Справа № 814/3923/15
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/3923/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "АКЗ" до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство "АКЗ" звернулося до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній податковій інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 лютого 2015 року, в частині зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість, у розмірі 400 088,34 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам у справі, так як проведеною документальною виїзною перевіркою позивача з питань правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, а також бюджетного відшкодування податку на додану вартість, обґрунтовано встановлено факт завищення підприємством розміру від'ємного значення ПДВ, у сумі 417 955 грн.

Так, в обґрунтування нарахованого податкового зобов'язання апелянтом зазначено, що підприємством безпідставно віднесено до складу свого податкового кредиту суму ПДВ, у розмірі 69 225, 68 грн., що визначена в податковій накладній № 545 від 30 листопада 2014 року, так як ним не доведено належними доказами підстав віднесення вказаної суми до податкового кредиту.

При цьому, підприємством безпідставно включено до складу свого податкового кредиту суму ПДВ, у розмірі 20 925 грн., по операціях з ТОВ «СЛАВМЕЛ ЛТД» на підставі податкової накладної та розрахунків коригування, незареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних.

В частині операцій з контрагентом ТОВ «СЛАВМЕЛ ЛТД», податковим органом зазначено, що підприємством безпідставно включено суму ПДВ, у розмірі 327 804 грн., до свого податкового кредиту, так як проведені між ними господарські операції з постачання вугілля не підтверджені належними доказами, а вже надані підприємством первинні бухгалтерські документи складені з недоліками та жодним чином не спростовують висновків податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства.

Крім того, апелянтом зазначено, що приймаючи оскаржуване рішення судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги факту наявності кримінального провадження стосовно посадових осіб ТОВ «СЛАВМЕЛ ЛТД», а також не взято до уваги, що метою діяльності вказаного контрагента є постачання незаконно добутого вугілля на територію України та фінансування терористичних організацій.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 21 січня 2015 року по 27 січня 2015 року податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ "АКЗ" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість, за наслідком якої складено акт перевірки від 02 лютого 2015 року № 154/14-04-15-01-19/31268743.

Вказаним актом перевірки встановлено порушення позивачем норм податкового законодавства, а саме: п. 187.1 ст.187, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198; п. 200.1 ст. 200; п. 201.4, п. 201.10 ст. 201; абз. 1 п. 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України), внаслідок чого ПАТ "АКЗ" завищено заявлену суму від'ємного значення різниці ПДВ за листопад 2014 року, у розмірі 417955 гривень.

За наслідком виявлених порушень, податковим органом 22 лютого 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, у розмірі 417955 грн.

В свою чергу, не погоджуючись з отриманим податковим повідомленням-рішенням підприємство звернулося до суду, з відповідним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відсутність порушення податкового законодавства з боку позивача, в межах оскаржуваної частини податкового повідомлення-рішення, а також встановлено реальність проведених господарських операцій між ним та його контрагентом, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, в частині нарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість, на загальну суму 327 804,11 грн., по операціям з контрагентом ТОВ "Славмел ЛТД", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що Приватним акціонерним товариством "АКЗ" включено до складу свого податкового кредиту у листопаді 2014 року суму ПДВ по господарським операціям з контрагентом ТОВ "Славмел ЛТД", у розмірі 327 804,11 грн., згідно виписаних податкових накладних, а саме: № 78 на суму ПДВ, у розмір 132270,55 грн.; № 29 на суму ПДВ, у розмір 99160,23 грн.; № 76 на суму ПДВ, у розмір 96373,33 грн.

Колегія суддів вважає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В частині господарських операцій з контрагентом ТОВ "Славмел ЛТД", за наслідком яких позивачем включено до свого податковому кредиту з ПДВ, на підставі виписаної податкової накладної № 76 від 31 жовтня 2014 року, на суму ПДВ, у розмір 96373,33 грн., колегія зазначає наступне.

Так, відповідно до договору постачання № 21-12-09 від 21 грудня 2009 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю "Славмел" (в особі продавця) та Закритим акціонерним товариством "Олександрівський цегляний завод" (в особі покупця), продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити, обумовлений товар.

На підставі вказаного договору ТОВ "Славмел" поставлено у липні 2013 році позивачу вугілля АО, у кількості 138 т., та в серпні 2013 року поставлено позивачу вугілля АКО, у кількості 278 т., на загальну суму 578 240,00 грн., що підтверджується накладним про перевозку товару залізницею.

В свою чергу, позивачем не придбано отримане вугілля, а прийнято його на відповідальне зберігання, згідно накладної № 1/7-ОХ від 31 липня 2013 року, щодо вугілля АО, у кількості 138 т. (т. І, а.с. 84), а також згідно накладної № 1/8-ОХ від 02 серпня 2013 року, щодо вугілля АКО, у кількості 278 т. (т. І, а.с. 85).

Згодом, накладною № 1/10-ОХ від 31 жовтня 2013 року на зняття з відповідального зберігання вугілля АО та АКО, у кількості 138 т. та 278 т. відповідно, позивачем знято зі зберігання отримане від ТОВ "СЛАВМЕЛ". вугілля (т. І, а.с. 83).

При цьому, внаслідок проведених операцій між ТОВ "Славмел" та ТОВ "Славмел ЛТД", вказане вугілля, що перебувало на зберіганні у позивача та станом на 31 жовтня 2013 року знаходилось на його складах, стало власністю ТОВ "Славмел ЛТД".

В свою чергу, від контрагента ТОВ "Славмел ЛТД" 31 жовтня 2013 року прийнято на зберігання вищевказане вугілля накладною № 1-ОХ (т. І, а.с. 62), відповідно до укладеного договору зберігання від 31 жовтня 2013 року.

Накладною від 31 жовтня 2014 року № 1 знято з відповідального зберігання 278 т. та 138 т. отриманого від ТОВ «СЛАВМЕЛ ЛТД» вугілля (т. І а.с. 63).

При цьому, видатковою накладною № С-00000594 від 31 жовтня 2014 року передано вказане вугілля у власність ПрАТ "АКЗ"

За наслідком проведеної господарської операції сума податку на додану вартість внесена позивачем до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента та включена до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Із зібраних доказів вбачається, що факт отримання товару підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складено у відповідності до вимог законодавства та які вказують на товарність проведеної операції, а саме наявність операції яка узгоджується з метою діяльності товариства.

В частині господарських операцій з контрагентом ТОВ "Славмел ЛТД", за наслідком яких позивачем включено до свого податковому кредиту з ПДВ, на підставі виписаних податкових накладних № 78 на суму ПДВ, у розмір 132270,55 грн., та № 29 на суму ПДВ, у розмір 99160,23 грн., колегія зазначає наступне.

Так, відповідно до умов договору постачання № 12/12/13 від 12 грудня 2013 року, укладеного між ТОВ "Славмел ЛТД" (в особі поставщика) та ПрАТ "АКЗ" (в особі покупця), продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити, обумовлений товар.

На виконання умов укладеного договору, ТОВ "Славмел ЛТД" поставлено позивачу 207,1 т. вугілля АКО, відповідно до податкової накладної № 29 від 04 листопада 2014 року, а також 274,34 т. вугілля АКО, відповідно до податкової накладної № 78 від 19 листопада 2014 року.

Факт постачання вказаного вугілля підтверджується наданими видатковими накладними та накладними про перевезення вантажу залізницею.

За наслідком проведеної господарської операції сума податку на додану вартість внесена позивачем до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента та включена до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Посилання податкового органу на будь-які недоліки наданих накладних про перевезення вантажу залізницею не приймаються колегією суддів, так як при їхній наявності та в сукупності з іншими доказами, які підтверджують факт отримання товару, не є підставою для позбавлення підприємства права віднести податок сплачений в ціні отриманого товару до складу свого податкового кредиту.

В даному випадку, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В свою чергу, позивачем надано докази використання отриманого вугілля від контрагента ТОВ "Славмел ЛТД" у своїй господарській діяльності при виробництві вапна, зокрема актами списання ТМЦ.

Більш того, податковим органом не заперечується факт використання отриманого позивачем вугілля у своїй господарській діяльності.

Також, податковий орган посилається на наявність кримінальних провадження відносно посадових осіб ТОВ "Славмел ЛТД".

В даному випадку такі посилання є безпідставні, так як податковим органом не надано належних доказів, а саме вироку у кримінальній справі, що підтверджує вчинення посадовими особами ТОВ "Славмел ЛТД" злочинних дій у взаємовідносинах з позивачем.

Чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку з ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що позивачем, належним чином підтверджено реальність отримання вугілля за вищевказаними операціями від свого контрагента та його використання, що узгоджується з метою діяльності підприємства.

В частині нарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість, на загальну суму 69225,67 грн., по операціям з контрагентом ДП "Трансгарант - Україна", колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до укладеного договору транспортно-експедиційного обслуговування № 1-14/14 від 14 січня 2014 між ПрАТ "АКЗ" ДП "Трансгарант-Україна", обумовлено надання послуг по організації та оплаті перевезень вантажів позивача залізничним транспортом України та країн СНД.

Відповідно до акту виконаних робіт № 17/14 від 30 листопада 2014 року експедитором в листопаді 2014 року виконано роботи по організації та оплаті перевезень вантажів на суму 2260228,21 грн., у т.ч. ПДВ 376704,70 грн.

При цьому, частина робіт, на суму 352074,14 грн., в т.ч. ПДВ, на суму 58 679 грн., виконано в рахунок погашення дебіторської заборгованості.

В свою чергу, під час проведеної перевірки податковим органом встановлено, що розрахунок задекларованого позивачем кредиту перевищує надані та оплачені послуг експедитору на суму 17866,66 грн.

Зазначений факт також не заперечується позивачем, а тому податкове повідомлення-рішення, перевірка правомірності якого є предметом розгляду даної справи, не оскаржено в частині донарахування податкового зобов'язання з ПДВ, на суму 17866,66 грн.

В даному випадку, встановивши факт невідповідності первинним документам податкового кредиту, на суму 17866,66 гривень, податковим органом виключено з податкового кредиту не лише 17866,66 грн., а всю суму податкового кредиту, в сумі 69225,67 грн., оскільки вся сума (разом з 17866,66 грн.) міститься в податковій накладній № 545 від 30 листопада 2014 року.

При цьому, податковим органом не заперечується реальності проведеної господарської операції з вказаним контрагентом, а тому, колегія суддів вважає протиправним рішення податкового органу про донарахування позивачу податкового зобов'язання з ПДВ, в частині 51359,01 грн.

В частині нарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість, на загальну суму 20925,00 грн., по операціям з контрагентом ТОВ "Славмет ЛТД", колегія суддів зазначає наступне.

Суть вказаного порушення полягає у тому, що підприємством безпідставно включено до складу свого податкового кредиту суму ПДВ, у розмірі 20 925 грн., по операціях з ТОВ «СЛАВМЕЛ ЛТД» на підставі податкової накладної № 77 від 30 жовтня 2014 року та розрахунків коригування до неї, незареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Так, вказаною нормою податкового кодексу встановлений обов'язок платників податку на додану вартість реєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні із сумою податку на додану вартість більшою за 10000 грн.

При цьому, нормами податкового кодексу не встановлено застережень щодо внесення коригувань податкової накладної (із сумою ПДВ меншою за 10000 грн.) до Єдиного реєстру податкових накладних.

В даному випадку, обов'язок доведення правомірності свого рішення лежить саме на податковому органі, як на суб'єкті владних повноважень, що прийняв таке рішення, проте, в матеріалах справи відсутні підтвердження коригування податкової накладної позивачем на вказану в акті перевірки суму, а тому колегія суддів вважає необґрунтованим вказане донарахування зобов'язання з ПДВ позивачу.

В свою чергу, позивачем належним чином підтверджено реальність отримання вугілля за вищевказаною податковою накладною від свого контрагента та його використання, що узгоджується з метою діяльності підприємства.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло