Справа № 815/5978/15
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/5978/15

Категорія: 4 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 15.04.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, заступника міністра освіти і науки України ОСОБА_3, 3-ті особи на стороні позивача ОСОБА_1 національний медичний університет та на стороні відповідача інститут молекулярної біології та генетики про визнання протиправними дій, визнання протиправним пункту наказу, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, заступника міністра освіти і науки України ОСОБА_3, 3-ті особи на стороні позивача ОСОБА_1 національний медичний університет, на стороні відповідача інститут молекулярної біології та генетики та з урахуванням ухвали ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 15.04.2016 року про закриття провадження в частині позовних вимог просила:

- визнати протиправними дії заступника ОСОБА_4 освіти і науки України - ОСОБА_3 з надсилання на додатковий розгляд дисертаційної роботи ОСОБА_2 Інституту молекулярної біології і генетики НАН України листом №1/11-15795 від 06 жовтня 2014 року;

- визнати протиправним і скасувати пункт 3 Наказу Міністерства освіти і науки України від 28 квітня 2015 року, № 483, яким встановлено: Скасувати рішення спеціалізованих вчених рад, - Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України від 23 травня 2014 року, протокол 44, про присудження наукового ступеню кандидата медичних наук зі спеціальності 03.00.15 Генетика та відмовити у видачі диплома кандидата медичних наук ОСОБА_5 на підставі висновку;

- зобовязати Міністерство освіти і науки України затвердити висновки Спеціалізованої ради ОСОБА_1 НМУ та видати ОСОБА_2 диплом встановленого законодавством України зразку про присвоєння вченого ступеню кандидата медичних наук.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що заступником ОСОБА_4 освіти і науки ОСОБА_3 незаконно було направлено на додатковий розгляд дисертаційну роботу позивачки до Інституту молекулярної біології і генетики НАН України, а тому вважає такі дії протиправними.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 15.04.2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії заступника міністра освіти і науки України - ОСОБА_3 з надсилання на додатковий розгляд дисертаційної роботи ОСОБА_2 до Інституту молекулярної біології і генетики НАН України листом №1/11-15795 від 06 жовтня 2014 року.

Визнано протиправним та скасовано пункт 3 Наказу Міністерства освіти і науки України від 28 квітня 2015 року №483, яким встановлено: Скасувати рішення спеціалізованих вчених рад, - Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України від 23 травня 2014 року протокол 44 про присудження наукового ступеню кандидата медичних наук зі спеціальності 03.00.15 Генетика та відмовити у видачі диплома кандидата медичних наук ОСОБА_5 на підставі висновку.

Зобовязано Міністерство освіти і науки України прийняти рішення (шляхом видання наказу) про затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України від 23 травня 2014 року, протокол 44, щодо присудження наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2, та видачу ОСОБА_2 відповідного диплома.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Міністерство освіти і науки України в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином у відповідності до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 з метою здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук 23 травня 2014 року у спеціалізованій вченій раді Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України захистила дисертацію на тему: «Удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози шляхом оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR» за спеціальністю 03.00.15 «Генетика».

Спеціалізованою вченою радою Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України прийнято рішення щодо присудження ОСОБА_2 наукового ступеня кандидат медичних наук на підставі прилюдного захисту дисертації «Удосконалення діагностики та прогнозування гіроліферативних захворювань молочної залози оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR» у вигляді рукопису за спеціальністю 03.00.15 генетика 23.05.2014р., протокол №44.

Атестаційна справа ОСОБА_2 надійшла до МОН України 6 червня 2014 року та відповідно до вищевказаних положень з метою здійснення контролю за науковим рівнем дисертації позивача її науковою та практичною цінністю, роботою спеціалізованої вченої ради та дотриманням єдиних вимог до здобувачів наукових ступенів, 16 червня 2014 року була розглянута експертною радою з питань проведення експертизи дисертацій з медико-біологічних та фармацевтичних наук у присутності здобувача.

Згідно протоколу №3/2014 засідання експертної ради з медико-біологічних та фармацевтичних наук від 16.06.2014 року експертна рада вирішила продовжити розгляд дисертації ОСОБА_2, рекомендувати додаткову експертизу. Результати голосування 16 червня 2014 року: за продовження експертизи - 21 , проти - 1 , утрим. - 0.

Листом від 06.08.2015 № 1-11-12533 перший заступник ОСОБА_4 ОСОБА_6, керуючись абзацом другим та четвертим пункту 26 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 24 липня 2013 року № 567, направив до Харківського спеціалізованого медико-генетичного центру дисертацію здобувача наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2 на тему «Удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози шляхом оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR» за спеціальністю 03.00.15 «Генетика» для проведення додаткового розгляду (колективного рецензування) з метою встановлення відповідності пункту 11 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника щодо наявності нових науково обґрунтованих результатів проведених здобувачем досліджень.

Згідно протоколу засідання кафедри медичної генетики ХНМУ по обговоренню дисертаційної роботи ОСОБА_2 «Удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози шляхом оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR» представлену на здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук за спеціальністю 03.00.15 «Генетика», розділ протоколу «Заключення»: «Дисертаційна робота ОСОБА_2 за темою Удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози шляхом оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR містить раніше незахищені наукові положення та розвязує важливу конкретну науково-практичну задачу - підвищення ефективності та удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози. Дисертаційна робота є самостійною закінченою працею, яка вирішує актуальну науково- прикладну задачу медичної генетики - поліпшення якості діагностики і прогнозування пухлинних процесів молочної залози». При аналізі дисертаційної роботи виникли зауваження. В тексті дисертації мають місце деякі граматичні помилки. Усі зауваження щодо наявності перелічених недоліків повинні бути використані автором в майбутньому, носять незначущий характер та не впливають на суцільну актуальність, новизну та практичну цінність. Дисертація відповідає всім вимогам п. 11 «Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника», затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 24.07.2013 №567, а дисертант заслуговує присудження наукового ступеня кандидата медичних наук за спеціальністю 03.00.15 генетика.

15.09.2014 року експертною радою з медико-біологічних та фармацевтичних наук було повторно розглянуто дисертаційну роботу ОСОБА_2 Відповідно до протоколу засідання експертної ради з медико-біологічних та фармацевтичних наук від 15.09.2014 року 15 вересня 2014 року МБФ - експертна рада розглянула роботу ОСОБА_2 після додаткової експертизи. В заключенні додаткової експертизи зазначено, що дисертаційна робота ОСОБА_2 актуальна, містить раніше незахищені наукові положення та вирішує конкретну науково-практичну задачу медичної генетики-поліпшення якості діагностики і прогнозування пухлинних процесів молочної залози. Робота має практичну цінність. Дисертація відповідає вимогам п. 11 «Порядку присудження...», а виявлені недоліки носять незначущий характер. Вирішено враховуючи сукупність позитивних відгуків опонентів, спеціалістів у галузі генетики ОСОБА_7, ОСОБА_8З, позитивних відгуків провідних фахівців-генетиків на автореферат, позитивного заключения додаткової експертизи, за результатами розгляду дисертації ОСОБА_2 пропонувати МОН України підтримати рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2 Результати голосування: за - 17, проти - 0 , утрим. - 1.

Згідно протоколу №6 засідання атестаційної комісії колегії Міністерства освіти і науки України від 23.09.2014 року атестаційною комісією вирішено відкласти затвердження рішення спеціалізованої вченої ради Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України про присудження ОСОБА_2 наукового ступеня кандидата медичних наук для додаткового вивчення.

Листом від 06.10.2014 року №1/11-15795 заступник міністра ОСОБА_3, керуючись абзацом другим та четвертим пункту 26 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 24 липня 2013 року № 567, направив до Інституту молекулярної біології і генетики НАН України дисертацію здобувача наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2 на тему «Удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози шляхом оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR» за спеціальністю 13.00.15 «Генетика» для проведення додаткового розгляду (колективного рецензування) з метою встановлення відповідності пункту 11 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника щодо наявності нових науково обґрунтованих результатів проведених здобувачем досліджень.

Відповідно до Висновку засідання спеціалізованої вченої ради Д 26.237.01 із захисту кандидатської дисертації Інституту молекулярної біології і генетики НАН України (стенограма), на основі проведеного аналізу дисертаційної роботи, автореферату та опублікованих праць дисертація: «Удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози шляхом оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR», що подана на здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук за спеціальністю 03.00.15 - генетика, не відповідає вимогам п.11 «Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника» Постанови КМУ № 567 від 24.07.2013 року, а її автор - ОСОБА_2 не заслуговує присудження наукового ступеня кандидата медичних наук за спеціальністю 03.00.15 генетика.

Згідно колективної рецензії, затвердженої директором Інституту молекулярної біології і генетики НАН України академіка НАН України ОСОБА_9 від 14.12.2014 року, висновок Інституту молекулярної біології і генетики ПАН України негативний.

16.02.2015 року на засіданні експертної ради з медико-біологічних та фармацевтичних наук (протокол №2/2015) було розглянуто дисертацію позивача та зазначено, що 16 лютого 2015 року МБФ - експертна рада розглянула роботу ОСОБА_2 після повторної додаткової експертизи. В заключенні повторної додаткової експертизи зазначено, що дисертаційна робота ОСОБА_2. не відповідає вимогам п.11 «Порядку присудження...», а виявлені недоліки носять суттєвий характер, що не дозволяє пропонувати МОН України підтримати рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2 16 лютого 2015 року ЕР МБФ вирішено продовжити розгляд, рекомендувати створити комісію для подальшої експертизи дисертації здобувача.

