Справа № 804/1640/16
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2016 рокусправа № 804/1640/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

За участю представників:

Позивача - Моложава О.В. ( довіреність від 05.05.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року

у справі № 804/1640/16

за позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Державна податкова інспекція у м. Полтаві звернулась до суду з позовом до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зобов'язання зняти арешт накладений Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в рамках виконавчих проваджень №40684104, №44944240 та №47869089 з майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Спінтекс", що описане в податкову заставу згідно актів опису Державної податкової інспекції у м. Полтаві №35/16-01-25-01-12 від 24.07.2014 року та №31 від 05.06.2014 року.

29 березня 2016 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом постановлено у задоволені позову відмовити.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням його оскаржив позивач.

Державна податкова інспекція у м. Полтаві в своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов, посилаючись на те, що рішення суду незаконне і необґрунтоване, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не спрямовуються дії щодо зняття арешту з майна боржника, описаного в податкову заставу, а відповідно до ст. 90 Податкового кодексу України та ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень " він має пріоритет обтяження відповідно до черговості їх реєстрації.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Відповідач до суду не з'явився. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ.

Однак, представник позивача до судового засідання після відкладення не з'явився

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули до суду апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги наявним у справі доказам, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у м. Полтаві підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, на обліку у Державній податковій інспекції у м. Полтаві перебуває Товариство з обмеженою відповідальністю "Спінтекс", за яким рахується податкових борг по орендній платі з юридичних осіб у сумі 5860248,60 грн.

У зв'язку з наявністю податкового боргу, позивачем було ініційовано звернення стягнення коштів за податковим боргом: постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 року по справі №2а/0470/14244/12 стягнуто податковий борг в сумі 911638,95 грн., постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2013 року по справі №804/10509/13-а стягнуто податковий борг в сумі 791363,98 грн., постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 року по справі №804/1988/14 стягнуто податковий борг в сумі 791302,61 грн.

Податковим керуючим ТОВ «Спінтекс» проведено опис майна Товариства для внесення в податкову заставу та складено Акти опису майна №31 від 05.06.2014 року та №35/16-01-25-01-12 від 24.07.2014 року. Податкова застава зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 03.10.2014 року по справі №804/8784/14 адміністративний позов ДПІ у м. Полтаві до ТОВ «Спінтекс» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна підприємства, що перебуває в податковій заставі задовольнив і надав ДПІ у м. Полтаві дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна ТОВ «Спінтекс», що перебуває у податковій заставі. Начальником ДПІ у м. Полтаві на підставі рішення суду від 09.10.2014 року № 804/8784/14 прийняте рішення про погашення податкового боргу шляхом продажу майна ТОВ «Спінтекс», яке перебуває у податковій заставі.

При підготовці до реалізації заставного майна ТОВ «Спінтекс» було встановлено, що державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ в межах виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить Товариству.

Саме на підставі виявлених обставин ДПІ у м. Полтаві звернулося до суду з позовом про зняття арешту з майна ТОВ «Спінтекс», яке знаходиться у податковій заставі та описане актами опису майна №31 від 05.06.2014 року та №35/16-01-25-01-12 від 24.07.2014 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що посилання позивача на наявність податкової застави, як підстави для задоволення податкових вимог на стадії виконавчого провадження, є необґрунтованим, оскільки суперечить положенням ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження", що у свою чергу не може мати наслідком зняття арешту з майна боржника.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження" визначено черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення всіх вимог стягувачів.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнута сума недостатня для задоволення в повному обсязі усіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати задовольняються в порядку надходження виконавчих документів. Стягнута з боржника сума розподіляється між стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження на день зарахування стягнутої суми на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Тобто, вимоги щодо стягнення податків та інших платежів до бюджету можуть задовольнятися у п'яту чергу після вимог щодо стягнення заробітної плати та стягнення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Тому майно, яке перебуває в податковій заставі та описане в акті №31 від 05.06.2014 року та №35/16-01-25-01-12 від 24.07.2014 року може бути реалізоване з огляду на черговість реєстрації обтяжень податковим органом.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду не може погодитись.

Положеннями статті 4 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяження поділяються на публічні та приватні.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" податкова застава відноситься до публічних обтяжень.

Статтею 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено правові наслідки реєстрації обтяження. Частинами 2, 3 зазначеної статті регламентовано, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Відповідно до пункту 90.1 статті 90 Податкового кодексу України, пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

Таким чином, суд вважає, що особа, яка зареєструвала публічне обтяження раніше має переважне право на задоволення своїх вимог перед іншими заставодержателями. Зважаючи на це апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки державною податковою інспекцією у м. Полтаві зареєстровано обтяження спірного майна, то обтяження податкового органу має вищий пріоритет над іншими обтяженнями.

Матеріалами справи, а саме: витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №6476197 від 28.07.2014 року, №5954437 від 10.06.2014 року обтягувачем зазначено ДПІ у м. Полтаві.

За правилами частини 4 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Частиною 7 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до частини 2 статті 60 зазначеного вище Закону, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

В силу положень частини 5 цієї ж статті, арешт з майна чи коштів у незавершеному виконавчому провадженні може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із пунктом 4.2.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністра юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 60 Закону, державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна чи коштів не пізніше наступного дня з моменту надходження належним чином завіреної копії рішення суду до органу ДВС.

За змістом положень наведених норм чинного законодавства, податковий орган як заставодержатель наділений правом на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, що перебуває у податковій заставі.

Обов'язок державного виконавця зняти арешт у незавершеному виконавчому провадженні виникає з моменту надходження відповідного рішення суду.

Проаналізовані норми законодавства, чинні станом на момент виникнення спірних правовідносин, дають право зробити висновок, що судом першої інстанції, невірно застосовано норми законодавства, яке регулює порядок здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, як наслідок неправильно вирішено спір.

Зважаючи на вищевикладене, доводи позивача щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження.

За правилами частини 4 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Беручи до уваги вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ДПІ у м. Полтаві є обґрунтованою, а порушення судом першої інстанції норм матеріального права, є підставою для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції від 29 березня 2016 року та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області - задовольнити повністю .

Зняти арешт з майна, яке належить ТОВ «Спінтекс», що знаходиться в податковій заставі відповідно до актів опису майна Державної податкової інспекції у м .Полтаві №35/16-01-25-01-12 від 24.07.2014 року, №31 від 05.06.2014 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05.07.2016 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак