Справа № 820/1699/16
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 р.Справа № 820/1699/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного військового комісаріату на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2016 по справі № 820/1699/16

за позовом ОСОБА_2

до Харківського обласного військового комісаріату

про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання виконати певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2016 задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2А.) до Харківського обласного військового комісаріату (далі відповідач, Харківський ОВК) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання виконати певні дії.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2016 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що, оскільки позивача було звільнено з військової служби у 1985 році, а інвалідність встановлена первинно у 1999 році, тобто після спливу трьохмісячного терміну, то згідно п.6 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент встановлення групи інвалідності позивачу), останній не має права на отримання спірної допомоги.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

З урахуванням положень ст.195-1, ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута без участі представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 проходив строкову військову службу в період з 04.05.1983 по 29.04.1985 у лавах Збройних Сил СРСР, в тому числі у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов'язку) в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується військовим квитком серії НУ №9239644 та довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 10.01.2002, виданою на запит Жовтневого районного військового комісаріату м. Харкова від 01.11.2001.

Відповідно до довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 10.01.2002, позивач проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан (у тому числі під час виконання інтернаціонального обов'язку) у період з 01.11.1983 по 29.04.1985 у в/ч 93992.

В березні 1985 року під час проходження служби позивач отримав поранення (мінно-вибухове множинне уламкове поранення голови, обличчя, контузія), пов'язане з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країні (ДРА) де велись бойові дії, внаслідок, чого в подальшому отримав інвалідність, що підтверджується висновком Харківської судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв від 16.09.1999, а також довідкою до акта огляду МСЕК №201274 від 25.12.2013, відповідно до якої позивачу з 01.01.2014 року визначена друга група інвалідності.

ОСОБА_2 звернувся до Харківського обласного військового комісаріату із заявою від 26.11.2015 та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у задоволенні якої відповідач відмовив відповіддю №1754/ВСЗ від 09.12.2015, в якій зазначено, що право на таку виплату мають лише ті військовослужбовці та звільнені особи, які отримали первинно інвалідність після 01.01.2014 року, а оскільки ОСОБА_2 встановлено первинно ІІІ групу інвалідності повязану з виконанням обовязків військової служби з 08.12.1999 року, тобто до 01.01.2014 року, то дія вище зазначених законодавчих та нормативно-правових актів на нього не поширюється.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, наведені норми ч. 2 ст. 16 Закону України №2011-XII та п. 3 Порядку пов'язують виплату одноразової грошової допомоги зі встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.

Враховуючи те, що позивач 26.11.2015 звернувся до відповідача з заявою та усіма належними додатками стосовно призначення виплати одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням йому ІІ групи інвалідності з 01.01.2014 згідно довідки МСЕК №201274 від 25.12.2013, то відповідач при вирішенні даного питання повинен був керуватися положеннями ч.2 ст. 16 Закону України №2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не має права на отримання спірної допомоги, оскільки його було звільнено з військової служби у 1985 році, а інвалідність встановлена первинно у 1999 році, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Приписами п. 8 Положення про порядок, умови і критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009 визначено, що датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у п. 3 цього Положення. Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюється до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Наведене свідчить про те, що первинна довідка медичної комісії при повторному огляді комісії та встановленні групи інвалідності втрачає свою чинність з дати, до якої встановлена група інвалідності.

Відповідно до абз. 2 п. 3 постанови № 975, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З наданої позивачем до суду першої інстанції довідки МСЕК вбачається, що ІІ група інвалідності встановлена позивачу з 01.01.2014.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Харківським обласним військовим комісаріатом при розгляді заяви ОСОБА_2 належним чином не з'ясовано наявність підстав для призначення останньому одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням інвалідності, що настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, що призвело до порушення прав позивача.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського обласного військового комісаріату залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року по справі № 820/1699/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 08.07.2016