Справа № 806/1102/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м.Житомир справа № 806/1102/16

час прийняття: 10 год. 15 хв. категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Степанов П.В.,

позивач ОСОБА_1 , представник позивача Міхненко С.С.,

представник відповідача Летушев М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання документів, що передбачені п.4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 413 від 20 серпня 2014 р., та зобов`язання надати вказані документи.

В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і зазначили, що Позивач 24.03.2014року в установленому порядку був призваний на військову службу та проходив службу в складі військової частини НОМЕР_1 , яка входила до складу сил, що були залучені та брали участь в антитерористичній операції на території Донецької області.

Позивач вважає, що має право на статус учасника бойових дій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції. 22.01.2016року Позивач письмово звернувся до Відповідача про надання всіх необхідних документів для отримання статусу учасника таких бойових дій. На своє звернення Позивач отримав письмову відмову Відповідача, яку вважає протиправною.

Представник військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що Позивач дійсно в складі даної військової частини приймав участь в антитерористичній операції. Разом з тим, відносно Позивача за результатами службового розслідування був встановлений факт самовільного залишення військової частини 15.08.2014року, про що були повідомлені органи досудового розслідування. По цій причині та відповідно до вимог першого заступника начальника Генерального штабу ЗС України, викладених в телеграмі від 21.01.2016року №321/369, Позивачу було відмовлено в наданні відповідних документів, так як відносно військовослужбовців, які скоїли кримінальні, адміністративні або дисциплінарні правопорушення оформлення документів для отримання статусу учасника бойових дій будуть проводитися в останню чергу.

Розглянувши подані Позивачем документи та матеріали, заслухавши пояснення Позивача та його представника, заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо процедури надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, регулюються правовими нормами Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 413 (надалі - Порядок N 413), що були чинні на день виникнення спору.

Цей Порядок визначає процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб.

За приписами п.2 Порядку N 413 статус учасника бойових дій надається, окрім інших, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач 21.03.2014року в установленому порядку та на виконання Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року N 1126-VII, був призваний на військову службу та проходив службу в складі військової частини НОМЕР_1 , яка входила до складу сил, що були залучені та брали участь в антитерористичній операції на території Донецької області.

Вказані обставини визнаються сторонами та підтверджуються довідкою Відповідача, записами у військовому квитку Позивача, дослідженими в судовому засіданні.

Суть спору між сторонами зведена виключно до наявності правових підстав для надання Позивачу відповідних документів, необхідних для його самостійного звернення до відповідної комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій, утвореної в Міноборони України.

В розумінні вимог п.6 Порядку N 413 командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів), в тому числі Відповідач по даній справі, у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій

В п.8 Порядку N 413 прямо зазначено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Саме вказаними вимога Порядку N 413 було зумовлено звернення Позивача від 22.01.2016року до Відповідача.

Як зазначив представник Відповідача в судовому засіданні, Позивачу було відмовлено в наданні вказаних документів виключно по причині встановлення за результатами службового розслідування факту самовільного залишення Позивачем військової частини 15.08.2014року, про що були повідомлені органи досудового розслідування. В телеграмі першого заступника начальника Генерального штабу ЗС України від 21.01.2016року №321/369 зазначено, що відносно військовослужбовців, які скоїли кримінальні, адміністративні або дисциплінарні правопорушення оформлення документів для отримання статусу учасника бойових дій будуть проводитися в останню чергу.

Судом встановлено та не заперечується Позивачем, що відповідно до наказу Відповідача від 10.09.2014року повідомлення та матеріали службового розслідування по факту самовільного залишення Позивачем військової частини 15.08.2014року були направлені органам досудового розслідування.

Разом з тим, представником Відповідача не надано суду жодних належних і допустимих доказів в розумінні вимог ст.70 КАС України щодо притягнення Позивача за вказані дії до кримінальної, адміністративної або дисциплінарної відповідальності.

Правові норми Порядку N 413 взагалі не передбачають права Відповідача та підстав для відмови у видачі Позивачу документів, перелічених в п.4 цього Порядку.

Більш того, суд зазначає, що за приписами абзацу четвертого пункту 8 Порядку N 413 наявність обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції, є лише підставою для позбавлення особи статусу учасника бойових дій.

На підставі викладеного суд робить висновок про наявність порушеного права Позивача на отримання у Відповідача документів, необхідних для його самостійного звернення до відповідної комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій, утвореної в Міноборони України.

Як зазначено в п.4 Порядку N 413, перелік документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, не є вичерпним. А тому порушене право Позивача підлягає судовому захисту виключно шляхом зобов`язання Командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) надати ОСОБА_1 офіційні документи, видані військовою частиною та містять достатні докази про безпосередню його (Позивача) участь у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення. Підстави для задоволення інших позовних вимог відсутні.

При подачі вказаного позову Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 551,20грн.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

На підставі викладеного та відповідно до вимог ст.98 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 551,20грн. підлягають поверненню з Державного бюджету як помилково сплачені.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково, зобов`язати Командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) надати ОСОБА_1 документи, що передбачені п.4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 413 від 20 серпня 2014 р.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 551,20грн. підлягають поверненню з Державного бюджету.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 11 липня 2016 р.