Справа № 490/14489/14-а
Суддя: Мамаєва О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/413/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 р. м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді: Мамаєвої О.В.,

із секретарем: Баришніковою І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

25.11.2014р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання за нею статусу неповнолітнього в'язня виправно-трудового табору та дитячого закладу м.Мінден відповідно до ст. 6-1 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" з листопаду 2011 року, та зобов'язати відповідача перерахувати і сплатити заборгованість відповідно до ст. 6-1 вказаного закону, з листопаду 2011 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у вересні 2011 року вона отримала громадянство України, та звернулась до відповідача із заявою про отримання виплат, як жертві нацистських переслідувань. У грудні 2011 року вона отримала відмову та їй запропоновано звернутись до суду для встановлення статусу жертви нацистських переслідувань.

19.03.2012 року вона звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання дій незаконними. 23.04.2014 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду дії Департаменту визнані неправомірними.

У зв'язку із чим 04.11.2014 року вона звернулась до Департаменту із заявою про неотримання з листопада 2011 року пільг, встановлених Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", а 13.11.2014 року вона отримала відповідь Департаменту про відсутність порушення чинного законодавства у діях відповідача.

У судове засідання сторони не з'явились

Від позивача та його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, зазначили, що підтримують позовні вимоги.

Від представника відповідача надійшли заперечення проти позову, згідно яких позивач перебуває на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій із занесенням даних до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги як "жертва нацистських переслідувань" відповідно до ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань" з 09.09.2014 року. Право на пільги позивач має згідно "Посвідчення жертви нацистських переслідувань", яке отримано позивачем 09.09.2014 року на підставі розгляду звернення ОСОБА_1 щодо встановлення статусу жертви нацистських переслідувань з урахуванням постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014 року по справі №1423/8259/2012. У задоволенні позову просять відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 19.03.2012 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального районного суду м.Микоалаєва із позовом до Департаменту праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання неправомірними дій щодо невстановлення щодо неї факту примусового вивезення та утримання в якості малолітнього в'язня у виправно-трудовому таборі та дитячому закладі м.Мінден (Німеччина) в період з червня 1944р. по квітень 1945р.; зобов'язання повторно розглянути документи щодо встановлення щодо неї статусу неповнолітнього в'язня виправно-трудового табору та дитячого закладу м.Мінден відповідно до ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань".

28.02.2013 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо встановлення статусу неповнолітнього в'язня, передбаченого ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань".

Листом від 14.03.2013 року ДПСЗН виконавчого комітету Миколаївської міської ради відмовив позивачу у задоволенні заяви у зв'язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт примусового вивезення та перебування у концентраційному таборі та примусових роботах у Німеччині.

Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.04.2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014 року постанова Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.04.2013 року скасована, прийнято нову постанову, якою визнано неправомірними дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо невстановлення щодо ОСОБА_1 факту примусового вивезення та утримання у якості малолітнього в'язня у виправно-трудовому таборі та дитячому закладі м.Мінден (Німеччина) в період з червня 1944р. по квітень 1945р.; зобов'язано ДПСЗН повторно розглянути документи щодо встановлення відносно ОСОБА_1 статусу неповнолітнього в'язня виправно-трудового табору та дитячого закладу м.Мінден відповідно до ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань" /а.с. 9/.

08.08.2014 року ОСОБА_1 звернулась до ДПСЗН із заявою на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014 року про встановлення статусу жертви нацистських переслідувань. 09.09.2014 року ОСОБА_1 видано "Посвідчення жертви нацистських переслідувань", та з цього часу ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Центрального району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради із занесенням даних до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги як "жертва нацистських переслідувань" відповідно до ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань".

04.11.2014 року ОСОБА_1 зверталась до УПСЗН про неотримання з листопада 2011 року пільг, встановлених ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань".

Листом від 13.11.2014 року УПСЗН надіслало лист ОСОБА_1, яким роз'яснено, що право на пільги вона має з 09.09.2014 року, коли вона отримала "Посвідчення жертви нацистських переслідувань" /а.с. 10/.

У позовній заяві, з якою позивач звернулась до суду 25.11.2014 року, ОСОБА_1 просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови встановити статус неповнолітнього в'язня згідно ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань" з листопаду 2011 року, про визнання за нею статусу неповнолітнього в'язня виправно-трудового табору та дитячого закладу м.Мінден відповідно до ст. 6-1 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" з листопаду 2011 року, та просить зобов'язати відповідача перерахувати і сплатити заборгованість, яка належить позивачу згідно статусу неповнолітнього в'язня, з листопада 2011 року по 09.09.2014 року.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує із наданих позивачем документів, листом УПСЗН від 01.12.2011 року позивачу було відмовлено у встановленні статусу жертви нацистських переслідувань згідно ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань".

Тобто, про порушення своїх прав позивач дізналась у грудні 2011 року.

До суду із даним позовом вона звернулась 25 листопада 2014 року, тобто із пропуском 6-місячного строку.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року визнано неправомірними дії УПСЗН щодо невстановлення щодо ОСОБА_1 факту примусового вивезення та утримання у якості малолітнього в'язня у виправно-трудовому таборі та дитячому закладі м.Мінден.

Таким чином, позивач має право на отримання пільг, передбачених ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань".

Згідно листа УПСЗН від 13.11.2014 року, позивачу повідомлено, що право на пільги згідно ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань" вона має з 09.09.2014 року, коли вона отримала "Посвідчення жертви нацистських переслідувань".

Тобто, про порушення своїх прав на отримання пільг вона дізналась у листопаді 2014 року, до суду відповідно звернулась 25 листопада 2014 року.

Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання відповідача перерахувати та сплатити заборгованість, яка належить позивачу згідно статусу неповнолітнього в'язня за ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань", за період з листопада 2011 року по 24 травня 2014 року підлягають залишенню без розгляду, оскільки подані з пропуском передбаченого ст. 99 КАС України 6-місячного строку, та підстав для його поновлення суд не вбачає.

Керуючись 11,14,99, 100,159,160-161, 162, 163 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради в частині вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови встановити статус неповнолітнього в'язня згідно ст. 6-1 ЗУ "Про жертви нацистських переслідувань" з листопаду 2011 року, про визнання за нею статусу неповнолітнього в'язня виправно-трудового табору та дитячого закладу м.Мінден відповідно до ст. 6-1 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" з листопаду 2011 року, та про зобов'язання відповідача перерахувати і сплатити заборгованість, яка належить позивачу згідно статусу неповнолітнього в'язня, з листопада 2011 року по 24 травня 2014 року, залишити без розгляду.

Апеляційна скарга подається до Одеського адміністративного апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття ухвали у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то 5-денний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя О.В.Мамаєва