На засіданні атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 28.04.2015 року (протокол №2) було винесено на розгляд питання щодо дисертації здобувача наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2, дисертація захищена у раді Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України. В протоколі №2 вказується, що Експертна рада розглядала дисертацію здобувачки у її присутності. Однак, відповіді ОСОБА_2 не задовольнили експертів. За рекомендацією експертної ради робота була надіслана на додатковий розгляд (колективне рецензування) до Харківського спеціалізованого медико-генетичного центру. Висновок - позитивний. Експертна рада, розглянувши повторно дисертацію здобувачки з урахуванням висновку додаткового розгляду (колективного рецензування), рекомендувала прийняти позитивне рішення. Рішенням Атестаційної колегії від 23 вересня 2014 року дисертація була надіслана для додаткового розгляду (колективного рецензування) до Інституту молекулярної біології і генетики НАН України. Висновок - негативний. Вирішено скасувати рішення спеціалізованої вченої ради Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України від 23 травня 2014 року протокол № 44 про присудження ОСОБА_2 наукового ступеня кандидата медичних наук зі спеціальності 03.00.15 «Генетика».

Наказом Міністерства освіти і науки України від 28.04.2015 року №483 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 28 квітня 2015 року», відповідно до підпунктів 47, 48 пункту 4 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 16 жовтня 2014 р. № 630, Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 24 липня 2013 р. № 567, Положення про атестаційну колегію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14 вересня 2011 року №1059, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 р. за № 1169/19907, та на підставі рішення Атестаційної колегії Міністерства від 28 квітня 2015 року, скасовано рішення спеціалізованих вчених рад: Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України від 23 травня 2014 року протокол № 44 про присудження наукового ступеня кандидата медичних наук зі спеціальності 03.00.15 «Генетика» та відмовлено у видачі диплома кандидата медичних наук ОСОБА_2 на підставі висновку.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, постановою Кабінету міністрів України від 24.07.2013 №567 затверджено Порядок присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника.

Наукові ступені доктора і кандидата наук присуджують спеціалізовані вчені ради за результатами прилюдного захисту дисертацій.

Спеціалізована вчена рада несе відповідальність за обґрунтованість прийнятих нею рішень і забезпечує високий рівень вимогливості під час розгляду дисертацій та проведення їх захисту.

Відповідно до п. 4.6. Положення про спеціалізовану вчену раду, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України 14.09.2011 №1059, при позитивному рішенні щодо присудження наукового ступеня приймається висновок ради шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів ради. У висновку повинні бути викладені найсуттєвіші наукові результати, які одержав здобувач особисто, оцінка їх достовірності та новизни, значення для теорії і практики та рекомендації щодо використання, а також вказується, яким вимогам Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника (423-2007-п) відповідає дисертація. На цьому захист дисертації вважається закінченим.

Відповідно до п. 4.8 Положення №1059, рада протягом місяця після захисту надсилає до МОН молодьспорту перший та електронний примірники докторської (кандидатської) дисертації з двома примірниками облікової картки дисертації за встановленою відповідно до законодавства формою та атестаційну справу здобувача наукового ступеня, що забезпечує вчений секретар ради.

Згідно п. 26 Порядку №567 у МОН розглядаються документи атестаційних справ здобувачів наукових ступенів та проводиться експертиза дисертацій з метою здійснення контролю за дотриманням спеціалізованими вченими радами вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, про що готується висновок, який подається на розгляд атестаційної колегії МОН.

МОН може надсилати дисертацію та атестаційну справу здобувача для додаткового розгляду (колективного рецензування): до іншої спеціалізованої вченої ради в установленому МОН порядку; до вищого навчального закладу або наукової установи.

Додатковому розгляду (колективному рецензуванню) обовязково підлягає докторська дисертація, яка за рішенням МОН подана спеціалізованій вченій раді раніше пятирічного строку після здобуття наукового ступеня кандидата наук.

Якщо під час проведення експертизи дисертації встановлено порушення спеціалізованою вченою радою вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, то МОН скасовує рішення ради про присудження наукового ступеня, вживає заходів, зокрема: вказує на недоліки під час розгляду дисертації та проведення її захисту; звужує профіль ради; пропонує керівнику вищого навчального закладу або наукової установи, в якій утворено раду, подати інші кандидатури для призначення голови ради, його заступника або вченого секретаря; позбавляє офіційних опонентів, членів комісії ради з попереднього розгляду права участі в атестації наукових кадрів; припиняє діяльність ради з визначенням строку, протягом якого нове клопотання про утворення ради не подається.

Атестаційна справа здобувача наукового ступеня та дисертація, які розглядаються МОН, не можуть бути зняті з розгляду здобувачем чи відкликані радою, у якій відбувся захист дисертації.

