Справа № 235/1952/16-а
Суддя: Назаренко Г. В.
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/235/78/16
Справа № 235/1952/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

при секретарях Шмигленко О.Ю., Іванченко І.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Іщенко А.О., Кіш Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Покровської міської ради Донецької області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядженням міського голови від 27.08.2003р. № 87 був прийнятий на роботу на посаду міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Рішенням Красноармійської міської ради від 05.03.2008р. № 5/25-25 був звільнений з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади, яке вважав незаконним і оскаржив в судовому порядку. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012р. було скасовано рішення Красноармійської міської ради від 05.03.2008р. № 5/25-25, а його поновлено на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів з 05.03.2008р. Рішенням Красноармійської міської ради від 05.12.2012р. № 6/24-10 він був поновлений на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Посада заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради була перейменована на посаду заступника міського голови. Таким чином, він був звільнений з займаної посади без законної підстави та згодом поновлений на попередній роботі 05.12.2012р. В подальшому, у зв'язку зі скасуванням постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012р. були прийняті наступні судові рішення:

1) постанова Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.06.2013р., якою суд визнав нечинним та скасував рішення Красноармійської міської ради «Про звільнення та затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» від 05.03.2008р. № 5/25-25, визнав протиправним його звільнення з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради 20.04.2008р за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України та поновив його на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Красноармійської міської ради з 20.04.2008р.;

2) постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2013р., якою суд скасував постанову Красноармійського міського суду від 19.06.2013р., відмовив у задоволенні його позову до Красноармійської міської ради про скасування рішення Красноармійської міської ради від 05.03.2008р. № 5/25-25, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

3) ухвала Вищого адміністративного суду України від 16.12.2015р., якою суд постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2013р. скасував, а постанову Красноармійського міськрайонного суду від 19.06.2013р. залишив в силі.

На підставі наведеного позивач просить з урахуванням уточнених позовних вимог на підставі ч.2 ст.235 КЗпП України стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 квітня 2008 року по 7 грудня 2012 року в сумі 180 326,52 грн.

Крім того, позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, заподіяну йому незаконним звільненням з роботи, що призвело до неотримання протягом тривалого часу заробітної плати, неможливості забезпечувати себе та свою сім'ю матеріально, через що вимушений був позичати гроші, що негативно впливало на ставлення до нього оточуючих. Всі ці фактори призвели до втрати ним нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просив відшкодувати заподіяну йому моральну шкоду, заподіяну відповідачем, в сумі 50 000 грн. Зазначив, що початком строку звернення до суду з позовом є дата отримання ним остаточної ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.12.2015р., тобто день, коли він дізнався про поновлення його прав.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 липня 2016 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Покровської міської ради Донецької області в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21 квітня 2008 року по 7 грудня 2012 року було закрито у зв'язку з тим, що є така, що набрала законної сили, постанова Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2013 року, з того самого спору і між тими самим сторонами, якою в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги і суду пояснив, що не вважає, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, не ставить перед судом питання про його поновлення, оскільки вважає початком строку звернення позивача до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди саме дату отримання позивачем поштою копії ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2015 року, якою були відновлені права позивача - визнано нечинним та скасовано рішення Красноармійської міської ради Донецької області "Про звільнення та затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради" від 05.03.2008 року № 5/25-25, визнано протиправним звільнення ОСОБА_4 з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради 20.04.2008 року згідно п.1 ст.36 КЗпП України, поновлено останнього на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Красноармійської міської ради Донецької області з 20.04.2008 року.

Представники відповідача позов не визнали і суду пояснили, що позивачем пропущений встановлений ст.99 КАС України строк звернення до суду з адміністративним позовом. Так, відповідно до постанови Красноармійського міськрайонного суду від 19 червня 2013 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено, так як при розгляді цієї справи в провадженні суду знаходилась адміністративна справа по розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до Красноармійської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 11 липня 2013 року по справі № 235/1188/13-а позов був залишений без розгляду, тобто позивачем пропущено строк звернення до суду. За думкою представників відповідача позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, так як позивачем не надано доказів наявності зв'язку між подіями, які відбулися, та його моральними стражданнями. Крім того, обґрунтування позивача є незрозумілими, з чого саме складається розмір моральної шкоди. На підставі наведеного просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач працював на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Красноармійської міської ради Донецької області з 27 серпня 2003 року по 20 квітня 2008 року, звільнений за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Красноармійської міської ради Донецької області, третя особа - ОСОБА_5, про скасування рішення Красноармійської міської ради, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково: визнано нечинним та скасовано рішення Красноармійської міської ради Донецької області «Про звільнення та затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» від 05.03.2008р. № 5/25-25, визнано протиправним його звільнення ОСОБА_4 з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради 20.04.2008р. за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Красноармійської міської ради Донецької області з 20.04.2008р., в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року апеляційну скаргу Красноармійської міської ради задоволено: скасовано постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2013 року і в задоволенні позову ОСОБА_4 до Красноармійської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про скасування рішення Красноармійської міської ради від 05.03.2013р. № 5/25-25, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час затримки прогулу відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково: постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2013 року скасовано, постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2013 року залишено в силі.

Відповідно до положень ст.273-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних справ, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як зазначено в абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95р. обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнового) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіяння. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95р. судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечний для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд приходить до висновку про те, що порушенням трудових прав, що виразилось в незаконному звільненні позивача з публічної служби, що встановлено судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Красноармійської міської ради Донецької області про поновлення на посаді та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях та переживаннях, викликаних неотримання протягом тривалого часу заробітної плати, неможливості забезпечувати себе та свою сім'ю матеріально, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також суд вважає, що між протиправністю діяння заподіювача шкоди та наявністю такої шкоди наявний причинний зв'язок.

Разом з тим, ч.1 ст.99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод чи інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стаття 233 КЗпП України містить в собі положення, згідно якого працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки про порушення свого права він дізнався 20 квітня 2008 року - дати його незаконного звільнення на підставі рішення Красноармійської міської ради Донецької області від 05.03.2008р. № 5/25-25, у зв'язку з чим у 2008 році звернувся до суду з адміністративним позовом до Красноармійської міської ради про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також 5 березня 2013 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Красноармійської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 11 липня 2013 року за його же заявою залишено без розгляду.

Підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до не матеріалів судом не знайдено, питання по поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивачем та його представником в судовому засіданні не ставились, у зв'язку з чим в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди позивачу необхідно відмовити.

Суд не може погодитись з думкою представників відповідача про те, що на дані правовідносини поширюється встановлений місячний строк звернення до адміністративного суду з позовом, оскільки такий строк встановлений для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, тоді які позивачем ставиться питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним звільненням з публічної служби.

Відповідно до ст.ст.233, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.2, 71, 99, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Покровської міської ради Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити у зв'язку з пропущенням строків звернення до адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 8 липня 2016 року. Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 13 липня 2016 року.

Суддя Г.В. Назаренко