Справа № 806/798/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м.Житомир справа № 806/798/16

. категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.04.2016 р. №, №,

встановив:

Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" звернулося до суду з позовом, в якому (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) просить:

- Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині визначення податкового зобов"язання із податку на прибуток в сумі 286433 грн. - основного платежу і 71608 грн. - штрафної (фінансової) санкції;

- Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині визнання податкового зобов"язання з податку на додану вартість в сумі 165416 грн. - основного платежу і 41354 грн. - штрафної (фінансової) санкції.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами проведеної планової документальної перевірки відповідачем складено акт перевірки №1580/06-25-22/00132405 від 12.04.2016. На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.04.2016 №0 про збільшення грошового зобов"язання з ПДВ за основним платежем 177683,00 грн. за штрафними санкціями 44421,00 грн.; та № про збільшення грошового зобов"язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем 293066,00 та штрафними санкціями 73267,00 грн. Позивач не погоджується з даними податковими повідомленнями-рішеннями у частині збільшення грошового зобов"язання з ПДВ на суму 165416 грн. основного платежу та 41354 грн. штрафної санкції (ппр №) та у частині збільшення грошового зобов"язання по податку на прибуток на суму 286433 грн. та основого платежу на суму 71608 штрафної санкції (ппр №0 ). Зазначає, що висновки про порушення податкових норм були зроблені на підставі аналізу операцій ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ Київсільелектро" з його контрагентом ТОВ "Трейд Лайн М". Однак всі витрати по придбанню будівельних робіт у ТОВ "Трейд Лайн М", на підставі яких були сформовані витрати та податковий кредит, підтверджуються належним чином оформленими первинними документами. Податковий кредит підтверджується податковими накладними та є такими, що пов'язані з господарською діяльністю ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ Київсільелектро". Враховуючи викладене, підстав для винесення податкових повідомлень-рішень у оскаржуваній частині у контролюючого органу не було.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема, вказав на правомірність збільшення розміру грошових зобовязань, оскільки позивачем віднесено до складу витрат, витрати не повязані з провадженням господарської діяльності підприємства та витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Також, на думку податкового органу, позивачем безпідставно внесено до податкового обліку операції з контрагентом ТОВ "Трейд Лайн М", які фактично не відбулися, а лише знайшли відображення у первинних документах. Крім того, акти приймання передачі виконаних робіт, які надані до перевірки складені у довільній формі, а договір генпідряду не передбачає залучення субпідрядних організацій. Вказаними діями порушено пп.139.1.1, 139.1.9 п.139.1 ст.139 , п.198.1, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПКУ . Таким чином, просить відмовити у позові за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона "ПАТ Київсільелектро" перебуває на обліку як платник податків у Житомирській ОДПІ з 26.05.1997 за №3874 та відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 07.07.1997 №09578299 НВ 007173 зареєстровано платником ПДВ.

За результатами планової документальної виїзної перевірки ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ Київсільелектро" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.07.2012 по 31.12.2014 та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2014, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області було складено акт перевірки від 12.04.2016 № 1580/06-25-22/00132405. (а.с.8-27).

Актом перевірки встановлено ряд порушень, зокрема порушення, які оскаржені позивачем, стосуються взаємовідносин з контрагентом ТОВ "Трейд Лайн М", а саме:

- порушення пп. 139.1.1, 139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено витрати (собівартість) операційної діяльності в сумі 1507543 грн за 2013 рік;

- порушення пп. 198.1, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України в результаті чого позивачем безпідставно віднесено до податкового кредиту з податку на додану вартість 301508 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 26.04.2016 № про збільшення грошового зобов"язання з ПДВ за основним платежем 177683,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 44421,00 грн. та № про збільшення грошового зобов"язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем 293066,00 грн. та штрафними санкціями 73267,00 грн.

Позивач не погоджується з вищевказаними порушеннями та оскаржує податкові повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині визначення податкового зобов"язання із податку на прибуток в сумі 286433 грн. - основного платежу і 71608 грн. - штрафної (фінансової) санкції та податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині визнання податкового зобов"язання з податку на додану вартість в сумі 165416 грн. - основного платежу і 41354 грн. - штрафної (фінансової) санкції.

Перевіряючи спірні рішення відповідача на відповідність вимогам п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить з наступного.

Як вбачається з акту перевірки, заниження податку на прибуток відбулось у зв"язку з віднесенням до складу витрат витрати, по яким не доведено факт пов"язаності вказаних витрат з веденням господарської діяльності підприємства та які на момент закінчення перевірки не підтверджені відповідними належно оформленими первинними документами, обов"язковість ведення яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку на загальну суму 1507543 грн., в тому числі за період 2013 р. по отриманим послугам субпідряду ТОВ "Трейд Лайн М". Так, до перевірки не були надані: договірна ціна (форма№9С), локальний кошторис, довідка про вартість виконаних робіт (форма КБ3), акт приймання виконаних робіт (форма КБ2-в), підсумкова відомість ресурсів. Крім того, 14.04.2014 свідоцтво платника податків ТОВ "Трейд Лайн М" анульовано (а.с. 11)

Відповідно до п.п. 14.1.27 ПКУ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до вимог п.138.1 ст.138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування з податку на прибуток, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з нормами п.138.2 ст.138 та п.139.1 ст.139 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу, відповідно не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Водночас, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктом 14.1.36 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми Кодексу, можна зробити висновок про те, що не включаються до об'єкту оподаткування на прибуток витрати операційної діяльності, не підтверджені належними первинними документами та не пов'язані із господарською діяльністю суб'єкта господарювання. Натомість, для формування податкового кредиту та витрат, необхідно мати первинні документи, які можуть довести реальність здійснення господарської операції, підтвердити факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Крім того, перевіркою встановлено безпідставне внесення до податкового кредиту суми по операціям з контрагентом ТОВ "Трейд Лайн М", які фактично не відбулися, а лише знайшли відображення у первинних документах. По ТОВ "Трейд Лайн М" документи, які підтверджують отримані послуги по виконанню будівельних робіт, а саме акти приймання-передачі виконаних робіт не відповідають встановленому зразку по формі КБ2-в . Крім того, у договорі субпідряду від 04.03.2013 №21 не обумовлено строки початку та закінчення робіт. Крім того, внаслідок проведеного аналізу відповідно до бази даних Податковий блок "Архів електронної звітності" встановлено, що ТОВ "Трейд Лайн М" у березні-травні 2013 року надавав послуги і іншим контрагентам, що унеможливлює виконання даних робіт у зв"язку з незначною кількістю працюючих. (а.с.15-16).

Порядок та підстави формування податкового кредиту регламентуються приписами ст. 198 ПК України. У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги на основні фонди почали використовуватись в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу .

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з п. 201.6 ст. 201 ПК України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в даному випадку єдиними та достатніми підставами для формування податкового кредиту є наявність податкової накладної, що засвідчує факт сплати отримувачем товару їх вартості з урахуванням податку на додану вартість.

Досліджуючи правомірність формування витрат та податкового кредиту позивачем для цілей визначення податку на прибуток та податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Так, між ПАТ "Миколаївобленерго" (замовник) та ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" (підрядник) укладено ряд договорів підряду, за якими ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" (підрядник) приймає на себе зобов'язання виконати будівельні роботи по наступним об'єктам:

- договір № 11-125 від 07.02.2013 по реконструкції ПЛ-0,4 кВ від ТП-28 по вул. 2-а Воєнна-Сафронова у м.Миколаїв. Ціна договору складає 1462880,40 грн, у т.ч. ПДВ 20% складає 243813,40 грн. (а.с.107);

- договір № 11-115 від 07.02.2013 по реконструкції ПЛ-0,4 кВ від ТП-11 по вул.Папаніна у м.Первомайськ Миколаївської області. Ціна договору становить 1296229,20 грн. у т.ч. ПДВ 20% складає 216038,20 грн. (а.с.118);

- договір № 11-123 від 07.02.2013 по реконструкції ПЛ-0,4 кВ від ТП-64 по вул.Герцена у м.Первомайськ. Ціна договору становить 1340937,60 грн. у т.ч. ПДВ 20% складає 223489,60 грн. (а.с.141);

- договір № 11-121 від 07.02.2013 по реконструкції ПЛ-0,4 кВ від ТП-340 по вул.Ворошилова, с.Калинівка, Миколаївська область. Ціна договору становить 1838876,40 грн. у т.ч. ПДВ 20% становить 306479,40 грн. (а.с.149);

Для виконання даних робіт 04.03.2013 між ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" (Генпідрядник) та ТОВ ОСОБА_3" (Субпідрядник) укладено договір субпідряду, предметом якого є відповідно до проектно-кошторисної документації виконання будівельно-монтажних робіт по будівництву електромереж 0,4-110 кВ.(а.с.30), в тому числі, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, для ПАТ "Миколаївобленерго".

Відповідно до п.4.1 Договору підставою для оплати виконаних робіт є відповідний акт виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідка про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), які підписуються сторонами та засвідчуються печаткою.

На підтвердження реальності виконання умов договору, позивачем надано наступні документи:

- довідки про вартість виконаних робіт за березень 2013, квітень 2013, травень 2013 (а.с., 80, 82, 84)

- рахунки-фактури від 10.09.2013, від 07.08.2013, від 25.04.2013, від 22.05.2013, від 08.07.2013(а.с.65-70).

- акти приймання-передачі виконаних робіт від 06.03.2013, 19.04.2013, від 17.05.2013(а.с. 79, 81,83).

- податкові накладні (а.с.56-59).

Крім того, на виконання умов договору позивачем було проведено оплату виконаних робіт ТОВ "Трейд Лайн М", що підтверджується банківськими виписками, а саме: від 12.03.2013 на суму 40000,00 грн., від 08.07.2013 на суму 325011,12 грн., від 22.05.2013 на суму 288 200,00 грн., від 26.07.2013 на суму 322581,00 грн., від 25.04.2013 на суму 350002,08 грн., від 23.04.2013 на суму 357120,00 грн. та 416552,00 грн. (а.с. 39-53) .

Суд вважає, що перелічені документи дають підстави встановити, на яких саме об"єктах проводилися будівельно-монтажні роботи і у які строки вони були виконані, а тому доводи відповідача щодо цього є спростованими відповідними доказами.

Твердження відповідача, що позивачем на підтвердження правомірності вчинених господарських операцій та здійснення податкового обліку не були надані належні первинні документи: договірна ціна, локальний кошторис, довідка про вартість виконаних будівельних робіт, підсумкова відомість ресурсів, акт приймання-виконання будівельних робіт є безпідставними з огляду на досліджені судом документи.

Також слід зазначити, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Те саме стосується доводів відповідача щодо того, що документи, які підтверджують отримані послуги по виконанню будівельних робіт оформлені, на думку перевіряючих, неналежним чином: а саме акти приймання-передачі виконаних робіт складені у довільній формі і не відповідають встановленому зразку по формі КБ2-в та умовам договору субпідряду № 21 від 04.03.2013.

Так, в розумінні норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення, господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, відображеного у відповідному обліку.

Відповідно до роз"яснення Міністерства фінансів України щодо оформлення первинних бухгалтерських документів, висловленого в листі від 14.03.2012 № 31-08410-07/23-1994/1318, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарської операції, що визначено в Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Згідно з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи складаються на бланках типових і спеціальних форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватися із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов"язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм. Відповідно до зазначених Закону та Положення первинні документи повинні мати обов"язкові реквізити. Міру деталізації змісту і обсягу господарських операцій визначають особи, які відповідають за здійснення господарської операції і правильність оформлення. При цьому така деталізація має забезпечити розкриття змісту господарської операції та ідентифікацію активів, зобов"язань, доходів або витрат, з нею пов"язаних.

Згідно розяснення Міністерства регіонального розвитку від 22.01.2013 щодо обовязковості форм первинних облікових документів у будівництві (КБ-2В і КБ-3) зазначено про те, що для підприємств, що виконують роботи не за рахунок бюджетних коштів, застосування примірних форм № КБ-2в і № КБ-3 є рекомендованим. У цих випадках може складатися інший документ, що забезпечує отримання інформації про дату, види, обсяги та вартість виконаних робіт, обчислення прибутку, з обґрунтуванням вартості та підтвердженням витрат матеріальних ресурсів.

Аналогічні роз"яснення надавалися Міністерством регіонального розвитку та будівництва України в листах від 16.03.2010 № 12/19-3-9-14-295, від 09.03.2010 № 12/19-2-9-21-2368 та від 06.05.2010 № 12/19-3-9-14-295.

Досліджені акти приймання-передачі виконаних робіт, з огляду на те, що роботи позивача не фінансуються з державного бюджету України, містять в собі вказану інформацію, зокрема, що роботи виконувалися на об"єктах ПАТ "Миколаївобленерго", а тому є належними первинними документами в розумінні норм Податкового кодексу.

Крім того, згідно ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Частиною 1 ст. 218 ЦК передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, згідно ч. 2 цієї статті, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, з огляду на ту обставину, що сторонами договору, а саме: ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільенерго" та ТОВ "Трейд Лайн М" підписані відповідні акти прийому-передачі виконаних робіт та проведено їх оплату, тобто визнано вчинення правочину, відсутність у позивача під час проведення перевірки локальних кошторисів по виконаним будівельним роботам та відомостей по витраченим ресурсам, а також недотримання відповідних форм облікових документів, не можуть бути підставою для висновку про не підтвердження факту виконання будівельних робіт.

Що стосується посилань відповідача на нереальність виконання ТОВ "Трейд Лайн М" такої кількості робіт у зв"язку з тим, що внаслідок проведеного аналізу бази даних Податковий блок "Архів електронної звітності" встановлено, що у березні-травні 2013 ТОВ "Трейд Лайн М" виконало у різних містах України понад 30 робіт різної складності, у зв"язку з незначною кількістю наявних трудових ресурсів, то, на думку суду, відповідачем не доведено неможливість виконання підприємством даних робіт, а тому такі доводи є безпідставними.

Так, посилання податкового органу на відсутність трудових ресурсів для виконання робіт (послуг), є такими, що не можуть свідчити про відсутність реального вчинення господарських операцій, оскільки такі висновки спростовуються матеріалами справи. Факт відсутності офіційно оформлених працівників у контрагента позивача, за наявності доказів того, що вказані роботи є виконаними, не можуть бути підставою для накладання на позивача несприятливих наслідків у вигляді зменшення сум понесених витрат.

Позивачем до суду наданні первинні документи, які підтверджують факт здійснення реальної господарської операції. Наявність отриманих послуг та використання його у господарській діяльності відповідачем не спростовано. На час укладання та виконання спірної угоди сторони були у належному порядку зареєстровані платниками податків, в тому числі ПДВ. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців належним чином зареєстровані в Єдиному державному реєстрі станом на момент здійснення господарських операцій (а.с. 54-55), що відповідачем не заперечується. Також податковим органом не доведено належними та допустимими доказами, що укладення договору субпідряду не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків та те, що договір укладено без мети настання реальних наслідків, судових рішень щодо визнання угоди недійсною до суду не надано, в тому числі судом не встановлено наявність обвинувального вироку суду щодо позивача та його контрагента, а отже доводи податкового органу ґрунтуються лише на припущеннях, що не є підставою для визнання недійсними господарських операцій між позивачем та ТОВ "Трейд Лайн М".

Вказана позиція суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини рішення від 22.01.2009 р. у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії №3991/03, Рішення Європейського суду від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України п.38.

Крім того, щодо доводів відповідача, що договори підряду між ПАТ "Миколаївобленерго" та ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" не передбачають залучення субпідрядних організацій, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частинами 1, 2 ст. 838 ЦК України визначено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що підрядник має право залучити до виконання робіт інших осіб, навіть у випадку, якщо така умова не зазначена у договорі, і ця обставина не заперечується іншою стороною договору.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання зазначених договорів підряду позивачем (підрядник) виконано, а ПАТ "Миколаївобленерго" (замовник) прийнято та оплачено відповідні будівельні роботи.

Зокрема, факт виконання та оплати даних договорів підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про вартість виконаних робіт, актами приймання-виконання будівельних робіт та банківськими виписками. (а.с. 49-53,111-117, 122-140, 145-148,153-164).

Тобто, в силу приписів ч.1 ст.509, ст.526,527,837 ЦК України, визначені в договорах підряду зобов"язання є виконаними, а тому доводи відповідача в цій частині є безпідставними та судом до уваги не приймаються.

Що стосується посилань відповідача, що у договорі субпідряду №21 від 04.03.2013 не обумовлено строки початку на закінчення робіт, то суд також не бере їх до уваги, оскільки ці строки вказані у п.3.1. договорів підряду від 07.02.2013, укладених між ПАТ "Миколаївобленерго" та ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро", на підставі яких укладений даний договір субпідряду та є узгодженими.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що реальність вчинення господарських операцій між ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" та ТОВ "Трейд Лайн М", підтверджується документально, а надані первинні документи спростовують твердження відповідача про непов'язаність витрат позивача з веденням господарської діяльності та відсутність подальшого використання придбаних послуг в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності позивача.

Також відповідачем не спростовано, що позивач на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних документів сформував податковий кредит .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у частині визначення податкового зобов"язання із податку на прибуток в сумі 286433 грн. - основного платежу і 71608 грн. - штрафної (фінансової) санкції та у в частині визнання податкового зобов"язання з податку на додану вартість в сумі 165416 грн. - основного платежу і 41354 грн. - штрафної (фінансової) санкції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з положеннями ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення №11392 від 13.03.2016 позивачем при звернення до суду було сплачено 8506,31 грн. судового збору, які підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Керуючись статтями 86,94, 158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України ,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині визначення податкового зобов"язання із податку на прибуток в сумі 286433 грн. - основного платежу і 71608 грн. - штрафної (фінансової) санкції та податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині визнання податкового зобов"язання з податку на додану вартість в сумі 165416 грн. - основного платежу і 41354 грн. - штрафної (фінансової) санкції.

Відшкодувати Дочірньому підприємству "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" 8506,31 грн. (вісім тисяч п"ятсот шість гривень тридцять одна копійка) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 06 липня 2016 р.