Справа № 817/3305/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 липня 2016 року Р і в н е №817/3305/15

Рівненський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2М,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом:

ОСОБА_1
доУправління Міністерства Внутрішніх Справ України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування висновку, щодо порушення кримінальної справи, наказів про звільнення з органів внутрішніх справ,-,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування висновку, щодо порушення кримінальної справи від 10.02.2009 року, наказів начальника УМВС України в Рівненській області №60 від 10.02.2009 року та № 21о/с від 10.02.2009 року про звільнення з органів внутрішніх справ та поновлення на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу автотехнічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВСУ в Рівненській області .

У судовому засіданні 08.07.2016 представником відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на пропуск позивачем строків звернення до адміністративного суду.

Позивач щодо залишення позовної заяви у порядку п.9 ч.1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України не заперечував.

Заслухавши думку представників сторін та розглянувши матеріали адміністративного позову, суд приходить висновку, що позовну заяву подано з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, підстав для визнання причин такого пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними немає, відтак останню слід залишити без розгляду.

Приймаючи рішення щодо застосування приписів п.9 ч.1 ст. 155 КАС України, суд виходив з наступних обставин.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду урегульовано ст. 99 КАС України.

Так, відповідно до вимог ч.1 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що предметом спору по даній справі є визнання протиправними та скасування висновку, щодо порушення кримінальної справи від 10.02.2009 року, наказів начальника УМВС України в Рівненській області №60 від 10.02.2009 року та № 21о/с від 10.02.2009 року про звільнення з органів внутрішніх справ та поновлення на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу автотехнічної інспекції та реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВСУ в Рівненській області до спірних правовідносин в частині оскарження наказів щодо звільнення повинен застосовуватись місячний строк звернення з адміністративний позовом, що передбачений ч.3 ст.99 КАС України, в іншій частині - шестимісячний строк.

Як встановлено судом у ході розгляду справи, позивач звільнений зі служби 12.02.2009 наказом УМВС від 10.02.2012 № 21 о/с.

При цьому, 12.02.2009, позивач у справі під власноручно написану розписку отримав свою трудову книжку УКР № 1147009 від 18.07.1988 з записом про своє звільнення, також отримав свій військовий квиток НК № 5093994 та витяг з наказу УМВС про його звільнення № 21 о/с від 10.02.2009.

Крім цього, в день звільнення позивач був ознайомлений з наказом УМВС від 10.02.2009 № 60, пунктом № 1 якого вирішено за порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ, скоєння вчинку, що підпадає під ознаки злочину і дискредитує звання начальницького складу ОВС України, втрату честі та гідності правоохоронця, грубе порушення службової Дисципліни яке виразилось у неділових стосунках з цивільною особою звільнити позивача з органів внутрішніх справ.

Про ознайомлення з наказом УМВС № 60 від 10.02.2009 позивач на копії вказаного наказу також зробив власноручний запис про те, що з наказом ознайомлений, але з пунктом № 1 наказу не згідний. Даний запис датований 12.02.2009.

Суд констатує і ту обставину, що згідно висновку експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31.12.2015 №1.1-241/15 рукописний текст про ознайомлення та підпис в Наказі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області №60 від 10.02.2009 року виконані ОСОБА_1, рукописний текст та підпис в Розписці від 12.02.2012 року також виконані останнім.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.80, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.75).

Для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що саме з моменту ознайомлення та підпису в Наказі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області №60 від 10.02.2009 року, особа вважається такою, що дізналася про можливе порушення свого права відповідачем у справі, а відтак мала можливість реалізувати своє право на оскарження дій та рішень у судовому порядку в передбачені процесуальним законом строки.

Тим самим, є підстави вважати, що з моменту ознайомлення та підпису в Наказі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області №60 від 10.02.2009 року, позивачу було достовірно відомо про наявність обставин, які на його думку, можуть свідчити про порушення прав, свобод чи інтересів, та як наслідок, саме з даного моменту у позивача виникла можливість реалізувати встановлене законом право на їх захист, у т.ч. шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із вищезазначеним 05.11.2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на адміністративному позові.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, суд дійшов висновку, що позивачем було пропущено встановлений законодавством строк звернення до суду.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

Суд звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Однак позивачем до суду першої інстанції не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду із даним позовом.

Будь-яких доказів наявності об'єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем не повідомлено, а судом в ході судового розгляду не встановлено.

Керуючись п.9 ч.1 ст. 155, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Жуковська Л.А.