Здобувач має право ознайомитися з висновком після прийняття рішення МОН про видачу (відмову у видачі) відповідного диплома. Копія висновку видається МОН у місячний строк на прохання здобувача.

Якщо рішення ради про присудження наукового ступеня скасовано МОН, то дисертація може бути подана до захисту повторно до іншої спеціалізованої вченої ради після доопрацювання не раніше ніж через рік з дня прийняття такого рішення МОН. Захист такої дисертації відбувається за погодженням з МОН.

Згідно п. 27 Порядку №567 Контроль за науковим рівнем дисертацій, роботою спеціалізованих вчених рад МОН здійснює за участю експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій.

Порядок утворення, функціонування та діяльності експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій визначається положенням про експертну раду, яке затверджує МОН.

Експертні ради з питань проведення експертизи дисертацій проводять експертизу захищених дисертацій, розглядають питання, що належать до їх компетенції, готують експертні висновки про відповідність встановленим вимогам і відповідають за якість та обєктивність підготовлених ними висновків.

У разі потреби МОН запрошує на засідання експертної ради з питань проведення експертизи дисертацій здобувача, наукового керівника, керівника спеціалізованої вченої ради, де проводився захист дисертації.

Як вбачається з матеріалів справи в порядку, встановленому КМУ у постанові від 24.07.2013 №567, відповідно до Положення про спеціалізовану вчену раду та Положення про атестаційну колегію Міністерства освіти і науки, молододі та спорту України після захисту дисертації позивачкою Спеціалізованою вченою радою Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України прийнято рішення щодо присудження ОСОБА_2 наукового ступеня кандидат медичних наук на підставі прилюдного захисту дисертації «Удосконалення діагностики та прогнозування гіроліферативних захворювань молочної залози оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR» у вигляді рукопису за спеціальністю 03.00.15 генетика 23.05.2014р., протокол №44.

Атестаційна справа ОСОБА_2 надійшла до МОН України 6 червня 2014 року та була розглянута експертною радою з питань проведення експертизи дисертацій з медико-біологічних та фармацевтичних наук 16 червня 2014 року у присутності здобувача.

Пунктом 29 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника контроль за науковим рівнем дисертації, їх науковою та практичною цінністю, роботою спеціалізованих вчених рад, дотримання єдиних вимог до здобувачів наукових ступенів, а також експертизу дисертацій здійснює МОН за участю експертних рад.

Порядок роботи експертних рад визначається Положенням про експертну раду, що затверджує МОН.

З цією метою Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14 вересня 2011 року № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року № 1167/19905, затверджено Положення про експертну раду з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України.

Відповідно до пунктів 1, 3 вказаного Положення, експертна рада з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України (далі - експертна рада) є дорадчим органом Міністерства освіти і науки України, що утворюється для проведення експертизи дисертацій з метою здійснення контролю за їх науковим рівнем, науковою та практичною цінністю, роботою спеціалізованих вчених рад та дотриманням єдиних вимог до здобувачів наукових ступенів.

Експертні ради формуються Міністерством освіти і науки України з провідних учених певної галузі науки, які мають досвід з підготовки здобувачів наукових ступенів та беруть участь у процесі атестації наукових кадрів, за пропозиціями національних академій наук, центральних органів виконавчої влади, у сфері управління яких є вищі навчальні заклади III-IV рівня акредитації та наукові установи, а також вищих навчальних закладів III-IV рівня акредитації та наукових установ, що належать до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Пунктом 7 Положення про експертну раду визначено, що головним завданням експертної ради є участь у проведенні експертизи захищених дисертацій, розгляді документів атестаційних справ, а пунктом 10 Положення передбачено, що засідання проводиться за умови обов'язкової присутності представників Міністерства освіти і науки України, які беруть участь у засіданні експертної ради без права голосу. Засідання експертної ради проводиться відповідно до графіка, затвердженого Міністерством освіти і науки України.

Пунктами 11, 12 Положення про експертну раду з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, згідно яких для розгляду дисертації та документів атестаційної справи, що надходять до експертної ради, голова експертної ради (за його відсутності - заступник) за узгодженням з Міністерством освіти і науки України призначає експерта (експертів). Експерти отримують дисертацію, її електронну копію та атестаційну справу на засіданні експертної ради або у робочому порядку. Експерт: аналізує якість підготовки документів атестаційної справи (відгуки офіційних опонентів, відгуки на автореферат, висновок спеціалізованої вченої ради, публікації); визначає глибину обговорення дисертації під час захисту; аналізує якість підготовки дисертаційної роботи та автореферату щодо відповідності змісту роботи вимогам до кваліфікаційних наукових праць рівня кандидата чи доктора наук, відповідності паспорту наукової спеціальності, за якою захищено дисертацію, а також на наявність текстових запозичень; оцінює наукову та практичну цінність дисертації, а також ступінь новизни отриманих результатів, достовірність її висновків та рекомендацій. За результатами експертизи експерт готує проект атестаційного висновку.

