Справа № 821/49/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/49/16

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоолексіївський елеватор» до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новоолексіївський елеватор» звернулось до суду з адміністративним позовом до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило: скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб в розмірі 86218,96 грн., в тому числі, за основним платежем в сумі 68975,17 грн. та штрафними фінансовими санкціями (штрафами) в сумі 17243,79 грн.; скасувати податкову вимогу від 04.09.2014 року № 704-25.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Новоолексіївський елеватор» є юридичною особою, платником податків, знаходиться на обліку в Генічеській ОДПІ.

10.07.2007 року між ТОВ «Новоолексіївський елеватор» та Новоолексіївською селищною радою укладено договір оренди, який зареєстровано 17.08.2007 року за № 4АА72000004, земельної ділянки під розміщення існуючого елеватору загальною площею 7,0225 га, строком на 49 років, з орендною платою (з урахувань змін внесених договором від 20.06.2011 року) у розмірі 3% від нормативно - грошової оцінки, яка на момент підписання договору складала 2210683 грн.

Станом на 01.01.2012 року з урахуванням коефіцієнтів індексації земель несільськогосподарського призначення, розрахованих відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель і затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року № 783 (2008 рік - 1,028; 2009 рік - 1,152; 2010 рік 1,059), нормативно грошова оцінка землі ТОВ «Новоолексіївський елеватор» складала 2772477,47 грн.

18.02.2013 року ТОВ «Новоолексіївський елеватор» було подано до податкового органу податкову декларацію з плати за землю № за 2013 рік, в якій задекларовано розмір орендної плати 83174,32 грн., виходячи з розрахунку: 2772477,47 грн. х 3% = 83174,32 грн.

На підставі наказу Генічеської ОДПІ № 260 від 24.07.2014 року, відповідно до п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, у період з 29.07.2014 року по 04.08.2014 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Новоолексіївський елеватор» з питань надання податкової декларації та сплати орендної плати за землю з юридичних осіб за 2013 рік, за результатами якої складено акт № 394/22/-1/32952590 від 06.08.2014 року.

Актом перевірки зафіксовано порушення позивачем п. 286 ст. 286 Податкового кодексу України, що полягає у декларуванні ТОВ «Новоолексіївський елеватор» орендної плати за землю за 2013 рік в неповному розмірі.

Так, в акті перевірки зазначено, що станом на 01 січня 2013 року рішенням XX сесії VI скликання Новоолексіївської селищної ради від 02.03.2012 року № 468 були підвищені ставки нормативно - грошової оцінки землі, в результаті чого нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, якою користується ТОВ «Новоолексіївський елеватор» загальною площею 7,0225 га складала вже 5071649,50 грн., а відтак, за висновками податкового органу, річна орендна плата має складати 152149,49 грн., виходячи з розрахунку 5071649,50 грн.х3% = 152149,49 грн. Отже, орендна плата в 2013 році була занижена позивачем на 68975,17 грн.

21.08.2014 року, на підставі наведеного акту перевірки, Генічеською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення ТОВ «Новоолексіївський елеватор» грошового зобов'язання по орендній платі за землю за 2013 рік на 68975 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 17243,79 грн.

На визначені зазначеним податковим повідомленням-рішенням грошові зобов'язання 04.09.2014 року відповідачем сформовано податкову вимогу № 704-25.

Не погоджуючись з вказаними податковим повідомленням - рішенням та податковою вимогою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року заявлений позивачем позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2015 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року було скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні заявлених у даній справі позивачем вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2015 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України вказав на неповне з'ясування судами попередніх інстанцій обставин справи. Так, суд касаційної інстанції зазначив, що роблячи висновки, суди попередніх інстанцій не надали оцінки доводам позивача про невідповідність вимогам законодавства рішення про визначення нормативної грошової оцінки землі. При цьому, Вищий адміністративний суд України звернув увагу на те, що про протиправність вказаного рішення також, зокрема, надана до суду касаційної інстанції, постанова Генічеського районного суду Херсонської області від 26.05.2015 року по справі № 653/179/15-а, якою рішення XX сесії VI скликання Новоолексіївської селищної ради від 02.03.2012 року № 468 скасоване та визнано нечинним. Крім того, суд касаційної інстанції зазначив, що в обґрунтування позиції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення позивач під час судового розгляду також посилався на те, що перевірка відповідачем проведена без законних на те підстав, адже всупереч вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України письмовий запит, в якому зазначено виявлену недостовірність даних, платнику податків не надсилався. Окрім того, зазначаючи про невідповідність вимогам чинного законодавства податкової вимоги, позивач вказував, що суми грошових зобов'язань, визначені на підставі такої вимоги, не були узгодженими з огляду на оскарження податкового повідомлення-рішення в судовому порядку. Втім, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що вказаним доводам позивача, якими він обґрунтовував свою позицію щодо протиправності податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення, судами першої та апеляційної інстанцій оцінки не надано, у зв'язку із чим судові рішення не є обґрунтованими.

Під час нового розгляду, вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог з урахуванням наступних обставин: рішення XX сесії VI скликання Новоолексіївської селищної ради Генічеського району № 468 від 02.03.2012 року скасоване Генічеським районним судом Херсонської області, а постанова в справі набрала законної сили 31.08.2015 року; у відповідача були відсутні підстави для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Новоолексіївський елеватор» на підставі пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України; податкова вимога містить суму податкового боргу, який виник через несплату грошових зобов'язань по податковому повідомленню-рішенню № від 21.08.2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявлених вимог позивача з огляду на викладене.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України від 06.10.1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 161-ХІV) вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, Податковий кодекс України визначив обов'язки орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII Податкового кодексу України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

В свою чергу, згідно вимог ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

З огляду на викладене, з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 цього Кодексу, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 02.12.2014 року справа № 21-274а14, від 07.04.2015 року справа № 21-117а15, від 14.04.2015 року справа № 21-165а15, від 24.04.2015 року справа № 131а15.

В договорі оренди спірної земельної ділянки від 10.07.2007 року, укладеним між позивачем та Новоолексіївською селищною радою, з урахувань змін внесених договором від 20.06.2011 року, розмір орендної плати визначений 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що цілком відповідає граничній межі річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, що встановлений п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України.

Наведені обставини не спростовуються відповідачем.

В той же час, підставою для висновків, викладених в акті перевірки, про наявність порушень податкового законодавства позивачем, є встановлений в ході перевірки факт неповного декларування плати за землю за 2013 рік, оскільки при визначенні суми, що підлягає сплаті позивачем не враховано, що рішенням XX сесії VI скликання Новоолексіївської селищної ради від 02.03.2012 року № 468 були підвищені ставки нормативно-грошової оцінки землі.

Так, виставляючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення, відповідач виходив з того, що станом на 01.01.2013 року, згідно рішення XX сесії VI скликання Новоолексіївської селищної ради від 02.03.2012 року № 468, нормативно - грошова оцінка землі, якою користується ТОВ «Новоолексіївський елеватор» загальною площею 7,0225 га, склала 5071649,50 грн.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 26.05.2015 року, яка набрала законної сили 31.08.2015 року, що підтверджується відміткою на наявній в матеріалах справи її копії (а.с.51-55 т.2), рішення ХХ сесії VI скликання Новоолексіївської селищної ради Генічеського району № 468 від 02.03.2012 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища Новоолексіївка, Новоолексіївської селищної ради, Генічеського району, Херсонської області» скасовано, визнавши його нечинним з 02.03.2012 року.

Тобто, судовим рішенням, що набрало законної сили, визнано нечинним з моменту його прийняття рішення ХХ сесії VI скликання Новоолексіївської селищної ради Генічеського району № 468 від 02.03.2012 року про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, на підставі якого і був здійснений відповідачем розрахунок розміру орендної плати земельної ділянки, користувачем якої виступає позивач, та виставлено йому оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Колегія суддів враховує, що рішення суду, яке набрало законної сили - має преюдиціальне значення, згідно ч. 1 ст. 72 КАС України (обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини), а відповідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За викладених обставин, враховуючи, що судовим рішенням, що набрало законної сили, визнано нечинним з моменту його прийняття рішення ХХ сесії VI скликання Новоолексіївської селищної ради Генічеського району № 468 від 02.03.2012 року, на підставі якого і був здійснений відповідачем розрахунок розміру орендної плати земельної ділянки, користувачем якої виступає позивач, та виставлено йому оскаржуване податкове повідомлення - рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заявлених позивачем вимог та скасування такого податкового повідомлення - рішення і виставленої на його підставі податкової вимоги.

Також, доходячи висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно були враховані висновки, викладені в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2015 року у справі № 821/3568/14, щодо ненаправлення на адресу позивача відповідного запиту в порядку пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, які, в свою чергу, свідчать про відсутність у відповідача взагалі підстав для проведення оскаржуваної перевірки та як наслідок про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, прийнятого за її результатами, та виставленої на його підставі податкової вимоги.

На наведені обставини щодо визнання нечинним в судовому порядку рішення ХХ сесії VI скликання Новоолексіївської селищної ради Генічеського району № 468 від 02.03.2012 року та протиправність дій відповідача щодо проведення оскаржуваної перевірки, також, було звернуто увагу Вищим адміністративним судом України, направляючи дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

За правилами ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоолексіївський елеватор» до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець