Справа № 803/2875/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Справа № 876/2436/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у справі за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця,-

В С Т А Н О В И В :

Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якому просила припинити підприємницьку діяльність відповідача.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року адміністративний позов задоволено, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Шимолик О.П. оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що з моменту введення електронної реєстрації звітності ним подавалося до контролюючого органу ряд звітів про діяльність, а саме:

Звіт за лютий 2011р - поданий 21.03.2011р.;

Звіт за січень 2011р. - поданий 21.03.2011р.;

Звіт за 2011 рік - поданий 26.01.2012р.;

Звіт за II квартал 2015р. - поданий 05.08.2015р.;

Звіт за 2012 рік - поданий 10.09.2015р.;

Звіт за 2013 рік-поданий 10.09.2015р.;

Звіт за 2014 рік - поданий 10.09.2015р.;

Звіт затри квартали 2015р. - поданий 09.11.2015р.

Факт не подання декларацій та фінансової звітності повинен встановлювати на підставі проведеної перевірки, а не виданою позивачем довідкою, яка є неналежним доказом.

Відповідно до п. 2 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в редакції чинній на момент виникнення спору підставами для постановления судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Однак протягом року ним подавалася звітність про, що свідчать дані з онлайн бази програмного комплексу податкового органу. Станом на 04.08.2015 року заборгованість по платежах до бюджету у нього відсутня, але існували штрафні санкції за несвоєчасне подання звітності.

Крім того, з 01.07.2015р. він перейшов з загальної системи оподаткування на спрощену систему, обравши 2 групу, що стверджується витягом, однак дані факти в суді не досліджувалися та позивачем не повідомлялося.

Апелянт вважає, що відповідно до зазначених обставин та норм обов'язковими умовами припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання ним протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності та відсутність заборгованості по податках, зборах (обов'язкових платежах). Однак в даному випадку в 2015 році ним було подано всю звітність за 2015 рік починаючи з 05.08.2015 р. по 10.09.2015 р., відтак посилання податкового органу на не подання звітності протягом року є безпідставним.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.09.2007 року проведена державна реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем проживання: АДРЕСА_1 та 18.09.2007 року взятий на облік як платник податків у Луцькій об'єднаній державній податковій інспекції (правонаступником якої є Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області). З моменту реєстрації відповідачем до контролюючого органу не подавалося жодної звітності. Станом на 04.08.2015 року заборгованість по платежах до бюджету у відповідача відсутня.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Пунктом 49.2 статті 49 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Пунктом 67.2 статті 67 ПК України передбачено право контролюючих органів в установленому законом порядку звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців.

Згідно із ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону є підставою для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Частиною першою статті 49 цього ж Закону визначено, що суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи-підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, з тих підстав, що оскільки позивачем до суду першої інстанції подано довідку про подання останньої звітності (а.с. 4) відповідно до якої станом на 04.08.2015 року до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_1 з моменту реєстрації 18.09.2007 року не подавав (ла) жодної звітності. Оскільки до суду апеляційної інстанції надано листа Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, відповідно до якого СПД ОСОБА_1 подано податкову звітність за період 2011 року - 3 квартали 2015 року та додано декларації про майновий стан і доходи за ці періоди, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають обставинам справи і така прийнята з порушенням норм процесуального права, а у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року по справі № 803/2875/15 скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст постанови виготовлений 07.07.2016 року