Справа № 804/7222/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 р. справа № 804/7222/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Максименко Е.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 16.09.2014 р., № НОМЕР_2 від 01.10.2014 р., -

в с т а н о в и в:

08 червня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т. 2 а.с. 29), просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, а саме: № НОМЕР_1 від 16.09.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 19 577, 09 грн., в тому числі за основним платежем на суму 15 661,67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3 915, 42 грн.; № НОМЕР_2 від 01.10.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 3 346, 82 грн., в тому числі за основним платежем на суму 2 231, 21 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 115, 61 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) від ТОВ «Глорія ЛТД» за березень 2014 року, що призвело до заниження суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 15 661,67 грн., викладені в акті перевірки № 2105/173/НОМЕР_3 від 05.08.2014 р., а також висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) від ТОВ «ТД Демос» за березень 2014 року, що призвело до заниження суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 2 231,21 грн., викладені в акті перевірки № 2250/173/НОМЕР_3 від 22.08.2014 р., суперечать положенням податкового законодавства. Зокрема, вказані висновки податкового органу обґрунтовано виключно посиланням на дані зустрічних звірок контрагентів позивача (акт № 747/22-02/38836242 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Глорія ЛТД» та акт № 621/223/38905352 ТОВ «Про неможливість проведення зустрічної звірки «ТД Демос»), дії та висновки контролюючого органу у яких визнано протиправними так скасовано рішеннями судів за результатами їх оскарження контрагентами позивача. Також, позивач вважає, що відповідачем під час перевірки не надано жодної оцінки первинним документам бухгалтерського та податкового обліку, що були складені позивачем у відповідності до вимог Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», та надані до перевірки податковому органу на підтвердження здійснення господарської діяльності підприємства. Також, позивач вважає, що вказані висновки податкового органу суперечать положенням ст.ст. 204, 215 ЦК України, якими закріплено принцип презумпції правомірності правочинів, оскільки нікчемність правочинів позивача з його контрагентами відповідачем з посиланням на встановлені юридичні факти, які б прямо вказували на їх недійсність, не доведена. Крім того, висновки відповідача суперечать принципу індивідуальної відповідальності платника податків, який не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства з боку його контрагентів. Посилаючись на викладене, позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_1 від 16.09.2014 р., яким йому збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 19 577, 09 грн., в тому числі за основним платежем на 15 661, 67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 3 915, 42 грн., а також податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 01.10.2014 р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 3 346, 82 грн., в тому числі за основним платежем на 2 231, 21 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 115, 61 грн. (т. 1 а.с. 3-14).

Представником відповідача за довіреністю ОСОБА_2 надані заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків за березень 2014 року по взаємовідносинам з ТОВ «Глорія ЛТД» та ТОВ «ТД Демос». Проведеною перевіркою не підтверджено господарські операції позивача із зазначеними контрагентами стосовно врахування реального часу їх здійснення, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, які економічно необхідні для виконання постачання товарів. Зазначені висновки зроблені через ненадання позивачем документів по взаємовідносинам з даними контрагентами-постачальниками, які б підтверджували транспортування товару, місце здійснення господарської діяльності, відсутність в документах даних щодо відповідальних за отримання та відвантаження товару осіб, а також, зважаючи на відсутність контрагентів позивача за своєю податковою адресою. На підставі висновків двох актів перевірок, відповідно, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1 від 16.09.2014 р., яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 19 577,09 грн., та № НОМЕР_2 від 01.10.2014 р., яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 3 346,82 грн. Представник відповідача вважає зазначені рішення обґрунтованими, посилаючись на відсутність документального підтвердження господарської діяльності по взаємовідносинам з ТОВ «Глорія ЛТД» та ТОВ «ТД Демос» у березні 2014 року. Посилаючись на викладені обставини, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т. 2 а.с. 5-11).

В судовому засіданні 18.12.2015 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та у поясненнях, наданих під час судового розгляду справи.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

ФОП ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.02.2008 р. та перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції в АНД районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області як платник податків, в тому числі, податку на додану вартість. До основних видів діяльності даного підприємця належить виробництво іншого верхнього одягу (т.1 а.с. 32).

25.06.2014 року відповідачем на адресу позивача направлено запит за вих. № 13279/6/04-61-17-01 про надання інформації та документів, які підтверджують факт господарських відносин з субєктами господарювання за березень 2014 року (т.2 а.с. 13).

На вказаний запит ФОП ОСОБА_3 надано первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують формування податкового кредиту у березні 2014 року за рахунок ТОВ «Глорія ЛТД» та ТОВ «Тор» (т. 2 а.с. 14).

