Справа № 750/3522/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/3522/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА
Іменем України

12 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив зобов`язати Головне управління провести перерахунок його пенсії з 01 січня 2016 року на підставі статей 43,49,51,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», наказу Міністра оборони України від 27 січня 2016 року №44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році».

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2016 року вказаний позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року на підставі статей 43,49,51,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», наказу Міністра оборони України від 27 січня 2016 року №44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році».

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу у Збройних Силах України та Наказом Головнокомандуючого Сухопутних військ № 01342 від 29 грудня 1992 року був звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я.

Позивачу була призначена Чернігівським обласним військовим комісаріатом з 01 квітня 1992 року пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На даний час позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби відповідно до статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, Міністром оборони видано наказ від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році» з метою врегулювання питань грошового забезпечення військовослужбовців, а також відповідно до постанови КМУ від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та деяких інших осіб» та протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №3, Міністром оборони видано наказ від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році». У вказаному наказі змінився розмір грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення розміру премій вищезазначеним особам.

У зв`язку з чим, на думку позивача, з 01 січня 2016 року відповідно до даного наказу посадовий оклад за рахунок премії для нарахування йому пенсії збільшується в декілька разів, а тому підлягає перерахунку його пенсія.

ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про надання до військового комісаріату списків для перерахунку пенсії.

Однак, пенсійний фонд відмовив, вказавши, що КМУ не було прийнято рішення про зміну розміру грошового забезпечення, Міноборони не повідомляв ПФУ про наявність підстав для перерахунку пенсій, а тому на підставі даного наказу Міністра оборони не передбачено проведення перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у перерахування пенсії з урахуванням наказу Міністерства оборони України від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, дійшов висновку що Постанова Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 надає право Міністру оборони України своїм наказом вносити зміни в грошове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, тому наказ Міністра оборони України № 44 від 27 січня 2016 року щодо збільшення військовослужбовцям з 01 січня 2016 року на посадах офіцерського складу посадові оклади шляхом збільшення премії відповідає нормативно правовим актам України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок перерахунку пенсій військовослужбовцям визначено розділом VIII Закону України від 9 квітня 1992 року N 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон N 2262-XII).

Відповідно до ч.3 статті 63 Закону N 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

На виконання статей 43, 63 Закону N 2262-XII постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку перерахунок раніше призначених відповідно до Закону N 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Таким чином, право на перерахунок пенсії виникає у військовослужбовців, у тому випадку, коли за рішенням суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців, змінюється розмір хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень).

Постановою Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, зокрема, Міністру оборони України дозволено здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

На виконання зазначеної постанови черговим Наказом Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» встановлено розмір премії військовослужбовцям виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, але не менше 10% посадового окладу.

При цьому, аналіз наведених норм свідчить про те, що премія є складовою грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Така премія, яку встановлено, зокрема, наказом № 44, носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком апелянта, що встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч.3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2014 року (№ 21-248а14), у постанові від 23 грудня 2014 року № 21-569а14, де визначено, що премія, яку встановлено, зокрема, наказами Міністра оборони України носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки, а тому встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком відповідача про відсутність підстав для перерахунку пенсії на підставі прийняття наказу Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року.

Разом з тим, державною встановлено гарантований розмір премії військовослужбовцям для врахування при перерахунку пенсії позивачу.

Як вбачається матеріалів справи, премія в розмірі гарантованому державою розмірі, була враховано в грошове забезпечення позивача при перерахунку пенсії.

При цьому, колегія суддів підкреслює, що підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям є прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Разом з тим, відповідного рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом N 2262-XII, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не було. А тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2016 року у справі №21-2277а15.

Також, в рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказано, що згідно з ч.1 статті 46 Основного Закону України (254к/96-ВР) громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення.

У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92) (254к/96-ВР), визначення джерел державного соціального забезпечення (ч.2 статті 46) (254к/96-ВР), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98) (254к/96-ВР).

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у Рішенні від 19 червня 2001 року N 9-рп/2001 (v009p710-01) у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 статті 17 Конституції України (254к/96-ВР) є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (v005p710-05) у справі про постійне користування земельними ділянками.

Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч.3 статті 46 Конституції України (254к/96-ВР), і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України (254к/96-ВР).

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» вказав на те, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мір залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Тобто, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через відсутність фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Таким чином, колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки Кабінетом Міністрів України не було прийнято рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення, а наказ Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч.3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

Відтак, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2016 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.