Справа № 357/1772/16-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1772/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Ярмола О.Я. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Борисюк Л.П.

Петрика І.Й.

За участю секретаря: Хмарської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Білоцерківському районі про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Білоцерківському районі про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії, інвалідом 2 групи, що підтверджено посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФУ Білоцерківського району та отримує пенсійне забезпечення, яке призначено, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсія позивачу була розрахована, згідно довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС в 1986 року за №75 від 17.09.2007 року, на виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 18.08.2015 року по справі № 367/10033/15-а(а.с.44-48).

Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 18.08.2015 року було визнано протиправною відмову Упралівння Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі щодо перерахунку пенсії ОСОБА_3, згідно довідки №75 від 17.09.2007 року про оплату за роботу в зоні відчуження з 14 травня 1986 року по 15.05.1986 року, виданої АТ «Агропромтехсервіс» та було зобов'язано відповідача прийняти вказану довідку і здійснити на її підставі перерахунок і виплату пенсії позивача.

На виконання даної постанови суду, відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_3, розмір якої на даний час становить 4084,69 грн.

Довідка № 75 від 17.09.2007 року, на підставі якої проведено розрахунок пенсії на виконання вказаної постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2015 року в справі № 357/10033/15-а, відображає розрахунок зарплати за період роботи з 14 по 15 травня 1986 року в сумі 77,47 (грошова одиниця не зазначена і, при цьому, в копії відомості про нарахування заробітної плати за травень, червень 1986 року такі нарахування відсутні); у графі «премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження» підприємством зазначено, що ОСОБА_4, згідно відомості №3 від 06 червня 1986 року, виплачено надбавку за класність у сумі 0,90 та премія у сумі 5,39 (15%) (грошова одиниця не зазначена і в копії відомості про нарахування заробітної плати за травень,червень 1986 року такі нарахування відсутні).

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.6 Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року, в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7: (мовою оригіналу) «Решили выделять в распоряжение Министерства энергетики и электрификации СССР для поощрения работников предприятий, организаций и учреждений(независимо от их ведомственной подчиненности), непосредственно участвующих в работах , указанных в пункте 1 постановления Совета Министров СССР и ВЦСПС, средства в размере 1 млн. рублей в месяц до полного завершения этих работ .Размер премии , выплачиваемой одному работнику за счет указанных средств, не должен превышать 400 рублей в месяц (сверх установленных максимальных размеров премий)».

Отже, як зазначено судом першої інстанції, для врахування вищезазначеної премії при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсії необхідно надати ряд наступних обов'язкових документів, які підтверджують нарахування та виплату встановленого розміру даної премії, а саме:

- положення про оплату праці чи інший документ, в якому визначено умови оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища;

- документ, яким визначено розмір встановленої премії позивачу (від 1 крб. до 400 крб.);

- копія особового рахунку або відомості про нарахування заробітної плати, в якому фактично відображено нарахування та виплата встановленого розміру премії;

- документи, які підтверджують надходження цільових коштів від Міністерства енергетики та електрифікації СРСР для заохочення працівників, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Встановлено, що жодного із зазначених документів, які б підтверджували нарахування та виплату встановленого розміру премії, відповідно до підпункту 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7, (в розмірі до 400 крб.) відповідачу не було надано, а також, позивачем не надано цих документів до суду.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія повідомлення ТОВ «Райсільгосптехніка» про те, що ОСОБА_3, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за участь в ліквідації наслідків аварії 14-15 травня 1986 року виплачувалася одноразова винагорода з Фонду Міненерго СРСР, але належних стверджуючих документів не збереглося на підприємстві .

Крім того, підприємство не надає жодних даних, що ця одноразова винагорода була премією та не вказує розмір тієї одноразової винагороди.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо не включення в розрахунок його пенсійного забезпечення разової винагороди в розмірі 400 крб., оскільки така премія не була відображена в довідці про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС в 1986 році за №75 від 17.09.2007 року і відсутні будь-які дані про виплату цієї премії, її призначення, підстави виплати.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що в 2015 році при розгляді справи 367/10033/15-а за позовом ОСОБА_3 досліджувалась правомірність видачі підприємством, де працював позивач, зазначеної довідки про заробітну плату та правомірність обрахунку пенсійного забезпечення на підставі цієї довідки, зокрема, судом було досліджено: копію табеля обліку робочого часу за травень 1986 року, довідку №5 від 05.02.2007 року, згідно якої ОСОБА_3 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 14 по 15 травня 1986 року, з 15 по 16 серпня 1986 року в населеному пункті Копачі та з 22 по 24 серпня 1986 року в населеному пункті Луб'янка Поліського району, копію маршрутного листа, список групи учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування заявленого ним позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.

Повний текст ухвали виготовлено 08.07.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.