказаного наказу саме 15.12.2015 та лише на підставі листа-вимоги ДФІ є передчасним, необґрунтованим та таким, що не узгоджується з приписами правових норм, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктами 2 та 3 Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР зі змінами і доповненнями (далі - Положення) визначено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Матеріалами справи підтверджено, та Відповідачем не спростовано, що оскаржуваний наказ № 1968 від 15.12.2015 «Про притягнення до матеріальної відповідальності» виданий Відповідачем до завершення службового розслідування, яке, згідно наказу Відповідача № 1951 від 10 грудня 2015 року, розпочато 10.12.2015 року та завершено і затверджено у термін до 03.01.2016. (а. с. 47, 48 т. 1).

Вказане свідчить про передчасність та безпідставність видання оскаржуваного наказу, постановлення його без дотримання приписів частини 3 статті 2 КАС України, а тому такий наказ підлягає скасуванню.

При цьому колегія суддів враховує і те, що уповноваженою особою військової частини НОМЕР_2 , на підставі наказу командира цієї частини від 16.12.2015, враховуючи отриманий 02.12.2015 року лист-вимогу ДФІ за результатами ревізії від 25.09.2015, було проведено службове розслідування встановлених ревізією порушень та складено і затверджено Акт службового розслідування від 18.02.2016, де перевіряючі дійшли висновку, що інкриміновані Позивачу порушення безпідставної виплати вихідної допомоги деяким працівникам фактично обумовлені невірними записами у трудових книжках щодо підстав їх звільнення, а саме не внесені записи про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП, натомість невірно зазначено звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП. Вказане свідчить про те, що вказані працівники мали право на отримання такої допомоги (а. с. 125-128 т. 1). Також за результатами цього розслідування не підтвердився і висновок ДФІ щодо безпідставного збереження за Позивачем попереднього місця роботи, посади і компенсації із бюджету середнього заробітку до закінчення особливого періоду або до дня фактичної мобілізації (а. с. 130 т. 1).

Посилання суду першої інстанції за таких обставин на абз. 5 п. 17 Положення, згідно з яким за висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми, визнається колегією суддів некоректним, оскільки, висновки ДФІ, зазначені у листі-вимозі щодо зобов`язання підприємств, установ і організацій відшкодувати встановлені ревізією збитки, в силу вимог Закону не є обов`язковими до виконання, для цього має бути подано окремий позов про стягнення заподіяної шкоди, що узгоджується з позицією Верховного суду України з даних питань.

Тим більше, як слідує із матеріалів службового розслідування, висновки ДФІ про порушення не відповідають фактичним обставинам справи (а. с. 130-131 т. 1).

Щодо вимог ОСОБА_1 про скасування наказів командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 20.01.2016 № 84 (а. с. 68 т. 1), від 20.01.2016 № 86 (а. с. 69 т. 1) та від 28.03.2016 № 481 (а. с. 114 т. 1) про призначення чергових службових розслідувань та усунення його від посади, колегія суддів приходить до висновку, що вказані вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, підставою для видання Відповідачем перших наказів про проведення службового розслідування та відсторонення Позивача від виконання службових обов`язків на період до закінчення службових розслідувані за № 1951 та № 1953 від 10 грудня 2015 року (а. с. 46, 47 т. 1), стали висновки ревізії ДФІ та отриманий лист-вимога ДФІ про усунення порушень. Виконувати обов`язки Позивача на період розслідування покладено на ОСОБА_2 (а. с. 47-48 т. 1).

При цьому як лист-вимога, так і акт ревізії та доповідна ОСОБА_4 містять повний перелік встановлених, на думку перевіряючих, порушень (а. с. 137-153 т. 1).

Строк службового розслідування встановлено до 03 січня 2016 року, а наказом Відповідача № 2160 від 31.12.2015 внесено зміни до наказу № 1951 та слова « 03.01.2016» замінено словами « 20.01.2016». (а. с. 155).

З огляду на те, що фінінспекцією робота військової частини перевірялась станом по 01 червня 2015 року, службове розслідування щодо Позивача в/ч НОМЕР_1 також проводилось за цей же період його роботи.

Згідно рапорту ОСОБА_2 від 16.01.2016, на якого покладено виконання обов`язків Позивача на період службового розслідування (а. с. 67), в необревізований період, а саме з липня по вересень 2015 року включно мали місце випадки виплати компенсації середнього заробітку Позивача, які проведеною ревізією по червень 2015 року визнавались незаконними. (а. с. 67)

На підставі вказаного акту, Відповідачем видано оскаржуваний наказ № 84 від 20.01.2016 про проведення службового розслідування та наказ № 86 про усунення Позивача від виконання службових обов`язків (а. с. 68, 69 т. 1).

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування вказаних наказів, оскільки вони видані у межах повноважень та не протирічать ні частині 2 статті 17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців (у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб), ні статті 47 Дисциплінарного статуту Збройних сил України. При цьому колегія суддів враховує, що на час видання оскаржуваного наказу, тобто, на 20 січня 2016 року, іще не було завершено службове розслідування вищестоящою військовою частиною та не було зроблено висновку про те, що частина інкримінованих позивачу порушень не підтвердилась (такий висновок оформлено актом службового розслідування тільки 18 лютого 2016 року (а. с. 125-130 т. 1).

Само по собі не підтвердження у подальшому наявності факту порушення, щодо якого призначалось службове розслідування, не може слугувати підставою для визнання такого наказу протиправним.

За таких обставин підстави для визнання протиправними та скасування наказів №№ 84 та 86 від 20 січня 2016 року відсутні, і у частині вимог про їх скасування безпосередньо судом Позивачу слід відмовити.

В той же час, частиною 4 статті 47 Дисциплінарного статуту визначено, що наказ про усунення військовослужбовців скасовується, якщо за результатами службового розслідування підстави для прийняття такого рішення не підтвердились або прийнято рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Як зазначалось вище, за результатами службового розслідування частина інкримінованих позивачу порушень не підтвердилась, та Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено сувору догану (а. с. 123-125, 125-130 т. 1).

Більш того, листом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) від 18.03.2016, з огляду на притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, запропоновано командиру військової частини польова пошта НОМЕР_1 (Відповідачу) встановленим порядком допустити ОСОБА_5 до виконання службових обов`язків (а. с. 103 т. 1).

Доказів того, що Відповідач видав наказ про скасування свого наказу № 86 від 20.01.2016 про усунення Позивача від виконання службових обов`язків та допустив його до виконання матеріали справи не містять та Відповідач на них також не посилається.

За таких обставин порушені права Позивача мають бути поновлені шляхом зобов`язання Відповідача видати відповідний наказ на виконання приписів ч. 4 ст. 47 Дисциплінарного статуту, оскільки суд не може перебирати на себе повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняти рішення про видання відповідного наказу.

Щодо наказу № 481 від 28.03.2016 про усунення Позивача від виконання службових обов`язків з підстав зайво нарахованої та виплаченої вихідної допомоги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для його скасування, оскільки вказані обставини уже були предметом дослідження при проведенні службового розслідування Відповідачем іще на підставі наказу від 10.12.2015, досліджувались ці правовідносини при проведенні службового розслідування вищестоящою в/ч НОМЕР_2 та викладені вони у Акті, затвердженому18.02.2016, відображені вони і в наказі командира в/ч НОМЕР_2 від 24.02.2016 (а. с. 123-130), а тому усунення Позивача від виконання службових обов`язків у березні 2016 року, коли йому за вказані порушення оголошено сувору догану є безпідставним та таким, що не узгоджується з приписами статті 47 Дисциплінарного статуту.

Оскільки судом першої інстанції вказані вищевказані обставини не були враховані у їх сукупності, та при постановленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального права, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року в адміністративній справі № П/811/117/16 скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати накази командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 1968 від 15.12.2015 «Про притягнення до матеріальної відповідальності», № 481 від 28.03.2016 «Про усунення від виконання службових обов`язків».

Зобов`язати командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 скасувати наказ № 86 від 20.01.2016 «Про усунення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків за посадою з 20 січня 2016 року на термін «до закінчення службового розслідування».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна