Справа № 826/22384/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретаря судового засідання Тищенко Н.В., за участю представника позивача Іващенка Д.А., представника відповідача Модлінського Н.О., представника третьої особи-2 Боліли В.Ю. представника третьої особи-3 Найди Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича, треті особи - Публічне акціонерне товариство "Златобанк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

21.09.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" (далі - ТОВ "Бакалія-Трейд") звернулося до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Златобанк", яким просило визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення про нікчемність договору про розірвання договору іпотеки від 31 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського територіального округу Кирилюком Д.В. за №2685, укладеного між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "БАКАЛІЯ-ТРЕЙД" 08 серпня 2014 року, реєстровий №2450, від 20 травня 2015 року за вих. №100; визнати протиправним та скасувати наказ/розпорядження про виявлену нікчемність правочинів (договорів), зокрема договору про розірвання іпотеки від 08 серпня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського територіального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №2450; визнати протиправним та скасувати повідомлення про нікчемність договору про розірвання договору іпотеки від 31 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського територіального округу Кирилюком Д.В. за №2685, який укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "БАКАЛІЯ-ТРЕЙД" 08 серпня 2014 року, реєстровий №2450, від 20 травня 2015 року за вих. №100; зобов'язати відповідача утриматись від вчинення дії щодо застосування наслідків нікчемності договору про розірвання іпотеки від 08 серпня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського територіального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №2450.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національний банк України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства визнав нікчемним договір про розірвання договору іпотеки, виходячи з того, що уклавши договір про розірвання договору іпотеки, ПАТ "ЗЛАТОБАНК" не відмовлявся від належних йому майнових прав, а викладені відповідачем обставини нікчемності договору ґрунтуються на помилковому розумінні норм законодавства.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 р. у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах і у спосіб, визначений законом.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, якою просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2016 р. та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами аналогічними позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб заперечували проти її задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ТОВ "БАКАЛІЯ-ТРЕЙД" (іпотекодавець) та ПАТ "ЗЛАТОБАНК" (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки від 31 липня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за №2685, згідно умов якого з метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають із укладеного між сторонами кредитного договору від 13 лютого 2013 року №34/1/13-KL, іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку наступне нерухоме майно: земельна ділянка площею 1,3921 га, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Стоянка, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0269 (предмет іпотеки).

Згідно з договором про внесення змін до договору іпотеки від 28 грудня 2013 року сторони домовились викласти договір іпотеки в новій редакції, а предметом іпотеки визначено інше нерухоме майно, а саме: торгівельно-розважальний центр площею 5 404,7 кв. м., розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10, та земельна ділянка площею 1,3921 га, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Стоянка, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0269. Загальна заставна вартість предмета іпотеки складає 74 970 994,00 грн.

Крім того, між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "БАКАЛІЯ-ТРЕЙД" укладено договір від 08 серпня 2014 року про розірвання договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №2685.

Також судами першої та апеляційної інстанції встановлено, на підставі постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення ПАТ«ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13.02.2015 прийнято рішення № 30 про запровадження з 14.02.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ЗЛАТОБАНК». Тимчасова адміністрація запроваджена строком до 13.05.2015 року.

Постановою Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 року відкликано банківську ліцензію АТ «ЗЛАТОБАНК». Рішенням № 99 від 13.05.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК». Наказом №156 від 13.05.2015 року призначено Славінського В.І. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» строком на 1 рік з 13 травня 2015 року по 12 травня 2016 року включно.

В газеті «Голос України» № 86 (6090) від 19.05.2015 року було опубліковано офіційне повідомлення про початок процедури ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК».

Уповноваженою особою проведена перевірка Договору від 08.08.2014р. про розірвання (припинення дії) Договору іпотеки, посвідченого 31 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за р. 2685 (надалі - Договір про розірвання від 08.08.2014р.), за результатами якої виявлені підстави нікчемності згідно п. 1 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та направлено на адресу позивача повідомлення № 100 від 20.05.2015 року.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі Закон № 4452) встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати цим Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між цим Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ч. 2 ст.1 Закону № 4452 метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Пунктом 17 ч.1 ст.2 Закону № 4452 встановлено поняття уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно частин 1, 2, 3 ст. 34 Закону № 4452 Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України". Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Статтею 37 Закону № 4452 визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, яка діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Стаття 36 Закону № 4452 визначає наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Статтею 37 Закону № 4452 передбачені повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, згідно п.4 та п.6 ч.2 ст.37 Закону №4452, уповноважена особа Фонду має право, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Стаття 38 Закону № 4452 встановлює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Частиною 1 цієї статті уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Згідно частини 2 цієї ж статті протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини 4 ст.38 Закону № 4452 уповноважена особа Фонду:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

З матеріалів справи вбачається, що на момент укладання Договору про розірвання від 08.08.2014 р. заборгованість за Кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013р. складала 94 322 289,81 грн.

Згідно пунктів 1.2.1.3, 1.2.2.3 Договору іпотеки від 31.07.2013 року (в редакції від 28.12.2013р.) загальна вартість предметів іпотеки складала 74 970 994,00 грн.

Укладення Договору про розірвання від 08.08.2014 р. є відмовою Банку від майнових вимог Іпотекодержателя за Договором іпотеки від 31.07.2013 року, мало своїм наслідком зменшення вартості забезпечення за Кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013р. на суму 74 970 994,00 грн.