Відповідно до пункту 30 Порядку затвердження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 07 березня 2007 року №423, за особливих обставин, які потребують більш тривалого строку для проведення експертизи дисертації, питання щодо його продовження вирішує в кожному конкретному випадку МОН, про що інформується спеціалізована вчена рада.

Постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 24 липня 2013 року № 567 було затверджено нову редакцію Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, а Постанова Кабінету ОСОБА_4 України від 07 березня 2007 року №423, якою було затверджено попередній порядок, втратила чинність.

Відповідно до пункту 27 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 24 липня 2013 року № 567, контроль за науковим рівнем дисертацій, роботою спеціалізованих вчених рад МОН здійснює за участю експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій. Експертні ради з питань проведення експертизи дисертацій проводять експертизу захищених дисертацій, розглядають питання, що належать до їх компетенції, готують експертні висновки про відповідність встановленим вимогам і відповідають за якість та об'єктивність підготовлених ними висновків.

Згідно протоколу №3/2014 засідання експертної ради з медико-біологічних та фармацевтичних наук від 16.06.2014 року експертна рада вирішила продовжити розгляд дисертації ОСОБА_2, рекомендувати додаткову експертизу. Результати голосування 16 червня 2014 року: за продовження експертизи - 21 , проти - 1 , утрим. -0.

Листом від 06.08.2015 № 1-11-12533 перший заступник ОСОБА_4 ОСОБА_6, керуючись абзацом другим та четвертим пункту 26 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 24 липня 2013 року № 567, направив до Харківського спеціалізованого медико-генетичного центру дисертацію здобувача наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2 на тему «Удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози шляхом оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR» за спеціальністю 03.00.15 «Генетика» для проведення додаткового розгляду (колективного рецензування) з метою встановлення відповідності пункту 11 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника щодо наявності нових науково обґрунтованих результатів проведених здобувачем досліджень.

Згідно протоколу засідання кафедри медичної генетики ХНМУ по обговоренню дисертаційної роботи ОСОБА_2 «Удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози шляхом оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR» представлену на здобуття наукового ступеня кандидата медичних наук за спеціальністю 03.00.15 «Генетика», розділ протоколу «Заключення»: «Дисертаційна робота ОСОБА_2 за темою Удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози шляхом оцінки стану метилування генів DKK4 та GSR містить раніше незахищені наукові положення та розвязує важливу конкретну науково-практичну задачу - підвищення ефективності та удосконалення діагностики та прогнозування проліферативних захворювань молочної залози. Дисертаційна робота є самостійною закінченою працею, яка вирішує актуальну науково- прикладну задачу медичної генетики - поліпшення якості діагностики і прогнозування пухлинних процесів молочної залози». При аналізі дисертаційної роботи виникли зауваження. В тексті дисертації мають місце деякі граматичні помилки. Усі зауваження щодо наявності перелічених недоліків повинні бути використані автором в майбутньому, носять незначущий характер та не впливають на суцільну актуальність, новизну та практичну цінність. Дисертація відповідає всім вимогам п. 11 «Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника», затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 24.07.2013 №567, а дисертант заслуговує присудження наукового ступеня кандидата медичних наук за спеціальністю 03.00.15 генетика.

15.09.2014 року експертною радою з медико-біологічних та фармацевтичних наук було повторно розглянуто дисертаційну роботу ОСОБА_2 Відповідно до протоколу засідання експертної ради з медико-біологічних та фармацевтичних наук від 15.09.2014 року 15 вересня 2014 року МБФ - експертна рада розглянула роботу ОСОБА_2 після додаткової експертизи. В заключенні додаткової експертизи зазначено, що дисертаційна робота ОСОБА_2 актуальна, містить раніше незахищені наукові положення та вирішує конкретну науково-практичну задачу медичної генетики-поліпшення якості діагностики і прогнозування пухлинних процесів молочної залози. Робота має практичну цінність. Дисертація відповідає вимогам п. 11 «Порядку присудження...», а виявлені недоліки носять незначущий характер. Вирішено враховуючи сукупність позитивних відгуків опонентів, спеціалістів у галузі генетики ОСОБА_7, ОСОБА_8З, позитивних відгуків провідних фахівців-генетиків на автореферат, позитивного заключения додаткової експертизи, за результатами розгляду дисертації ОСОБА_2 пропонувати МОН України підтримати рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2 Результати голосування: за-17, проти - 0 , утрим. - 1.

Після цього питання про затвердження рішення спеціалізованої вченої ради про присудження ОСОБА_2 наукового ступеня кандидат медичних наук, відповідно до Положення, повинно було бути розглянуте по суті на атестаційній колегії Міністерства освіти і науки .

Однак не зважаючи на проведення в установленному законом порядку додаткового розгляду (колективного рецензування) дисетратційної роботи ОСОБА_2 з метою встановлення відповідності пункту 11 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника щодо наявності нових науково обґрунтованих результатів проведених здобувачем досліджень, без будь-яких правових підстав та обгрунтувань атестаційна колегія на засіданні від 23.09.2014р. (протокол №6) за наявності рекомендації еспертної ради щодо підтримання рішення спец.вченої ради про присудження позивачці наукового ступеня кандидата медичних наук, відклала затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України (надалі рішення СВР) для додаткового вивчення.

При цьому як зазначено у протоколі №6 від 23.09.2014р. заступник ОСОБА_4 ОСОБА_3, попросив присутніх звернути увагу на пункт 86 на сторінці 353 не зрозуміло якого документу, дисертація здобувачки складається з 156 аркушів, у протоколі зазначено що « дисертація отримала і позитивні і негативні відгуки , є додаткова інформація, потрібно більш ретельно подивитися».

Однак де саме були відображені негативні відгуки стосовно роботи позивачки, в якому конкретно документі знайшли відображення ці обставини та яка саме додаткова інформація була підставою для відкладення затвердження рішення спеціалізованої вченої ради у протоколі не зазначено.

Інших рішень станом на 06.10.2014р. Атестаційною колегією МОН України стосовно роботи позивачки не приймалось.

Однак не зважаючи на ці обставини, заступником міністра ОСОБА_3 06.10.2014р. дисертаційну роботу ОСОБА_2 разом з атестаційною справою булобезпідставно повторно направлено листом на додатковий розгляд для встановлення відповідності п.11 Порядку на підставі абз.2,4 пункту 26 Порядку.

Відповідно до п.11 Порядку (в редакції, чинній станом на 06.10.2014р.) дисертація на здобуття наукового ступеня кандидата наук повинна мати обсяг основного тексту 4,5 - 7, а для суспільних і гуманітарних наук - 6,5 - 9 авторських аркушів, оформлених відповідно до державного стандарту. Кандидатська дисертація: може бути подана до захисту у вигляді опублікованої монографії; повинна містити нові науково обґрунтовані результати проведених здобувачем досліджень, які розв'язують конкретне наукове завдання, що має істотне значення для певної галузі науки; подається до захисту лише за однією спеціальністю. За відсутності в Україні спеціалізованих вчених рад з правом проведення захисту кандидатських дисертацій за відповідною науковою спеціальністю за рішенням МОН може проводитися разовий захист.

Також з листа від 06.10.2014р. вбачається, що додатковий розгляд дисертації позивачки був ініційований заступником ОСОБА_4 ОСОБА_3 за відсутності відповідного рішення Атестаційної колегії, що за змістом протоколу №6 від 23.09.2014р. було ухвалено про відкладення затвердження рішення СВР ОМНУ МОН України для додаткового вивчення, а не про додатковий розгляд дисертації.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п.26 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченного звання старшого наукового співробітник не передбачена процедура повторного надсилання дисертації для додаткового розгляду після отримання позитивного висновку експертної ради з медико-біологічних та фармацефтичних наук МОН за результатами первинного додаткового розгляду (коллективного рецензування).

В даному випадку дисертаційна робота ОСОБА_2 двічі на одних і тих же правових підставах (абз.2,4 п.26 Порядку) була направлена на додатковий розгляд, причому повторно за наявності позитивного висновку експертної ради та за відсутності відповідного рішення Атестаційної колегії про направлення на додатковий розгляд.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заступником ОСОБА_4 освіти і науки ОСОБА_3 безпідставно направлено на повторний додатковий розгляд дисертаційну роботу до Інституту молекулярної біології і генетики НАН України листом від 06.10.2014р. №1/11-15795.

А тому з урахуванням зазначеного судом обгрунтовано було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправними дії заступника ОСОБА_4 освіти і науки ОСОБА_3, які полягали у повторному направленні на додатковий розгляд дисертаційної роботи позивачки за нявності позитивного висновку експертної ради та за відсутності відповідного рішення Атестаційної колегії про направлення у такий спосіб роботи на повторне колективне рецензування.

Відповідно до пункту 6 Порядку №567 наукові ступені доктора і кандидата наук присуджують спеціалізовані вчені ради за результатами прилюдного захисту дисертацій. МОН затверджує рішення спеціалізованих вчених рад про присудження наукових ступенів і видає дипломи доктора та кандидата наук.

Згідно із пунктом 30 Порядку рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукових ступенів доктора або кандидата наук набирає чинності з дати набрання чинності наказом МОН про затвердження рішення спеціалізованої вченої ради та видачу відповідного диплома на підставі рішення атестаційної колегії.

Водночас, згідно п.26 Порядку можливість скасування рішення спеціалізованої вченої ради повязується з встановленням під час проведення експертизи дисертації порушення СВР вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів.

Проте в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що за результатами експертизи дисертації ОСОБА_2 експертною радою остаточно був зроблений висновок стосовно неможливості рекомендувати до затвердження рішення СВР ОНМУ стосовно роботи ОСОБА_2; натомість, останнім рішенням експертної ради від 16.02.2015р. (протокол №2/2015) вирішено продовжити розгляд, рекомендувати створити комісію для подальшої експертизи.

Всупереч цьому рішенню експертної ради, яке містило висновки, що суперечили її ж висновкам від 15.09.2014р. (протокол №4/2014), та взагалі відбулось в результаті протиправного направлення дисертаційної роботи позивачки на повторний додатковий розгляд 06.10.2014р., на засіданні Атестаційної колегії 28.04.2015р. було прийняте рішення про скасування рішення СВР Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України від 23.05.2014р., протокол №44, про присудження наукового ступеня «кандидат медичних наук» ОСОБА_2

При цьому МОН України не заперечує, що рішення експертної ради від 16.02.2015р. про створення комісії для подальшої експертизи дисертації не має правового механізму реалізації, тобто не передбачено законодавством, саме тому на засіданні Атестаційної колегії 28.04.2015р. було прийняте рішення про скасування рішення СВР ОНМУ.

Відповідно до підпунктів 47, 48 пункту 4 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.10.2014р. №630 (в редакції на 28.04.2015р.), МОН відповідно до покладених на нього завдань: формує та забезпечує функціонування системи атестації педагогічних, зокрема керівних, наукових і науково-педагогічних кадрів, організовує їх атестацію щодо присвоєння їм кваліфікаційних категорій, педагогічних та вчених звань і підвищення їх кваліфікації; утворює атестаційну колегію, яка на принципах прозорості та відкритості затверджує рішення вчених рад вищих навчальних закладів (наукових установ) про присвоєння науковим і педагогічним працівникам вчених звань старшого дослідника, доцента та професора, організовує її роботу, розглядає питання про позбавлення зазначених звань, оформляє та видає відповідні атестати, а також розглядає апеляції на рішення атестаційної колегії.

Оскаржений наказ стосовно позивачки виданий на підставі рішення Атестаційної колегії Міністерства від 28.04.2015р., при цьому спірний у пункті 3 цього наказу зазначена підстава його видання - висновок, без зазначення його реквізитів, дати складання та субєкта, що його склав.

Висновок експертної ради, в результаті розгляду якого Атестаційна колегія на засіданні 28.04.2015р. могла б дійти спірного висновку про скасування рішення СВР ОНМУ від 23.05.2014р., не складався та не приймався.

Експертною радою 15.09.2014р. було прийняте позитивне рішення про можливість затвердження рішення СВР ОНМУ від 23.05.2014р., протокол №44, при чому експертна рада прийняла це рішення після проведення додаткового розгляду дисертаційної роботи ОСОБА_2, а всі обставини, що мало місце в подальшому, відбулось в результаті протиправного направлення дисертації на повторний додатковий розгляд до Інституту молекулярної біології і генетики.

Апелянтом не надано конкретних даних стосовно того, які саме порушення вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів порушені спеціалізованою вченою радою ОНМУ Д.41.600.02, що є необхідним для скасування рішення ради про присудження наукового ступеня ОСОБА_2 згідно із змістом абз.6 п.26 Порядку №567.

Отже, скасовуючи пунктом 3 Наказу №483 рішення спеціалізованої вченої ради Д.41.600.02 ОНМУ МОЗ України від 23.05.2014р., протокол №44, Міністерство освіти і наукі прийняло протиправне, необґрунтоване рішення, за відсутності визначених законодавством підстав для цього.

Крім цього судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно до п. 28 Порядку №567 строк розгляду у МОН дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук не повинен перевищувати шести місяців, а наукового ступеня кандидата наук - чотирьох місяців.

Пунктом 30 цього Порядку визначено, що за особливих обставин, які потребують більш тривалого строку для проведення експертизи дисертації, питання щодо його продовження вирішує в кожному конкретному випадку МОН, про що інформується вчена рада.

Атестаційна справа ОСОБА_2 надійшла до МОН України 6 червня 2014 року, Наказом Міністерства освіти і науки України від 28.04.2015 року №483 позивачці було відмовлено у видачі диплома кандидата медичних наук, таким чином більше 10 місяців дисертація позивачки знаходилась на розгляді у МОН.