04.08.2014 року начальником ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України винесено наказ № 735 «Про проведення невиїзної документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 по взаємовідносинам з ТОВ «Глорія ЛТД» за березень 2014 року (т.1 а.с. 202).

На підставі зазначеного наказу, посадовими особами ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства ФОП ОСОБА_3 щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платниками податків ТОВ «Глорія ЛТД» за березень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 05.08.2014 р. № 2105/173/НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 31-39).

Згідно висновків вказаного акту, ФОП ОСОБА_3 допущено порушення ст. 201, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до безпідставного формування позивачем податкового кредиту з ПДВ по операціях з придбання товарів від ТОВ «Глорія ЛТД» за березень 2014 року на суму 15 661, 67 грн. (т.1 а.с. 39).

Враховуючи висновки акту перевірки, ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 16.09.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 19 577, 09 грн., в тому числі за основним платежем на суму 15 661, 67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3 915, 42 грн. (т.1 а.с. 30).

Не погодившись з вищевказаним рішенням податкового органу, позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся зі скаргою до ГУ ДФС у Дніпропетровській області (вх. № 1987/10/С від 04.12.2014 р.) (т.1 а.с. 193-199).

Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 18.12.2014 р. № 1233/10/04-36-10-08-09 граничний строк розгляду скарги продовжено по 02 лютого 2015 року включно.

Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 601/10/04-36-10-08-09 від 28.01.2015 р. позивачу було відмовлено у задоволенні скарги, а податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 16.09.2014 р. залишено без змін (т.1 а.с. 19-22).

Крім того, 13.08.2014 року відповідачем на адресу позивача направлено запит за вих. № 17579/6/04-61-173 про надання інформації та документів, які підтверджують факт господарських відносин з субєктами господарювання, тому числі, з ТОВ «ТД Демос» за березень 2014 року (т.1 а.с. 201).

21.08.2014 року начальником ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з посиланням на п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України винесено наказ № 800 «Про проведення невиїзної документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 по взаємовідносинам з ТОВ «ТД Демос» за березень 2014 року (т.1 а.с. 200).

На підставі зазначеного наказу, посадовими особами ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства ФОП ОСОБА_3 щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платниками податків ТОВ «ТД Демос» за березень2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 22.08.2014 р. № 2250/173/НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 106-121).

Згідно висновків вказаного акту, ФОП ОСОБА_3 допущено порушення ст. 201, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до безпідставного формування позивачем податкового кредиту з ПДВ по операціях з придбання товарів від ТОВ «ТД Демос» за березень 2014 року на суму 2 231, 21 грн. (т.1 а.с. 121).

Враховуючи висновки акту перевірки, ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 01.10.2014 р., яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 3 346, 82 грн., в тому числі за основним платежем на 2 231, 21 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 115, 61 грн. (т.1 а.с. 105).

Не погодившись з вищевказаним рішенням податкового органу, позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся зі скаргою до ГУ ДФС у Дніпропетровській області (вх. № 1988/10/С від 04.12.2014 р.) (т.1 а.с. 185-192).

Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 18.12.2014 р. № 1234/10/04-36-10-08-09 граничний строк розгляду скарги продовжено по 02.02.2015 року включно.

Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 600/10/04-36-10-08-09 від 28.01.2015 р. позивачу було відмовлено у задоволенні скарги, а податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 01.10.2014 р. залишено без змін (т.1 а.с. 19-22).

Не погодившись з позицією податкового органу, ФОП ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Глорія ЛТД» було укладено договори на поставку товару, а саме:

- № 03/2014-1 від 03.03.2014 р., згідно якого постачальник (ТОВ «Глорія ЛТД») зобовязується поставити на адресу покупця (ФОП ОСОБА_3А.) товар, а саме: промосумки (т. 1 а.с. 54-56);

- № 03/2014-1 від 03.03.2014 р., згідно якого постачальник (ТОВ «Глорія ЛТД») зобовязується поставити на адресу покупця (ФОП ОСОБА_3А.) товар, а саме: чохли для чекпоїнта (т. 1 а.с. 51-53);

- № 04/2014-2 від 04.03.2014 р., згідно якого постачальник (ТОВ «Глорія ЛТД») зобовязується поставити на адресу покупця (ФОП ОСОБА_3А.) товар, а саме: рушники вафельні (т. 1 а.с. 63-65).

