Справа № 826/7727/16
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7727/16 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

12 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

Губської О.А.,

за участю секретаря Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Державного реєстратора-Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Проект-А" про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни про скасування рішень відповідача від 19 травня 2016 року №29672008 та №29672031.

У подальшому, до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла письмова заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року задоволено заяву представника публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо: групи приміщень у будівлі адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 9201,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00; групи приміщень у будівлі адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 9203,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, які знаходяться за адресою; м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12. законної сили.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, третьою особою товариством з обмеженою відповідальністю «Проект -А» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд,виніс оскаржувану ухвалу, не давши належну оцінку тому, що в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заявником, як зазначає апелянт, не доведено, яким чином заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно на вчинення реєстраційних дій може вплинути на виконання рішення за немайновим спором, отже й підстави для застосування судом частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва підлягає залишення без змін, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України , суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як з'ясовано судом першої інстанції, що позивачем у судовому порядку оскаржуються рішення відповідача про відмову у скасуванні державної реєстрації іпотеки за реєстраційним №14507598 стосовно нерухомого майна - групи приміщень у будівлі адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 9201,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, та про відмову у скасуванні державної реєстрації іпотеки за реєстраційним №14507710 стосовно нерухомого майна - групи приміщень у будівлі адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 9203,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12.

Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно з рішенням державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Зайцева Ігоря Петровича від 16 січня 2013 року №47738, на підставі іпотечного договору від 17 лютого 2012 року, укладеного між ТОВ "Проект-А" та ПАТ "Фінексбанк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., зареєстрований за №500.

Вказаний іпотечний договір визнано недійсним у судовому порядку, що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 17 вересня 2012 року, постановою Київського апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2012 року та постановою Вищого господарського суду України від 04 лютого 2013 року у справі №5011-33/8037-2012.

При цьому, як свідчать рішення судів у справі №5011-66/7999-2012, за позивачем визнано право власності на нерухоме майно - адміністративно-побутовий комплекс (літера С), загальною площею 18405 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12.

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за позивачем 05 квітня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У подальшому, 15 травня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Довбах Н.П., на підставі відповідних заяв позивача, прийнято рішення №29600933 та №29600937 про реєстрацію за позивачем права власності на два окремих об'єкти нерухомого майна, які утворилися у результаті поділу адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 18405 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 996480000 за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, а саме: групи приміщень у будівлі адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 9201,4 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00; групи приміщень у будівлі адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 9203,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Довбах Н.П. перенесені записи про іпотеку ПАТ "Фінексбанк" стосовно адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 18405 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12, що виникла на підставі іпотечного договору від 17 лютого 2012 року, реєстраційний номер 500, до розділів об'єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами 00 (номер запису про іпотеку 14507598) та 00 (номер запису про іпотеку 14507710), що утворилися у результаті поділу вказаного адміністративно-побутового комплексу (літера С).

З огляду на визнання недійсним у судовому порядку іпотечного договору від 17 лютого 2012 року, реєстраційний номер 500, позивач звернувся до відповідача із відповідними заявами про скасування державної реєстрації іпотеки.

Однак, відповідачем прийнято оскаржувані рішення, у яких зазначено, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим законодавством, а також що заяви про державну реєстрацію прав подані неналежною особою.

Оскаржувані рішення, за переконанням представника позивача, не відповідають вимогам ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з якою, рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Тобто, в оскаржуваних рішеннях про відмову у скасуванні державної реєстрації іпотек повинно було бути чітко зазначено, по-перше, які документи не відповідають вимогам Закону, та у чому саме полягає невідповідність, по-друге, чому саме заявник є неналежною особою на подання заяви про скасування державної реєстрації іпотеки у даному випадку.

Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно діючих записів про іпотеку нерухомого майна позивача, що внесені на підставі іпотечного договору, визнаного недійсним у судовому порядку, може призвести до безпідставного звернення стягнення на таке майно та позбавлення позивача права власності на нього.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 2 ст. , п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державній реєстрації прав підлягають: іпотека.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Тобто, реалізація прав іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки нерозривно пов'язана із наявністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованих записів про обтяження нерухомого майна іпотекою, що, у незалежності від того, чи визнано недійсним іпотечний договір, на підставі якого до реєстру внесено записи про іпотеку, може призвести до безпідставного позбавлення права власності позивача на обтяжене іпотекою нерухоме майно.

Статтею 117 КАС України передбачений вичерпний перелік заходів забезпечення адміністративного позову, які має право застосувати суд. Зокрема, заходами забезпечення адміністративного позову є зупинення дії рішення суб'єкту владних повноважень, що оскаржується та заборона вчиняти певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В свою чергу небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

З аналізу даної норми права вбачаються 4 окремі підстави для забезпечення позову:

- очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Очевидність небезпеки полягає в тому, що з високим ступенем вірогідності можуть настати такі дії або події, які безумовно призведуть до порушення прав та інтересів позивача;

- неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів;

- якщо для відновлення прав, свобод чи інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Зокрема, необхідно буде звертатися до суду, визнавати недійсними договори чи рішення, вилучати майно тощо;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Рішення, дії чи бездіяльність мають очевидні ознаки протиправності, якщо вони істотно суперечать чинному законодавству.

Зокрема, у матеріалах справи містяться копії рішення Господарського суду міста Києва від 17 вересня 2012 року у справі №5011-33/8037-2012, яким визнано недійсним іпотечний договір від 17 лютого 2012 року, укладений між ТОВ "Проект-А" та ПАБ "Фінексбанк", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., зареєстрований за №500.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17 вересня 2012 року залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2012 року, яку, у свою чергу, залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 04 лютого 2013 року.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, а відтак клопотання позивача є обґрунтованим, оскільки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки чи застави для позивача виникнуть негативні наслідки, і відновити порушені права позивача буде неможливо або для відновлення порушеного права потрібно буде затратити значних зусиль.

Та обставин, що ТОВ «Проект -А» подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинам рішення Господарського суду міста Києва від 17 вересня 2012 року, не може бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.07.2016.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді Л.П. Борисюк

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Губська О.А.

Борисюк Л.П.