Справа № 819/465/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р. Справа № 876/4111/16

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М.,Улицького В. З.

за участю секретаря Богдан А. О.

представника відповідача Шимін Н. М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року по справі № 819/465/16 за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Тернопільської області про визнання дій в частині ненарахування та невиплати заробітної плати неправомірними, стягнення ненарахованої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12 квітня 2016 року звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 2 липня 2015 року до 13 грудня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 40596,57 грн за період з 2 липня 2015 року до 13 грудня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року повернено позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

У апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що у період з набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» до набрання чинності змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505, розмір посадового окладу працівника прокуратури повинен був обчислюватись відповідно до Законом України «Про прокуратуру» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання, в якому просив розглядати справу в його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволенні, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що з 15 жовтня 2012 року позивач працював в органах прокуратури Тернопільської області.

Наказом прокурора Тернопільської області від 4 січня 2016 року №2-к ОСОБА_2 з 4 січня 2016 року звільнено з посади прокурора прокуратури Підгаєцького району та з органів прокуратури у зв'язку з реорганізацією органів прокуратури та скороченням кількості прокурорів прокуратури Тернопільської області відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

З аналізу довідки про заробітну плату та інші доходи №51 від 28 березня 2016 року зрозуміло, що ОСОБА_2 з січня по грудень 2015 року нараховано заробітну плату у розмірі 65846,87 гривень, а з довідки №52 від 28 березня 2016 року - що позивачу за січень 2016 року нараховано заробітну плату в розмірі 13767,93 гривень.

Відповідно до пункту 1-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності 15 липня 2015 року, до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №763 "Про внесення змін до постанови КМ України від 31 травня 2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" встановлено, що видатки пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України на 2015 рік для Генеральної прокуратури України.

Статтею 89 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Відповідно до статті 90 цього Закону фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", норми і положення частини 2 статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31 травня 2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (із внесеними до неї змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №763 від 30 вересня 2015 року) затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатком 1-5, які і застосовуються прокуратурою Тернопільської області.

Пунктами 2, 6 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів та інші виплати. Видатки, пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на отримання органів прокуратури.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", як спеціальний Закон, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, як таких, що фінансуються з державного бюджету, надає повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Однак, Кабінетом Міністрів України цього зроблено не було. Разом з тим, реалізація положень Закону України "Про прокуратуру" є неможливою без внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" №505 від 31 травня 2012 року та Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Однак, такі зміни з незалежних від прокуратури Тернопільської області причин протягом спірного періоду не були внесені.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що прокуратура Тернопільської області уповноважена здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці та не наділена правом самостійно, без правового врегулювання Кабінетом Міністрів України та фінансової можливості Державного бюджету України, здійснювати перерахунок заробітної плати позивача та виплачувати її у вищому розмірі.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року по справі № 819/465/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 14 липня 2016 року