Справа № 754/17818/15-а
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

Губської О.А.,

за участю секретаря Біднячук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_3 та Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м.Києва від 24 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_3, пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_3, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 12.11.2015.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 20 квітня 2016 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги.

Позивач, не погоджуючись з датою, з якої необхідно здійснити йому призначення пільгової пенсії, просить апеляційний суд постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що навіть при умові надання довідки про підтвердження пільгового стажу (від 19.04.2016) при зверненні за призначенням пенсії, а саме 12.11.2015 відповідачем було б винесено відмову в призначенні її пенсії, що підтверджується листом відповідача, в якому він повідомив, що зазначена довідка не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пенсійний орган зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови не досліджено всі обставини, які були зазначені управлінням та не вжито передбачені законом заходи, необхідні для всебічного і повного з'ясування обставин у справі, що перешкоджає прийняттю законному рішенню. Зокрема, управління звертає увагу суду на те, що посада позивача, яка зазначена у трудовій книжці не відповідає посаді, яка затверджена Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року та Постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року. Крім того, пенсійний орган зазначає, що довідка №19/04 від 19.04.2016 оформлена з порушенням норм чинного законодавства, а саме в довідці не зазначено назви розділу та номеру постанови. Відсутній характер виконуваних робіт, та така довідка має містити підписи керівника, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу позивача, в задоволенні апеляційної скарги пенсійного органу просив відмовити, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.198, п.п.1, 4 ч. 1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано судом обставин, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Даючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами з чинними нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Судом першої інстанції правильно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 02.12.2014 року вперше звернувся до УПФУ в Деснянському районі м. Києва з заявою про призначення пільгової пенсії на підставі ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2 та надав для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку копії документів згідно переліку, який зазначено в заяві (а.с.40).

Розпорядженням УПФУ в Деснянському районі м. Києва від 03.12.2014 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії згідно заяви від 02.12.2014, оскільки відсутні документи, які підтверджують пільговий стаж (а.с.49).

Вдруге з аналогічною заявою позивач звернувся до відповідача 12.11.2015 року та надав копії документів згідно переліку, який зазначено в заяві (а.с.37).

Листом від 20.11.2015 року УПФУ в Деснянському районі м. Києва у відповідь на заяву ОСОБА_3 від 12.11.2015 щодо призначення пенсії на пільгових умовах повідомило, що керуючись нормами частини 2 статті 8 Закону України «Про звернення громадян», листування з позивачем з питання призначення пенсії згідно наявних в управлінні документів припинено, оскільки йому вже було надано обґрунтоване роз'яснення нормативно-правової позиції щодо призначення пільгової пенсії на підставі документів, наданих до управління для призначення пенсії.

Листами від 20.11.2015 року, 08.12.2015 року, 09.12.2015 року позивач отримав відповідь від відповідача, в якій зазначено про відсутність підстав для нарахування пенсії на пільгових умовах в зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів (а.с.12-13, 39, 50-52, 55-56).

20.04.2016 року, отримавши довідку ЗАТ «Будінвест-6» від 19.04.2016 року № 19/04 про підтвердження пільгового трудового стажу за період з 08.08.1979 року по 24.01.1989 року, позивач надав її до УПФУ в Деснянському районі м. Києва з проханням долучити її до пенсійної справи.

На зазначене звернення від 20.04.2016 щодо долучення до макету пенсійної справи ОСОБА_3 УПФУ в Деснянському районі м. Києва надало відповідь від 26.04.2016 року №2337/09/Г-160, в якому повідомило позивача, що вказана довідка не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.61-63).

Позивач, звертаючись до суду, просить задовольнити його вимоги, вказуючи на необґрунтованість відмови відповідача у призначенні йому пенсії на пільгових умовах з урахуванням довідки № 19/04 від 19.04.2016 року, яка, на його думку, підтверджує наявність у нього пільгового трудового стажу за період з 08.08.1979 року по 24.01.1989 року, який є спірним для пенсійного органу при вирішенні питання про призначення пільгової пенсії позивачу.

Розглядаючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (далі - Порядок).

За приписами п. 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Вказаним додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про перерахунок її пенсії.

