Справа № 815/2645/16
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2645/16
УХВАЛА

06 липня 2016 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Мацвейко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі доповненого Переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК, до якого включено ОСОБА_1; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі доповненого Переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК, до якого включено ОСОБА_1.

Відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання 04.06.2016р. не з»явився, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно.

Згідно з ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до суду не зявився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, а також з огляду на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Так, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 16.01.2015року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір банківського рахунку №30023556, за умовами якого банк відкрив клієнту ОСОБА_1 поточний рахунок №1972 // 3101 відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. №492, та зобовязався приймати та зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку, та проведення інших операцій за рахунком.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позики від 01.08.2014р., укладеного між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник), на поточний рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у сумі 10000 доларів США.

Також, 16.01.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №30023571 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. Вклад «ПКліен3м6%_» (вид вкладу «Постійний клієнт « 3міс щоміс.») на суму 10000 доларів США з процентною ставкою 6 відсотків річних, строком на 3 місяці, з датою повернення вкладу 21.04.2015р.

Судом встановлено, що за результатами розгляду пояснювальної записки Генерального департаменту банківського нагляду про віднесення Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до категорії проблемних, а також інформації, викладеної в доповідній записці Департаменту банківського нагляду від 14.01.2015р. №В/47-108/1728, складеної за результатами безвиїзного банківського нагляду за діяльністю АТ «ІМЕКСБАНК», Правлінням Національного банку України винесено Постанову №16/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії проблемних», якою АТ «Імексбанк» віднесено до категорії проблемних.

26.01.2015р. за наслідками розгляду пояснювальної записки Генерального департаменту банківського нагляду про віднесення Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних, та інформації, викладеної в доповідній записці Департаменту банківського нагляду від 26.01.2015р. №В/47-108/4250, складеної за результатами безвиїзного банківського нагляду за діяльністю АТ «ІМЕКСБАНК», Правлінням Національного банку України винесено Постанову №50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», якою АТ «Імексбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Судом встановлено, що 26.01.2015р. на підставі Постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015р. №50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», керуючись п.2 ч.5 ст.12, ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк», відповідно до п.п.1-3 якого з 27.01.2015року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015р. по 26.04.2015р. включно. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ Імексбанк провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - ОСОБА_4.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23.04.2015року «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ІМЕКСБАНК» строк проведення тимчасової адміністрації в АТ Імексбанк та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26.05.2015року (включно).

Як встановлено судом, 27.05.2015р., відповідно до п.2 ч.5 ст.12, ч.4 ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з планом врегулювання Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (протокол засідання виконавчої дирекції від 26.03.2015р. №075/15), на підставі Постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015р. №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесено Рішення №105 «Про початок процедури ліквідації АТ Імексбанк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з п.п.1,2 якого з 27.05.2015р. розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання. Призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на 1 рік з 27.05.2015р. по 26.05.2016р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №189 від 19 жовтня 2015р. змінено уповноважену особу Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 з 20 жовтня 2015р.

Судом зясовано, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом послугувало не затвердження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб зміни до реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено ОСОБА_1.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі ,в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України, та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Конвенція з прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950року, ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом ,встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав ,свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом ,ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді ,до підсудності якого вона віднесена .

Відповідно до ст.17 КАС України до компетенції адміністративних судів відносяться, та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14 травня 1992 року №2343-XII (зі змінами та доповненнями) законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначено Законом України Про банки і банківську діяльність від 7 грудня 2000року №2121-III (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого ліквідація банку це процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також, згідно з пунктом 6 статті 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23 лютого 2012року №4452-VI (зі змінами та доповненнями) ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, з урахуванням наведеного судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами стосуються наслідків невиконання стороною договору банківського вкладу та відшкодування шкоди за процедурою ліквідації банку, у звязку з чим джерело фінансування договору не може визначати його публічність.

Вказані правовідносини є цивільно-правовими ,а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (його уповноважена особа), відповідно до п.1.ч.1 ст.3 КАС України не є суб'єктом, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а лише здійснює функції щодо відшкодування грошових вкладів вкладникам банку,що ліквідується.

Відповідно до ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Отже, із системного аналізу вищевказаних законодавчих приписів вбачається, що на спори, котрі виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Означена правова позиції висловлена Верховним Судом України у Постанові від 16.02.2016р. по справі № 826/2043/15.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Також, згідно з ч.5 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, беручи до уваги наведене, а також те, що наразі здійснюється процедура ліквідації банку АТ Імексбанк, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, та вважає за необхідне закрити провадження у справі №815/2645/16 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, та зобовязання вчинити певні дії, відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ч.7 ст.9, ч.6 ст.128, п.1 ч.1 ст.157, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження по справі №815/2645/16 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, та зобовязання вчинити певні дії.

2. Розяснити позивачеві, що даний спір підлягає розгляду в межах положень Господарського процесуального законодавства України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом приписів ч.3 ст.160 КАС України, та проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини ухвали, апеляційна скарга до суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому положеннями ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.