При цьому, саме 08.08.2014 року Банк в межах своїх зобов`язань за Кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013р. видав Позивачу кредитний транш у розмірі 632 000,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками.

Крім того, відповідачем було наголошено, що постановою Правління Національного банку У країни № 506/БТ від 19.08.2014 року встановлено особливий режим контролю за діяльністю АТ «ЗЛАТОБАНК» шляхом призначення куратора, з огляду на погіршення показників ліквідності, реальну загрозу невиконання зобов`язань перед вкладниками та іншими кредиторами, заборонено АТ «ЗЛАТОБАНК» використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки.

В подальшому постановою Правління Національного банку України № 777/БТ від 04.12.2014 року АТ «ЗЛАТОБАНК» було віднесено до категорії проблемних, встановлено обмеження у його діяльності.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно не взято до уваги Договір застави майнових прав № 34/1/13-KL/S-1 від 29.08.2014 року, за умовами якого Банк в якості забезпечення за Кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013р. прийняв заставу майнових прав (право вимоги/одержання) грошових коштів за Договором банківського вкладу № 3/32/4 від 21.08.2014р. на суму 600 000,00 доларів США, укладеного між ТОВ «БІПРОДУКТ» та самим АТ «ЗЛАТОБАНК».

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013р. станом на 28.08.2014 року заборгованість складала 97 366 289,81 грн., а вже 03.09.2014 року було додатково видано кредитний транш на суму 1 800 000,00 грн.

Станом на 21.08.2014 року вартість предмету забезпечення за Договором застави майнових прав № 34/1/13-KL/S-1 від 29.08.2014 року складала 8 163 466,20 грн. (600 000,00 дол. США х 13.60577 = 8 163 466,20 грн).

Отже, договір застави майнових прав № 34/1/13- KL/S-1 від 29.08.2014 року не був альтернативою та еквівалентом розірваного Договору іпотеки від 31.07.2013 року за змістом майнових прав Іпотекодержателя вартістю предмету забезпечення.

Таким чином, за підсумком укладення Договору про розірвання від 08.08.2014 р., Банк відмовився від майнових вимог Іпотекодержателя на суму 74 970 994,00 грн., продовжив кредитування Позивача, збільшуючи заборгованість за Кредитним договором № 34/1/13-KL від 13.02.2013р.

Крім того, договір про розірвання від 08.08.2014 р. укладений із порушенням майнових прав Національного банку України.

З вищенаведеного вбачається, що проведена Уповноваженою особою перевірка Договору про розірвання від 08.08.2014р., виявлені за її результатами відповідно п. 1 ч. 3 статті 38 Закону № 4452 підстави нікчемності та направлене повідомлення № 100 від 20.05.2015 року відповідають змісту передбачених Законом повноважень Уповноваженої особи.

Уповноважена особа не вчиняла нічого протиправного, діяла у порядку та спосіб, визначені Законом, який є спеціальним нормативно-правовим актом для правовідносин, пов'язаних із виведенням неплатоспроможних банків з ринку і ліквідацією банків, функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим іктам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З огляду статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Щодо доводів апелянта про те, що права іпотекодержателя за договором іпотеки не є майновою вимогою в розумінні п. 1 ч. 3 статті 38 Закону № 4452 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права с неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 395 ЦК України законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Правовідносини іпотеки врегульовані спеціальним нормативно-правовим актом, яким є Закон України «Про іпотеку».

Згідно ч. 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно ч. 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

Таким чином, за Договором іпотеки від 31.07.2013 року АТ «ЗЛАТОБАНК» володіло правами іпотекодержателя, визначеними як Законом України «Про іпотеку», так і пунктом 3.4 цього договору.

Укладення Договору про розірвання від 08.08.2015 року припинило права АТ «ЗЛАТОБАНК» як іпотекодержателя, позбавило його можливості пред`являти майнові вимоги до Позивача, в тому числі, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Водночас, судом першої інстанції правильно звернуто увагу на те, що матеріали справи не містять доказів сплати позивачем заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, з метою стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ "ЗЛАТОБАНК" звернулось до суду, і рішенням Господарського суду Київської області від 18 серпня 2015 року по справі №911/2024/15 за позовом ПАТ "ЗЛАТОБАНК" до ТОВ "БАКАЛІЯ-ТРЕЙД" про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, позов задоволено та стягнено заборгованість по кредитному договору та по процентам за користування кредитом.

Доводи апелянта про те, що в заставу НБУ за Договором № 12/ЗМИ від 05.03.2014р. не передавались майнові права за забезпечувальними договорами, спростовуються змістом самого Договору № 12/ЗМИ від 05.03.2014р.та додатком до нього.

Посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду України у постановах від 21.10.2015р., від 04.11.2015р. також не заслуговують на увагу, оскільки предмет та підстави позову, правове регулювання правовідносин межах даної справи не є тотожними із предметом та підставами позову, правовим регулюванням правовідносин у справах, щодо яких прийняті вищевказані постанови ВСУ.

Отже, доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Повний текст постанови виготовлено 07.07.2016 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича, треті особи - Публічне акціонерне товариство "Златобанк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Губська Л.В.