Справа № 2а/205/44/16 (205/1636/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2016 рокусправа № 205/1636/16-а провадження №2-а/205/44/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську

на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року по справі №205/1636/16-а (провадження №2-а/205/44/16) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо припинення виплати позивачу щомісячної пенсії по інвалідності в розмірі 1074 грн., починаючи з 09 грудня 2015 року;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська нарахувати та виплатити позивачу щомісячну пенсію по інвалідності в розмірі 1074 грн., невиплачену з 09 грудня 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначила про те, що вона працює на посаді головного спеціаліста управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська. З 09.12.2015р. їй призначена пенсія по інвалідності як інваліду по зору III групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розпорядженням відповідача 518 від 10.02.2016р. починаючи з 09.12.2015р. виплата пенсії позивачу припинена. 11.02.2016р. позивач звернулась до УПФУ із заявою, в якій просила відновити виплату пенсії, на яку отримала відмову з посиланням на ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року. Такі дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії як інваліду третьої групи позивач вважає неправомірними та такими, що порушують її конституційні права.

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська нарахувати та виплатити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 за період з 09.12.2015 р. по 31.12.2015р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська та є державним службовцем.

З 09.12.2015р. позивачу призначена пенсія по інвалідності як інваліду по зору III групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (протокол 518 від 10.02.2016р.).

Розпорядженням відповідача 518 від 10.02.2016р. починаючи з 09.12.2015р. виплата пенсії позивачу припинена.

11.02.2016р. позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська із заявою, в якій просила поновити виплату пенсії, однак листом відповідача від 17.02.2016 року їй було відмовлено у поновлені виплати пенсії.

Відмовляючи у поновленні виплати пенсії УПФУ посилалось на внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VІІІ до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», абзац другий частини першої статті 47 якого замінено, зокрема, абзацами наступного змісту:

Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Оскільки, позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то відповідачем вказано на відсутність підстав для виплати пенсії позивачу з 09.12.2015 року.

Позивач не погодилась із діями відповідача щодо припинення виплати їй пенсії, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 09 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю у вказаний період підстав для її невиплати.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується за наступних підстав.

Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015р.):

Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону відновлюється.

Отже, вказаними положеннями закону обмежено право особи на отримання пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, у разі якщо така особа працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії, зокрема, передбаченої Законом України «Про державну службу».

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому чисті спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійною забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Міністрів України», «Про судову експертизу", «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки, вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, то з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Таким чином, з 01.06.2015р. посада, на якій працює позивач, не дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а отже, передбачені ст.47 Закону №1058 обмеження щодо виплати пенсії, перестали існувати з вказаної дати.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з 09.12.2015р. виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону №1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

При цьому, суд першої інстанції вірно вказав на те, що пенсія позивачу повинна виплачуватися по 31.12.2015р. з огляду на зміну з 01.01.2016р. правового регулювання виплат пенсій працюючим пенсіонерам.

Так, відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції з 01.01.2016р.) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, ст.47 Закону, у вказаній редакції, не передбачає такої підстави для припинення пенсії як робота на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, передбаченої Законом України «Про державну службу». З 01.01.2016р. сам факт роботи на посадах та на умовах, які передбачені, зокрема, Законом України «Про державну службу» є підставою для припинення виплати пенсій, призначених у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Крім цього, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги. Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, становив 606,32 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року по справі №205/1636/16-а (провадження №2-а/205/44/16) - без змін.

Стягнути з Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

(Ухвалу у повному обсязі виготовлено 06.07.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк