Справа № 820/1295/16
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 липня 2016 р.справа № 820/1295/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Донець Л.О. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі № 820/1295/16

за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ТРЕЙД ГРУП»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві) в апеляційному порядку оскаржено постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі № 820/1295/16.

Одночасно з апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у задоволенні якого ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 року відмовлено.

Ухвалою суду від 31.05.2016 року апеляційна скарга залишена без руху, скаржнику наданий термін для усунення недоліків скарги, - надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору.

21.06.2016 року до Харківського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування заявленого клопотання, вказує, що Конституційним Судом України «У справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики України» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону у взаємозв'язку з положенням пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» № 12-рп/2013 від 28.11.2013 року, зазначено, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Тобто, судом зроблено висновок щодо встановлення саме помірного судового збору, у зв'язку з цим, майнове становище не має бути перепоною доступу до суду, у випадках, коли судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя. Вказує, що єдиною підставою для відстрочення є врахування судом майнового стану сторони. Зазначено, що дане питання знайшло своє відображення у Пленумах всіх вищих судових інстанції (п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України», Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»). Зазначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року та прецедентна практика Європейського суду з прав людини під час застосування Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Вказано, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. Заявник зазначає, що при вирішенні питань пов'язаних зі сплатою судового збору (зокрема, щодо відстрочення) суд має враховувати право сторони на судовий захист та оскарження судового рішення, а також діяти у чіткій відповідності до ст. 87, 88 КАС України, Закону України «Про судовий збір» та інших нормативних-актів, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду з другого боку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи заявленого клопотання та перевіривши наведені в клопотанні обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Колегія суддів зазначає, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7: „В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрат складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" (тут і далі, в редакції, що є чинною на час подання апеляційної скарги).

Положеннями ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, які кореспондуються з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка контролюючого органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору заявник фактично зазначає, що не має можливості сплатити судовий збір.

Зазначене посилання відповідача, як суб'єкта владних повноважень, а якості поважної підстави для відстрочення сплати судового збору, колегія суддів оцінює критично та зазначає наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Враховуючи наведену конституційну норму, колегія суддів вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення чи відстрочення сплати судового збору.

Крім того, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" Кабінет Міністрів України зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Доказів на підтвердження свого матеріального/фінансового становища скаржником не надано, як і не надано доказів того, що його фінансове становище змініться протягом розгляду справи судом.

Колегія суддів вважає, що посилання заявника в обґрунтування свого клопотання на викладене Конституційним Судом України в рішенні від 28.11.2013 року по справі № 12-рп/2013 про те, що «Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду» не спростовує висновок суду про те, що обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати чи її відстрочення.

Положення Закону України «Про судовий збір» в частині, яка встановлює обов'язок органів державної влади, сплачувати судовий збір в певному розмірі такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) у встановленому порядку не визнані.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання заявника на зміст постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», оскільки дана постанова прийнята Пленумом Вищого адміністративного суду Украйни до набрання чинності Законом України від 22.05.2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору».

При цьому колегія суддів вважає недоречними посилання на зміст постанов Пленумів судів іншої (ніж адміністративної) юрисдикції.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів вважає що обставини, викладені скаржником у клопотанні не знайшли свого підтвердження, відтак в його задоволенні слід відмовити.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст. 41, 88 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі № 820/1295/16 - відмовити.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.07.2016 року

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Бартош Н.С.