Згідно п. 4.3. Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, в органу Пенсійного фонду виникає обов'язок прийняти рішення за наслідками розгляду саме заяви особи про призначення пільгової пенсії, яка складена у формі, встановленій вказаним Порядком.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та сторонами ці обставини не оспорюються, позивач із заявою встановлено зразка до відповідача звертався двічі, а саме 12.11.2015 та 02.12.2014 (а.с.37 та 40).

Згідно заяви від 02.12.2014 УПФУ в Деснянському районі м. Києва прийнято рішення (розпорядження) від 03.12.2014 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії, оскільки відсутні документи, які підтверджують пільговий стаж (а.с.49), однак, звертаючись до суду з цим позовом, позивачем законність та обґрунтованість прийняття зазначеного рішення пенсійного органу не оспорюється і таке не є предметом розгляду цієї справи.

Не оскаржується позивачем і не є предметом розгляду в цій справі і відмова відповідача у призначенні пільгової пенсії, оформленої листом від 20.11.2015 року УПФУ в Деснянському районі м. Києва у відповідь на заяву ОСОБА_3 від 12.11.2015 щодо призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно, звертаючись до управління пенсійного фонду 02.12.2014 та 12.11.2015. довідка ЗАТ «Будінвест-6» від 19.04.2016 року № 19/04 про підтвердження пільгового трудового стажу за період з 08.08.1979 року по 24.01.1989 року, позивачем не подавалася.

Водночас, подаючи до пенсійного органу довідку від 19.04.2016 року № 19/04 про підтвердження пільгового трудового стажу за період з 08.08.1979 року по 24.01.1989 року з заявою про долучення такої до макету пенсійної справи, позивач не звертався з заявою встановленого вищезазначеним Порядком зразка, а отже, у відповідача обов'язок прийняти рішення щодо перерахунку чи відмови в перерахунку пенсії з урахуванням інформації, зазначеної у вказаній довідці, не виник, оскільки відповідна заява про призначення пільгової пенсії у встановленій вимогами Порядку формі, позивачем подана не була.

Натомість, на звернення позивача від 20.04.2016 про долучення до макету пенсійної справи ОСОБА_3 довідки від 19.04.2016 року № 19/04 УПФУ в Деснянському районі м. Києва надало відповідь від 26.04.2016 року №2337/09/Г-160 в порядку розгляду звернень громадян на підставі Закону України «Про звернення громадян», копія якого міститься в матеріалах справи, в якій роз'яснено, що підстави для розгляду пільгової довідки від 19.04.2016 №19/4, виданої Закритим акціонерним товариством «Будінвест-6» відсутні.

Вирішуючи цей спір, колегія суддів зауважує, що адміністративний суд у відповідності до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства, перевіряє законність рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Отже, враховуючи, що у квітні 2016 року позивач із заявою про призначення пенсії встановленого зразка не звертався, відповідачем рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_3 з урахуванням інформації, яка є у довідці від 19.04.2016 №19/4, не приймалось, а законність та обґрунтованість прийняття УПФУ в Деснянському районі м. Києва рішення (розпорядження) від 03.12.2014 року та відмови, оформленої листом від 20.11.2015 року у відповідь на заяву ОСОБА_3 від 12.11.2015 позивачем не оспорюється, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмову суб'єкта владних повноважень призначити пільгову пенсію.

Між тим, суд першої інстанції не врахував вищезазначених приписів норм матеріального права та не повно з'ясував обставини, які мають значення для справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (надалі також - «ЄСПЛ»).

За змістом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський Суд з прав людини у своїй усталеній практиці пов'язує визначення ефективного судового захисту саме з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного слідує, що поновлюючи порушене право, суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити лише такі дії, які передбачені законом.

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту в частині позовних вимог про визнання дій управління Пенсійного фонду за своїм змістом не відповідає визначеному законом способу захисту порушеного права, оскільки суперечить вищевказаному підходу.

Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова з вищенаведених підстав підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконано.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

В свою чергу, позивачем, на спростування доводів відповідача, вказаних в апеляційній скарзі,не надано жодних належних доказів і таких доказів судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови про часткове задоволення адміністративного позову допущено порушення норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з прийняттям нової відмову у задоволенні позову в частині. Апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з підстав, викладених в цьому рішенні.

Керуючись ст. ст. 160,198, 202, ,207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м.Києва від 24 травня 2016 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.07.2016

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: Л.П. Борисюк

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Губська О.А.

Борисюк Л.П.