При цьому доказів про вирішення у встановленому законом порядку питання продовження строків стосовно позивачки. відповідач до суду не надав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом свідчать про те, що стосовно позивачки експертною радою 15.09.2014р. було прийняте позитивне рішення про можливість затвердження рішення СВР ОНМУ від 23.05.2014р., протокол №44, причому експертна рада прийняла це рішення після проведення додаткового розгляду дисертаційної роботи ОСОБА_2, а всі подальші обставини відбулись в результаті протиправних дій заступника міністра ОСОБА_3 щодо направлення дисертації на повторний додатковий розгляд до Інституту молекулярної біології і генетики.

Слід зазначити, що надані відповідачем матеріали не містять конкретних даних стосовно того, які саме порушення вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів порушені спеціалізованою вченою радою ОНМУ Д.41.600.02, що є необхідним для скасування рішення ради про присудження наукового ступеня ОСОБА_2, згідно із змістом абз.6 п.26 Порядку №567.

Таким чином, враховуючи наведене, а також виходячи із наявних у справі доказів в їх сукупності, судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та обрунтованості і законності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач на думку судової колегії не довів суду законність та обґрунтованість дій заступника ОСОБА_4 освіти і науки ОСОБА_3, які полягали у повторному надсиланні дисертації для додаткового розгляду після отримання позитивного висновку експертної ради з медико-біологічних та фармацефтичних наук МОН за результатами первинного додаткового розгляду (коллективного рецензування) та п.3 Наказу від 28 квітня 2015 року №483, у зв?язку з чим в цій частині позов обгрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Доводи апелянта щодо законності дій відповідача та обгрунтованості п.3 Наказу від 28 квітня 2015 року не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у зв?язку з тим, що вони спростовуються доказами наявними у матеріалах справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції дискреційних повноважень відповідача, як органу владних повноважень у зв?язку з тим, що вимоги зобов?язального характеру суперечать повноваженням адміністративного суду, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до статті 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України.

Статтею 7 КАС України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя, зокрема такі як верховенство права та законність.

Згідно ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

При цьому забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи, мають обмежуватися законом.

У рекомендаціях Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Судова колегія вважає, що підміною повноважень органу владних повноважень можна було б вважати той випадок, коли власне суд вчинив якісь повноваження, властиві певному органу (наприклад, постановою суд закрив виконавче виробництво). Однак, якщо дискреції органу передбачає лише два варіанти: "відмовити" або "задовільнити", і при наявних обставинах доведено і встановлено судом, що "відмова" була незаконною, то зобов'язання судом органу державної влади задовільнити певне клопотання, вчинити відповідні дії не є підміною повноважень, а є способом відновлення порушених прав та інтересів суб'єкта, законності та справедливості в цілому, як це дозволено суду, зокрема, Конституцією України.

У відповідності до ст.17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995_004) та практику Суду як джерело права». Аналогічне положення міститься в ст.8 КАС України.

Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на необхідності обовязкового обмеженя дискреційних повноважень субєктів владних повноважень законодавством. Так зокрема, ЄСПЛ вдаючись до характеристики якості закону, підкреслює: «Закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права» (п. рішення від 25 березня 1983 р. у справі Сільвера та інших , п. 30 рішення від 24 квітня 1990 р. у справі Круслена проти Франції; «надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання» (п. 49 рішення від 2 листопада 2006 р. у справі «Волохи проти України».

Розглядом матеріалів справи доведено, що відповідач як суб?єкт владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення діяв протиправно, не пропорційно, зокрема з не дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення та з порушення розумного строку, встановленого законом.

Станом на 06.10.2014р. атестаційною колегією МОН України стосовно роботи позивачки не приймалось рішень щодо направленні на повторне колективне рецензування, однак незважаючи на ці обставини заступником ОСОБА_4 ОСОБА_3 протиправно 06.10.2014р. дисертаційну роботу ОСОБА_2 разом з атестаційною справою було повторно направлено листом на додатковий розгляд для встановлення відповідності п.11 Порядку.

Оскільки 15.09.2014 року експертною радою з медико-біологічних та фармацевтичних наук було повторно розглянуто дисертаційну роботу ОСОБА_2 та відповідно до протоколу засідання експертної ради з медико-біологічних та фармацевтичних наук від 15.09.2014 року 15 вересня 2014 року МБФ - експертна рада пропонувала МОН України підтримати рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2 з результатами голосувння за - 17, проти - 0, утрим. 1, судова колегія вважає, що з урахуванням дотримання принципу верховенства права, судом першої інстанції для ефективного захисту порушених прав позивачки обґрунтовано зобовязано Міністерство освіти і науки України прийняти рішення (шляхом видання наказу) про затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 41.600.02 ОСОБА_1 національного медичного університету МОЗ України від 23 травня 2014 року, протокол 44, щодо присудження наукового ступеня кандидата медичних наук ОСОБА_2 та видачу ОСОБА_2 відповідного диплома.

З огляду на зазначене судова колегія суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України залишити без задоволення, а постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 15.04.2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик