Справа № 820/3272/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

07 липня 2016 р. Справа № 820/3272/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю представника відповідача - Камишанової М.С.,

представника третьої особи - Нікіфорової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа: Державна служба зайнятості України про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості, третя особа: Державна служба зайнятості України, в якому просить суд визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у сприянні зайнятості ОСОБА_4 під час прийому 11.05.2016 року незаконною.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що наказом Харківського міського центру зайнятості від 25.11.2014 року № НТ 141125 ОСОБА_4 поновлено статус безробітного. Під час здійснення прийому 11.05.2016 року відповідач вкотре безпідставно здійснив запис до персональної картки позивача щодо здійснення сприяння зайнятості, проте відповідачем не вчинено жодних дій направлених на працевлаштування ОСОБА_4, не враховано медичної довідки №265 від 30.01.2015 року, не вчинено дій направлених на реалізацію основних завдань служби та не застосовано до позивача цільових програм щодо подолання безробіття ОСОБА_4 Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Представник відповідача Харківського міського центру зайнятості у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що відповідачем протягом всього часу перебування останнього на обліку в центрі зайнятості здійснюється пошук підходящої роботи, зокрема і під час прийому 11.05.2016 року.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову.

Представник третьої особи в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований Харківським міським центром зайнятості як такий, що шукає роботу.

Судом з наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивач, маючи диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" та здобувши кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін, а також диплом бакалавра ХНУВС за напрямом підготовки "Право", неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, в період чого отримував соціальні послуги, а саме: консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості.

Відповідно до наказу № 25.11.2014 року № НТ 141125 позивачу поновлено статус безробітного та відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю.

З наданих під час судового розгляду справи представником відповідача пояснень судом встановлено, що прийом до провідного фахівця з питань зайнятості, ОСОБА_4 було призначено 11.05.2016 на 12:40 год.

При цьому представником відповідача зазначено, що ОСОБА_4 не з'явився в назначений час, а прибув пізніше о 15:58 год. того ж дня, але вже до іншого спеціаліста, що підтверджено наявним в матеріалах справи додатком №1 до Персональної картки НОМЕР_1 ОСОБА_4

Прийом з питань зайнятості був проведений провідним фахівцем ОСОБА_5, однак, у зв'язку з виникненням технічних обставин, що унеможливлювали роботу в єдиній інформаційно-аналітичній системі ЄІАС (NЕТ), здійснити підбір роботи позивачу під час прийому 11.05.2016 року виявилось неможливим.

Судом з огляду вказаного додатку до Персональної картки позивача встановлено, що позивачу під час проведення прийому 11.05.2016 року надано послуги - консультацію, про що свідчить напис у відповідній графі.

Судом встановлено, що відповідно до п. 4 Інструкції щодо дій фахівців центрів зайнятості у разі неможливості продовжувати роботу в ЄІАС. NЕТ (вимкнення електропостачання, нестабільна робота серверів баз даних, каналів зв'язку тощо) затвердженої наказом Державного центру зайнятості від 20.08.2010 № 97, створюється і підписується наказ про неможливість продовжувати роботу в ЄІАС. NЕТ та здійснення фахівцями роботи у ручному режимі, без застосування автоматизованих програмних засобів.

Харківським міським центром зайнятості 05.04.2016 року створений і підписаний наказ № 519 "Про прийняття рішень в умовах неможливості продовжувати роботу в ЄІАС. NЕТ", згідно якого до закінчення дій обставин, що спричинили унеможливлення продовжувати роботу із застосуванням автоматизованих програмних засобів, фахівцями Харківського міського центру зайнятості продовжувати роботу у ручному режимі, використовуючи паперові аналоги документів, що передбачені законами України "Про зайнятість населення" і "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та нормативними актами щодо їх застосування, рекомендаціями обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості.

Судом під час судового розгляду справи з наданих представником відповідача усних та письмових пояснень встановлено, що у зв'язку з виникненням технічних обставин, що унеможливлювали роботу в єдиній інформаційно-аналітичній системі ЄІАС (NЕТ) провідним спеціалістом було узгоджено дату наступного відвідування позивача Харківського міського центру зайнятості та призначено його на 18.05.2016 року.

Представником відповідача під час судового розгляду справи було зазначено, що під час прийому 11.05.2016 року ОСОБА_4 знав та міг ознайомитись з наявними вакансіями в секторі самостійного пошуку роботи, для чого на першому поверсі Харківського міського центру зайнятості обладнана кімната 102.

Отже під час прийому 11.05.2016 року здійснити підбір роботи позивачу або призначення прийому у спеціаліста з профорієнтації під час прийому виявилось неможливим з технічних причин, оскільки база ЄІАС (NЕТ) не працювала.

Суд зазначає, що згідно ст.43 Конституції України, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про зайнятість населення", кожен має право на професійну орієнтацію, яке забезпечується шляхом надання комплексу профорієнтаційних послуг з вибору або зміни професії, виду діяльності та інших профорієнтаційних послуг.

Згідно зі ст. 32 цього Закону, професійна орієнтація населення - комплекс взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності. Професійна орієнтація населення здійснюється навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, реабілітаційними установами, медико-соціальними експертними комісіями, територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центрами професійної орієнтації населення, молодіжними центрами праці, військкоматами, установами виконання покарань, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, що надають послуги з професійної орієнтації.

Статтею 33 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом: 1) професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи; 2) професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці;3) проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад. Порядок надання послуг з професійної орієнтації осіб затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціальної політики.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до ст. 46 Закону, підходящою роботою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість робот за професією (спеціальністю), кваліфікація досвід, тривалість безробіття, а такої потреба ринку праці.

Згідно до п. 18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 берези 2013 року № 198 (далі Порядок № 198), для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіям (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Згідно ч. 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Суд також зазначає, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин суд приходить до висновку, що під час прийому 11.05.2016 року відсутні підстави вважати незаконною бездіяльність відповідача Харківського міського центру зайнятості у сприянні зайнятості ОСОБА_4, оскільки під час вказаного прийому позивача не працювала база ЄІАС. NЕТ, що унеможливило здійснення відповідачем дій направлених на підбір підходящої роботи. З огляду Персональної картки позивача НОМЕР_1, судом встановлено, що провідним спеціалістом проведено консультацію з позивачем, а отже у суду немає підстав вважати вказані дії відповідача пасивною поведінкою.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_4 не був позбавлений можливості самостійного пошуку роботи.

Посилання ОСОБА_4 на той факт, що, знаходячись тривалий час на обліку в центрі зайнятості, він втратив свою кваліфікацію та, з урахуванням стану здоров'я, не знав, яка робота йому підходить, є суб'єктивним моментом, який ніяким чином не пов'язаний з допущенням відповідачем, на його думку, бездіяльності у спірних правовідносинах, оскільки розглядом справи доведено протилежне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб'єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх тверджень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ст. 6 Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа: Державна служба зайнятості України про визнання дій незаконними - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 12 липня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.