Справа № 725/2497/16-а
Суддя: Іщенко І. В.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/2497/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретарі Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови. Посилався на те, що 14 квітня 2014 року він ввіз на територію України через пункт пропуску «Сокиряни-Окниця», митного поста «Кельменці», Чернівецької митниці ДФС, автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН ПАСАТ», реєстраціний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Республіка Болгарія. При вїзді в Україну предявив свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, страховий поліс на вказаний автомобіль та пройшов таким чином митний контроль. При вїзді в Україну ніхто з службових осіб даної митниці не вимагав довіреність на вказаний автомобіль. Крім цього, пояснив працівникам митниці при вїзді в Україну, що прямую в м. Київ та виїжджатиму за межі України через інший митний пункт пропуску, а саме через митний пункт «Дністер» в Вінницькій області. ОСОБА_1 самим до нього застосовувався 10-ти денний строк транзитного перевезення автомобіля. 24.04.16, виїжджаючи за межі України, на митному пункті пропуску «Дністер» Вінницької області мені видано картку відмови в перетині кордону, через відсутність довіреності на авто, хоча вказував на те, що при вїзді ніхто довіреність не вимагав, після чого був змушений невідкладно їхати в м. Сокиряни, Чернівецької області до пункту пропуску «Сокиряни-Окниця». Для здійснення митного контролю та митного оформлення вищевказаного транспортного засобу, який вивозився з митної території України, надав працівникам митниці пункту пропуску «Сокиряни-Окниця» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 006474191, паспорт «ES664775», виданий 18.12.2014 року, уповноваженим органом «7317», та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 401060201/2016/00011 від 24.04.2016 року, виданої працівниками митного посту «Дністер», що розміщений у Вінницькій області, м. Могилів-Подільський, вул. Володимирська, 11. При цьому відомості про предявлення Картки відмови від 24.04.2016 року службовим особам автомобільного пункту пропуску «Сокиряни-Окниця», зокрема старшому інспектору відділу митного оформлення № 6 митного поста «Кельменці», Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_2, в складеному нею протоколі про порушення митних правил № 0544/40803/16 від 24.04.2016 року та в подальшому в Постанові від 20.05.2016 року взагалі відсутні. Як наслідок, під час здійснення митного контролю, працівниками митниці були встановлені нібито порушення вимог ст. 95 МК України, а саме строки транзитних перевезень встановлені для автомобільного транспорту, а тому складено протокол про порушення митних правил № 0544/40803/16 від 24.04.2016 року за ч.2 ст.470 МК України. У подальшому 20 травня 2016 мене була винесена постанова про порушення митних правил за ч.2 ст. 470 МК України та накладено грошове стягнення в розмірі 3400 грн. З даною постановою не згідний, просить її скасувати.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.Надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні запереченню. Просили суд відмовити в позовних вимогах.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.6 даної Статті, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Судом встановлено, що 14 квітня 2014 року він ввіз на територію України через пункт пропуску «Сокиряни-Окниця», митного поста «Кельменці», Чернівецької митниці ДФС, автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН ПАСАТ», реєстраціний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Республіка Болгарія. При вїзді в Україну предявив свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, страховий поліс на вказаний автомобіль та пройшов таким чином митний контроль. При вїзді в Україну ніхто з службових осіб даної митниці не вимагав довіреність на вказаний автомобіль. Крім цього, пояснив працівникам митниці при вїзді в Україну, що прямую в м. Київ та виїжджатиму за межі України через інший митний пункт пропуску, а саме через митний пункт «Дністер» в Вінницькій області. ОСОБА_1 самим до нього застосовувався 10-ти денний строк транзитного перевезення автомобіля. 24.04.16, виїжджаючи за межі України, на митному пункті пропуску «Дністер» Вінницької області мені видано картку відмови в перетині кордону, через відсутність довіреності на авто, хоча вказував на те, що при вїзді ніхто довіреність не вимагав, після чого був змушений невідкладно їхати в м. Сокиряни, Чернівецької області до пункту пропуску «Сокиряни-Окниця». Для здійснення митного контролю та митного оформлення вищевказаного транспортного засобу, який вивозився з митної території України, надав працівникам митниці пункту пропуску «Сокиряни-Окниця» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 006474191, паспорт «ES664775», виданий 18.12.2014 року, уповноваженим органом «7317», та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 401060201/2016/00011 від 24.04.2016 року, виданої працівниками митного посту «Дністер», що розміщений у Вінницькій області, м. Могилів-Подільський, вул. Володимирська, 11. При цьому відомості про предявлення Картки відмови від 24.04.2016 року службовим особам автомобільного пункту пропуску «Сокиряни-Окниця», зокрема старшому інспектору відділу митного оформлення № 6 митного поста «Кельменці», Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_2, в складеному нею протоколі про порушення митних правил № 0544/40803/16 від 24.04.2016 року та в подальшому в Постанові від 20.05.2016 року взагалі відсутні. Як наслідок, під час здійснення митного контролю, працівниками митниці були встановлені нібито порушення вимог ст. 95 МК України, а саме строки транзитних перевезень встановлені для автомобільного транспорту, а тому складено протокол про порушення митних правил № 0544/40803/16 від 24.04.2016 року за ч.2 ст.470 МК України. У подальшому 20 травня 2016 мене була винесена постанова про порушення митних правил за ч.2 ст. 470 МК України та накладено грошове стягнення в розмірі 3400 грн

Згідно Рішення Конституційного Суду України в справі №1-4/2015 від 31.03є.2015 року зазначено, що, Україну проголошено правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України). Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Засади митної справи, діяння, які є, зокрема, адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них визначаються виключно законами України (пункти 9, 22 частини першої статті 92 Конституції України).Відповідно до частин першої, третьої статті 7 Митного кодексу України державна митна справа охоплює встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів тощо.

У Митному кодексі України закріплено такі види митних режимів щодо товарів: імпорт (випуск для вільного обігу), реімпорт, експорт (остаточне вивезення), реекспорт, транзит, тимчасове ввезення, тимчасове вивезення, митний склад, вільна митна зона, безмитна торгівля, переробка на митній території, переробка за межами митної території, знищення або руйнування, відмова на користь держави (стаття 70).

Переміщення товарів через митний кордон України, пред'явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, регламентуються митними правилами (пункт 28 частини першої статті 4 Кодексу).

Особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 458 Кодексу порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення закріплено у главі 68 Кодексу.

Так, згідно ч.2 ст.470 МК України вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені ст. 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно із ч.1 ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Виходячи із положень частин першої та четвертої ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Справи про порушення митних правил від імені митниць, виходячи із вимог ст.523 МК України, розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, згідно ст.531 МК України, є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані і інші, визначені законами обставини.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, у протоколі про порушення митних правил від 24.04.2016 року всупереч п.4 ч.2 ст.494 МК України відсутні відомості про місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил. Не зазначено, які конкретно строки транзитних перевезень позивач перевищив (пяти- чи десятиденний строк). Взагалі не відображено в матеріалах митної справи той факт, що він ввіз автомобіль «ФОЛЬКСВАГЕН ПАСАТ», реєстраціний номер НОМЕР_1, саме на 10-ти денний строк і мав намір вивезти його через інший митний автомобільний пункт пропуску «Дністер», що розміщений в іншій області та відповідно підпорядкований Вінницькій митниці ДФС. Не врахований той факт, що у позивача відсутній був умисел на вчинення вказаного правопорушення, тим самим відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України.

Як наслідок зазначені порушення тягнуть за собою неможливість виконати вимоги ст. 280 КУАП, а саме орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Глава 22 Кодексу про адміністративні правопорушення України регламентує розгляд справ про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 278 КУАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 279 КУАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Розгляд даної справи відбувався 20 травня 2016 року без участі позивача, незважаючи на те, що в Протоколі від 24.04.2016 року власноручно зазначив, що бажає бути присутнім під час розгляду вказаної адміністративної справи. Внаслідок цього він був позбавлений в реалізації своїх прав та в представленні своїх доказів, що підтверджують мою невинуватість.

Також суд зазначає, що об'єктивною стороною адміністративного правопорушення за ст.470 МК України є дії. Під дією розуміється активний вчинок особи, в якій виражена зовні її воля.

Проте фактичними обставинами справи при винесенні постанови від 24.04.2016 року не встановлено жодного іншого активного вчинку Тимко, викладеного в оспорюваній постанові, аніж об'єктивна сторона правопорушення, викладена у постанові.

Також відповідачем порушено порядок розгляду справи про порушення митних правил №1048/40804/14 в частині строку розгляду такої справи, що встановлений ст.525 Митного кодексу України і не може перевищувати п'ятнадцяти днів з дня отримання посадовою особою митного органу або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи. Так, протокол про порушення митних правил № 0544/40803/16 було складено 24.04.2016 року, а постанову винесено 20.05.2016 року.

Відповідно до вимогч.2 ст.531 МК України, підставами для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил можуть бути інші визначені законом обставини. Позовні вимоги про закриття провадження по справі задоволенню не підлягають, оскільки це входить за межі компетенції суду, законодавець в нормах КУпАП надав право винести постанову про закриття провадження (п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП) органу або посадовій особі, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку цією посадовою особою виступив відповідач по справі, а саме заступник начальника Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_3, а не суд, оскільки в даному випадку суд є установою в яку оскаржують рішення посадової особи. Суд вважає, що достатнім способом захисту права позивача є визнання незаконною і скасування постанови, тому у задоволені позовних вимог про закриття провадження по справі необхідно відмовити.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, - суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне

правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, враховуючи те, що позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Всупереч ст.489 МК України, посадовою особою, якою було складено протокол про порушення митних правил, не зясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні а також не зясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Необєктивність та упередженість розгляду справи про порушення митних правил також полягала в тому, що розгляд адміністративної справи відбувся за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Так, п.4 ст.526 Митного кодексу України передбачає, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгулу справи.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. 00 коп. суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу.

Згідно з ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як було встановлено судом, 24.05.2016 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Дутка і Партнери» було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого останній зобов'язувався надати клієнту правову допомогу по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.470 МК України.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує всі здійснені стороною документально підтверджені судові витрати на правову допомогу за наявності таких обставин: факту понесення витрат на правову допомогу до їх компенсації судом (така правова позиція відображена й у постанові Верховного Суду України від 01.10.2002 р. у справі № 30/63); документального підтвердження понесення витрат (банківська виписка з рахунку особи, що надає правову допомогу, із зазначенням оплати правової допомоги згідно договору та надходження суми від сторони по справі. Також таким документом може бути прибутковий ордер (якщо оплата проводилась у готівковій формі) чи інший розрахунковий документ).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.9,38,251,258,280,287-289,293 КУпАП, ст.ст.6,8-9,58-59,70-71,86,104,128,158-163,167,185,186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0544/40803/16 від 20.05.2016 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.470 МК України.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів після оголошення рішення суду в Вінницький апеляційний адміністративний суд , через Першотравневий районний суд м.Чернівці.

Суддя: Іщенко І.В.