Справа № 489/64/16-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 489/64/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про встановлення відсутності компетенції, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив встановити відсутність компетенції (повноважень) у відповідача у листопаді - грудні 2014 р. зменшувати розмір нарахованої та виплачуваної пенсії, зобов'язати утриматися від вчинення дій по зменшенню розміру зараховуваної та виплачуваної йому пенсії, зобов'язати здійснити перерахунок виплачуваної пенсії з січня 2014 р. по 31 січня 2016 р., стягнути борг по пенсії в сумі 71188 грн., зобов'язати здійснити перерахунок розміру пенсії з червня 2009 р. по день подання цієї заяви з урахуванням зміни мінімальної пенсії з 19 вересня 2009 р. по 11 січня 2016 р. відповідно до чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що на користь позивача як інваліда 2 групи та ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 р. відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії з 26 грудня 2007 р. та виплатити заборгованість по виплаті пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто в розмірі, не нижчому ніж 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Вказане рішення відповідач виконав, але у 2014 р. УПФУ перестало виплачувати 2/3 частини перерахованої пенсії і у грудні 2015 р. відмовилося поновити розмір пенсії посилаючись на чинне законодавство.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 р. був задоволений позов ОСОБА_1 та визнано незаконними дії УПФУ щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії та зобов'язано здійснити перерахунок призначеної пенсії ч 26 грудня 2007 р. та виплатити заборгованість по виплаті пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою ВАС України від 21 липня 2010 р. було відмовлено УПФУ в поновленні строку касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 р., залишивши касаційну скаргу без розгляду.

Сторонами не заперечувалося та підтверджується довідкою про виконавче провадження що виконавче провадження з примусового виконання постанови апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 р. у зв'язку із повним фактичним виконанням було закінчено 28 жовтня 2010 р.

Перерахунок пенсії позивачу за постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 р. відбувся 04 жовтня 2010 р. як вбачається із копії розпорядження відповідача і станом на 01 грудня 2010 р. вона становила 6422,50 грн.

Розпорядженням відповідача від 23 листопада 2011 р. позивачу було проведений перерахунок пенсії за новою формулою і її розмір на 01 листопада 2011 р. становив 1135,74 грн.

Надалі розмір пенсії позивачу перераховувався у зв'язку із загальними підвищеннями соціальних стандартів.

У листопаді 2011 р. УПФУ звернувся до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз'яснення постанови від 18 червня 2009 р. щодо визначення кінцевого часу нарахування та сплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвало Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2012 в задоволенні заяви УПФУ про роз'яснення постанови від 18 червня 2009 р. було відмовлено.

У листопаді 2012 р. УПФУ звернулося до Ленінського районного суду м. Миколаєва із заявою про зміну порядку виконання рішення, в якому посилаючись на положення постанови КМ України №745, яка набрала чинності 23 липня 2011 р., просило зазначити кінцеву дату нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії передбаченою ч. 1 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2012 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2013 р., було відмовлено УПФУ в зміні порядку виконання судового рішення.

Ухвалою ВАС від 07 лютого 2014 р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою УПФУ на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2012 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2013 р.

Виконаний УПФУ, як приклад, розрахунок вказує, що станом на час розгляду справи судом позивач отримує 2738,70 грн., а мав би за законодавством, за яким був здійснений перерахунок за постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 р., отримувати 9303,75 грн. і розмір пенсії 6860 грн. у листопаді зменшився у грудні 2011 р. до 1141,02 грн.

В запереченнях УПФУ послалося на дотримання ним законодавства, яке послідовно з було чинним з 2011 р. і дотепер є обов'язковим для нього, зокрема. Законами України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», «Про державний бюджет України на 2012 рік», «Про державний бюджет України на 2013 рік», «Про державний бюджет України на 2014 рік», «Про державний бюджет України на 2015 рік», якими передбачалося, що норми та положення ст. 39, 50. 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та в розмірах, встановлених КМ України виходячи з наявного фінансового бюджету ПФУ на відповідний рік.

Також зазначило, що застосовує прийняті на виконання вказаних законів постанови КМ України № 745 від 06 липня 2011 про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету - діяла до 01 січня 2012 р.; № 3210 від 23 листопада 2011 про затвердження Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок) - діє з 01 січня 2012 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що пенсія сплачувалася йому в меншому розмірі ніж передбачалося чинним законодавством України.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За змістом статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

За правилами ст. 54 вказаного Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Водночас пунктом 4 Прикінцевих положень Закону «Про Державний бюджет України на 2011 рік», зокрема, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011 р.

Зазначена норма Закону визнана конституційною рішенням КС України N 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 р.

На виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» було прийнято постанову КМ України №745 від 06 липня 2011 р. «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - постанова № 745), яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Отже, оскільки 23 липня 2011 р. набрала чинності постанова № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, то положення статей 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають застосуванню лише до 23 липня 2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови № 745.

Таким чином, з 23 липня 2011 р. чинним законодавством встановлено інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (постанова ВС України від 02 червня 2015 р. у справі 21-317а15).

До того ж, Кабінет Міністрів України 23 листопада 2011 року прийняв постанову № і 210, якою затвердив Порядок.

Верховним Судом України в постанові від 17 лютого 2016 р. у справі №0908/2465/2012 зроблений висновок, що за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон № «Про Державний бюджет України на 2012 рік» був прийнятий пізніше Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а на виконання останнього Закону Кабінет Міністрів України затвердив Порядок, то саме положення Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин.

З огляду на те, що питання застосування норм та положень ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вирішувалися законодавчим органом у 2013, 2014, 2015 р.р аналогічно, то в даній справі положення Порядку також застосовуються в порядку та в розмірах, встановлених КМ України в зазначені роки.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи діє і в 2016 р.

Таким чином, з 26 грудня 2007 р. права позивача на належний розмір пенсії поновлені постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 р., яке виконане, незаконність рішень відповідача в застосуванні чинного законодавства щодо визначення та перерахунку розміру пенсії у 2014-2015 р.р., що є підставою позову не доведено, відсутність компетенції відповідача застосовувати норми пенсійного законодавства до цих правовідносин позивач не довів.

А отже не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо здійснення перерахунку з січня 2014 р. по 31 січня 2016 р., стягнення боргу 71188 грн., здійснити перерахунок належної позивачу пенсії з урахуванням змін мінімальної пенсії за період з 18 вересня 2009 р, по 11 січня 2016 р. відповідно до чинних законів України, оскільки позивач не довів що пенсія сплачувалася йому в меншому розмірі ніж передбачалося чинним законодавством України.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2016 року у справі № 489/64/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин