Справа № 2а-8213/11/1370
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року Справа № 876/2878/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Біляк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2011 року позивач Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області звернулися до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просили задоволити стягнути з відповідача кошти в розмірі 37542 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова є безпідставною, просить таку скасувати та прийняти нову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідачем при проведенні першої реєстрації транспортного засобу не сплачено до бюджету суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що є підставою для його стягнення податковим органом в примусовому порядкує.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно з даними УДАІ ГУМВСУ у Львівській області, на ім'я ОСОБА_2 зареєстровано автомобілі марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4, 1999 року випуску.

Разом з тим, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 43570,00 грн. при реєстрації транспортних засобів на ОСОБА_2 до бюджету не надійшов.

Таким чином, спір виник щодо сплати фізичною особою податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. У зв'язку з цим доказуванню у даній справі підлягає доведеність факту сплати податку, придбання ОСОБА_2 автомобілів та подання безпосередньо відповідачем заяв про реєстрацію транспортних засобів на своє ім'я разом із відповідними документами.

Нормативно-правим актом, який на момент виникнення спірних правовідносин встановлював податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та визначав порядок його сплати, був Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

Відповідно до статті 1 цього Закону платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно з ч. 6 ст. 5 цього ж Закону, у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), встановлено єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції.

Згідно з п. 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після.

Відповідно до листа Прокуратури Львівської області № 05/2-1771 вих.15 від 28.12.2015 року постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області Гелецького В.І. у справі № 1818-0062СТ накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів Фольксваген транспортер Т 4 1999 та 2000 р.в. з номерами кузовів НОМЕР_2 та НОМЕР_3, власником яких є ОСОБА_4 Речовими доказами вказані транспортні засоби не визнавались, заяви про визнання потерпілим від власника вказаних транспортних засобів не надходили.

У матеріалах справи містяться заяви про реєстрацію транспортних засобів на ОСОБА_2, у графі «перевірено» є підпис службової особи ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, що свідчить про прийняття документів для реєстрації та перевірку сплати податку з власників транспортних засобів шляхом візуального огляду наданих оригіналів квитанцій.

Враховуючи зазначене вище та встановлені фактичні обставини, виходячи із вимог законодавства, яке на момент виникнення спірних правовідносин регулювало питання сплати податку з власників транспортних засобів та самохідних машин і механізмів (частини 6 статті 5 Закону №1963-XII та пунктів 3, 8 Порядку), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що першій реєстрації в Україні транспортних засобів на ім'я відповідача передувала сплата податку з власників транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, що спростовує доводи податкового органу про відсутність сплати податку.

Стосовно покликання податкового органу на те, що податок з власників транспортних засобів на суму 37542,00 грн. не надійшов на рахунок відповідного місцевого бюджету, то суд першої інстанції вірно зазначив, що поняття «сплата податку» та «надходження коштів на рахунок» не є тотожними поняттями. Сплата податку є обов'язком платника податку, а надходження коштів на рахунок є результатом діяльності установ, які в установленому законом порядку уповноважені на здійснення діяльності у сфері обігу грошових коштів, відтак, відповідач не може нести обов'язку подвійної сплати вищевказаного податку, оскільки суми цього податку повинні бути стягнуті з осіб, які вчинили кримінально карні діяння. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року у справі № 2а-8213/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 05.07.2016