Справа № 711/2632/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 711/2632/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Степаненко О.М. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

07 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра" про визнання відмови у визнанні кредитором банку протиправною, зобов'язання включення до реєстру кредиторів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра", в якому просила:

визнати відмову відповідача щодо визнання ОСОБА_2 кредитором на всю суму вкладу з відповідними процентами, що знаходиться на її рахунку, відкритому в ПАТ КБ "Надра", яка міститься в листі № 22-7/29877 від 19.11.2015 - протиправною;

зобов'язати уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ "Надра" визнати позивача кредитором банку на всю суму вкладу з відповідними процентами, обрахованими на день ліквідації банку, що знаходиться на її рахунку, відкритому в ПАТ КБ "Надра" та внести її відомості в реєстр кредиторів банку.

Обґрунтовуючи вимоги, вказала на те, що між нею та ПАТ КБ "Надра" було укладено договори строкового банківського владу. У подальшому, у зв'язку із тим, що було розпочато процедуру ліквідації зазначеного банку, позивач звернулася до Фонду та отримала гарантовану суму свого вкладу у розмірі 200 000 грн. Поряд із цим, інша частина її вкладу у розмірі 7442,69 доларів США із процентами їй виплачена не була. На звернення позивача до Банку із заявою про повернення їй всієї суми коштів за вкладом, уповноважена особа Фонду повідомила позивача про те, що повернення частини вкладу, що перевищує 200 000 грн. є вимогою кредитора, також повідомлено, що ОСОБА_2 відсутня в акцептованому реєстрі кредиторів ПАТ КБ «Надра». На думку позивача, відмова відповідача у внесенні її до такого реєстру, є протиправною та порушує її законні права.

Постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане судове рішення позивачем подано апеляційну скаргу, у якій ОСОБА_2 просить скасувати зазначену постанову та прийняти нову про задоволення її вимог, при цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Розглядаючи справу та приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий суд виходив із того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з огляду на таке.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з невключенням грошових вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, що перебуває в стадії ліквідації.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Поряд із цим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Судом правильно встановлено, що 04.06.2015 Постановою Правління Національного банку України № 356 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015 № 113 розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ КБ «Надра» призначено Стрюкову І.О.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку (в тому числі з питань вимог вкладника до банку/ліквідатора банку про визнання кредитором та зобов'язання включити в реєстр кредиторів), не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Вказана позиція відповідає висновку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України, наведеному у постанові від 16 лютого 2016 року (справа 826/2043/15).

В силу ч. 1 ст. 244-2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, оскільки у даному випадку спірні правовідносини пов'язані із невключенням вимог ОСОБА_2 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ КБ «Надра» та не стосуються відшкодування гарантованої державою суми вкладу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно, джерело фінансування договору позивача із Банком не може визначати його публічність, то на спірні правовідносини не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Враховуючи наведені норми права та фактичні обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що вирішуваний спір не є публічно-правовим, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції помилково розглянув за правилами Кодексу адміністративного судочинства України спір, вирішення якого не належить до юрисдикції адміністративних судів, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, водночас, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Керуючись статтями 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра" про визнання відмови у визнанні кредитором банку протиправною, зобов'язання включення до реєстру кредиторів - задовольнити частково.

Постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14 квітня 2016 року скасувати.

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 11 липня 2016 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.