Справа № 344/1145/16-а
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/1145/16-а
Провадження № 2-а/344/125/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника відповідача Криклія Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського військового комісаріату про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
29 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Івано-Франківського міського військового комісаріату про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
З моменту відкриття провадження у даній цивільній справі 01 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 жодного разу не з`явився у судове засідання, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Представник відповідача у судове засідання з`явився, просив залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивач не з`являвся у судове засідання.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач своєчасно та заздалегідь повідомлявся судом про розгляд справи, проте про причину своєї неявки він не повідомив, а також не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, як це передбачено вимогами Кодексу адміністративного судочинства України, то судом неодноразові неявки позивача в судові засідання розцінюються як неповажні.
За змістом пункту четвертого частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок адміністративного судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни протягом усього провадження у справі.
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки у призначені судові засідання позивач систематично не з`являється, що розцінюється судом, як чергові спроби, спрямовані на затягування розумного строку розгляду справи, враховуючи наявні в сукупності умови (належне повідомлення сторони, повторна неявка без поважних причин, або повторне неповідомлення про причини неявки та відсутність заяви про розгляд справи за відсутністю позивача), суд змушений залишити позовну заяву без розгляду, оскільки обставини справи свідчать про недодержання умов реалізації стороною позивача свого права на звернення до суду за захистом, а можливість застосування таких прав надалі не втрачена.
В той же час суд констатує, що саме по собі тривале перебування даної справи в суді не пов`язане із затягуванням розумних строків розгляду справи судом. Так, суд докладав усіх можливих зусиль задля розгляду справи в розумні строки, призначаючи щоразу засідання в найбільш зручні та прийнятні для учасників процесу дати, дотримуючись вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
В той же час в прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи у національних судових органах вироблено у своїй практиці кілька взаємопов`язаних критеріїв, зокрема:
- складність справи;
- поведінка заявника (тобто особи, яка звернулася до Європейського Суду);
- поведінка судових та інших державних органів;
- важливість предмету розгляду для заявника.
Щодо критерію «поведінки сторін», то слід вказати, що довга тривалість розгляду справи може бути визнана розумною, якщо сама справа є складною як з фактичного, так і з правового боку.
Таким прикладом, можна навести справу «Чірікоста і Віола проти Італії», де п`ятнадцятирічний строк розгляду було визнано Судом виправданим, оскільки самі заявники сімнадцять разів зверталися з проханням про відстрочення процесу і не заперечували проти шістьох перенесень розгляду, здійснених на підставі заяви іншої сторони у справі. У справах, де відповідачем виступала Україна та де тривалість розгляду справи була визнана розумною слід вказати справи «Тімотієвич проти України», де також тривалий розгляд справи було визнано розумним з огляду на те, що заявник систематично не з`являвся у судові засідання і Європейський суд констатував, що заявник явно не був зацікавлений у швидкому розгляді справи, а також справа «Бєлуха проти України», де розгляд справи протягом шести років також було визнано «розумним» тому, що заявниця систематично оскаржувала рішення судів нижчої ланки у судах вищих ланок з порушенням строків оскарження.
В той же час, протягом усього часу перебування справи в суді позивачем не подано заяви про розгляд справи за відсутністю позивача, як і не надано в судовому засіданні жодних пояснень по суті справи, що унеможливлює і завершення цієї справи, опираючись на положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом та виходячи лише з наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для залишення позову без розгляду на підставі пункту четвертого частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 155, 158-163, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського військового комісаріату про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без розгляду.

Особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя Л.В. Мелещенко