Справа № П/811/666/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року Справа № П/811/666/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення вимог податкового законодавства України, відповідач більше року не подає податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Ухвалою від 06.06.2016 року відкрито скорочене провадження, копію якої отримано відповідачем - 11.06.2016 року.

Враховуючи те, що протягом строку, встановленого ч.5 ст.1832 КАС України, до суду не надійшло заперечення відповідача проти позову або заяви про його визнання, суд вважає необхідним здійснення розгляду справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши повідомлені позивачем обставини вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований 24.10.2006 р. як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в Новоукраїнській ОДПІ як платник податків. Водночас, згідно довідки Новоукраїнської ОДПІ №806 від 26.05.2016 р. відповідач, починаючи з 01.01.2009 р., звітність не подає, заборгованості зі сплати податків і зборів не має.

Згідно п.п.20.1.37 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. При цьому, ст.67 Конституції України вказує те, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених законом.

Згідно до вимог пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Так, згідно ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 р. (в редакції, чинній до 01.01.2016 р.) було вказано, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, крім іншого проводиться у разі: постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Зокрема, підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є, у тому числі, неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Проте, суд зазначає, що Закон України № 755-IV від 15.05.2003 р. з 01 січня 2016 року викладено в новій редакції відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 26 листопада 2015 року № 835-VIII.

Зокрема, в його новій редакції, не міститься й аналогічної за змістом норми, яка б встановлювала таку підставу для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця як неподання нею протягом року органам доходів та зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Отже, в редакції з 01.01.2016 даний Закон №755-IV вже не встановлює підстав для постановлення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. При цьому, інші правові норм, які б пов'язували встановлені позивачем обставини з настанням негативних для відповідача наслідків у вигляді припинення його підприємницької діяльності, відсутні.

Відтак, неподання відповідачем протягом року до податкового органу податкових декларацій на час прийняття судом оскаржуваного рішення не є законодавчо встановленою підставою для прийняття судового рішення про припинення підприємницької діяльності за позовом контролюючого органу.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ст.120 Податкового кодексу України встановлено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності. Зокрема, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Відповідно до вимог ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч.2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами п.1 ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до частин 2, 3 ст.159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки покладені в основу адміністративного позову правові підстави втратили чинність як на момент вирішення спору, так і на момент звернення позивача до суду з цим позовом.

При цьому, іншого правового механізму, який би передбачав задоволення заявлених податковою інспекцією позовних вимог, на момент вирішення спору не запроваджено.

Керуючись ст.ст. 86, 159-163, 167, 183-2, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання, в 10-ти денний строк з дня її отримання, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2