Справа № 2а/155/11/16 155/306/16-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Справа № 876/3026/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.

судді Матковська З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Горохівського районного суду Волинської області від 05.04.2016 року у справі № 2а/155/11/16,155/306/16а за позовом ОСОБА_1 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про стягнення та перерахунок соціальних виплат, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернулась із адміністративним позовом до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання відновлення виплати пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. З 10 лютого 2005 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

З моменту призначення позивачу пенсії і по даний час вона працює в Горохівській державній нотаріальній конторі на посаді завідуючої. Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» від 01 жовтня 2008 року, дана посада прирівнюється до посад державних службовців, щодо оплати праці та пенсійного забезпечення. З 01 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату позивачу пенсії. 08 квітня 2016 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області про відновлення виплати даної пенсії.

Станом на 10 березня 2016 року виплату призначеної їй пенсії без всяких обґрунтувань не встановлено, не зважаючи на те, що державні нотаріуси не відносяться до державних службовців та не підпадають під дії Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911-VІІ від 24 грудня 2015 року.

17 квітня 2015 року відповідачем розглянуто заяву позивача та надано відповідь, в якій зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213 внесено зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу» в частині, що тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року в період роботи особи (крім інвалідів І та II груп інвалідності, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про державну службу» - не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до Закону «Про державну службу» поновлюється. Оскільки з 01 квітня 2015 року по даний час позивач перебуває на посаді на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу», тому призначена їй пенсія не виплачується правомірно, тобто в управлінні відсутні правові підстави для відновлення з 01 квітня 2015 року виплати призначеної їй пенсії.

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 05.04.2016 року у справі № 2а/155/11/16,155/306/16а, з урахуванням ухвали від 08.04.2016 року про виправлення описки в постанові суду, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за віком згідно ЗУ «Про державну службу», починаючи з 01 червня 2015 року по 10 березня 2016 року. Зобов'язано Локачинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області відновити з 01 червня 2015 року по 10 березня 2016 року ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком, раніше призначеної відповідно до ЗУ «Про державну службу». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений останньою під час розгляду справи у суді в розмірі 551,20 грн. Постанова суду в частині виплати пенсії у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання

Не погодившись із постановою суду першої інстанції Локачинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області подало апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити. Зокрема зазначає, що позивач є пенсіонером за віком, працюючим на посаді державного службовця, і у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року до неї застосовуються обмеження, зокрема, тимчасове припинення виплати пенсії за віком у період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року, а відтак, у Пенсійного фонду відсутні законні підстави для виплати пенсії з 01 квітня 2015 року до 31 грудня 2015 року та поновлення виплати пенсії за віком з 01 січня 2016 року.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Законом України від 01.10.2008 № 614-VI «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» у пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень зазначено, що державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій. Стаж роботи державних нотаріусів у державних нотаріальних конторах зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, з моменту набрання чинності цим законом, державні нотаріуси в частині пенсійного забезпечення прирівнялись до державних службовців. Дана норма діяла як на момент виникнення спірних правовідносин, так і діє на момент розгляду справи судом.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».

Позивач є пенсіонером за віком, з 10 лютого 2005 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» від 01 жовтня 2008 року № 614-VІ.

З 01 квітня 2015 року позивачу припинено виплату пенсії.

Листом №120/0-01 від 17 квітня 2015 року відповідач відмовив у відновленні виплати пенсії з посиланням на Закон України від 02 березня 2015 року № 213 та повідомив про відсутність права на отримання пенсії до кінця 2015 року та з початку 2016 року, а саме про неможливість одночасного перебування на державній службі та отримання пенсії.

Відповідно до ст.ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про державну службу») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу.

На підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» від 01 жовтня 2008 року №614-VІ, державні нотаріуси щодо оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних служб відповідних категорій.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (з урахуванням змін, внесених Законом України № 213, які набрали чинності з 01 квітня 2015 року), тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (№ 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Особи, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позбавлення позивачки з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року права на отримання раніше призначеної пенсії державного службовця є звуженням її конституційного права на соціальний захист та порушує її конституційні права на соціальний захист.

Статті 58 та 64 Конституції України передбачають, що Закони не мають зворотної дії в часі. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, який скасовує норми щодо пенсійного забезпечення державних службовців та суддів, прийнятий через 10 років після призначення позивачу вказаної пенсії, не може бути підставою для невиплати пенсії позивачці, оскільки обмежує права на соціальне забезпечення, передбачені Конституцією України.

Окрім зазначеного, законодавцем не виконано вимогу вищевказаного закону про прийняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення усіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення». Але враховуючи, що пенсія державного службовця позивачу призначена та виплачувалася з 10 лютого 2005 року та зважаючи на те, що відповідно до Конституції України Закони не мають зворотної дії в часі, суд першої інстанції правомірно вважає дії відповідача по невиплаті позивачу раніше призначеної пенсії, прирівнюється до державного службовця незаконними.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують. Керуючись ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Горохівського районного суду Волинської області від 05.04.2016 року у справі № 2а/155/11/16,155/306/16а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Матковська З.М.