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Глорія ЛТД» за вказаними договорами, позивачем до перевірки надано наступні документи: податкові накладні № 314009 від 14.03.14, № 318006 від 18.03.14, № 310003 від 10.03.14, № 324007 від 24.03.14; видаткові накладні № 1403/01 від 14.03.14, № 1803/01 від 18.03.14, № 1003/01 від 10.03.14, № 2403/01 від 24.03.14, рахунки-фактури № 14-03-01 від 14.03.2014, № 18-03-01 від 18.03.2014, № 10-03-01 від 10.03.2014, платіжні доручення № 360 від 12.05.2014, № 370 від 15.05.2014 (т. 1 а.с. 57-62, 66-68, 87).

Суму податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від постачальника ТОВ «Глорія ЛТД» у розмірі 15 661, 67 грн., включено позивачем до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року.

Крім того, між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «ТД Демос» укладено договір поставки № 03/03-2014 від 03.03.2014 р., згідно якого продавець (ТОВ «ТД Демос») зобовязується поставити на адресу покупця (ФОП ОСОБА_3А.) товар, а саме: чохли для чекпоїнту на суму 13 387,25 грн. (т.1 а.с. 122-124).

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «ТД Демос» за вказаним договором, позивачем до перевірки надано наступні документи: податкову накладну № 196 від 03.03.14 р., видаткову накладну № РН-03/03-2014/1 від 03.03.2014 р., платіжне доручення № 298 від 25.03.2014 (т. 1 а.с. 125-126, 145).

Суму податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від продавця ТОВ «ТД Демос» у розмірі 2 231, 21 грн., включено позивачем до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року.

Проте, наданим позивачем первинним документам податковим органом під час проведення перевірки не було надано жодної оцінки. Так, акти перевірки від 05.08.2014 р. № 2105/173/НОМЕР_3, та від 22.08.2014 р. № 2250/173/НОМЕР_3 не містять ні оцінки наданих позивачем документів на відповідність їх вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ні аналізу господарських взаємовідносин між вказаним контрагентами по ланцюгу постачання, ні подальшого використання придбаних у ТОВ «Глорія ЛТД», ТОВ «ТД Демос» товарів (робіт та послуг) у власній господарській діяльності позивача, включаючи їх продаж.

Натомість, висновки податкового органу про відсутність документального підтвердження вчинення позивачем господарських відносин із вищевказаним контрагентами-постачальниками зроблено виключно на підставі відомостей баз даних податкового органу, а також зустрічних звірок вищевказаних контрагентів, а саме:

- акту ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області № 747/22-02/38836242 від 07.07.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання ТОВ «Глорія ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.03.2014 р. по 31.03.2014 р.» (т. 2 а.с 17-23).

- акту ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області № 621/04-62-22-3/38905352 від 10.06.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД Демос» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх відображення в обліку за березень 2014 р.» (т.2 а.с. 38-42).

З цього приводу, суд зазначає, що податкове законодавство не ставить право платника податку на включення сум сплаченого податку до складу податкового кредиту або валових витрат в залежність від господарських, технічних та виробничих можливостей своїх постачальників.

Платник податків (покупець товару, робіт, послуг) не має обов'язку та права здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, і в подальшому не повинен зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит або віднесення витрат до складу валових за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності за можливе допущення порушення законодавства іншими юридичними особами.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (Булвес проти Болгарії) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні ст. 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання особою своїх зобовязань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обовязків постачальником, в той час, коли це залежало від волі одержувача поставки-застосування відповідних положень Закону стало не передбаченим і свавільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обовязків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обовязку зі сплати ПДВ (п. 43, п.69 зазначеного рішення Європейського Суду).

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент порушив податкове законодавство, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому дані порушення не можуть бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно п.п. «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування, зокрема, є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Абзацом «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Вимоги до первинних документів містяться у ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, вони повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем до перевірки документи, копії яких наявні в матеріалах справи та досліджені судом, відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», жодних заперечень з цього приводу в акті перевірки податковим органом не наведено.

Податкові накладні, виписані на адресу ФОП ОСОБА_3 від ТОВ «Глорія ЛТД», ТОВ «ТД Демос» за березень 2014 року, надавалися позивачем при проведенні перевірки, відображені в акті перевірки та містять усі передбачені законом реквізити, тобто, відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, що є підставою для віднесення позивачем сум ПДВ, сплачених у складі вартості товарів, отриманих від вищевказаних контрагентів-постачальників, до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Придбаний товар використано у власній господарській діяльності позивача (реалізовано згідно договорів поставки з ТОВ «Омега», ВО «РТЦ», ТД «Щедро» (т. 1 а.с. 69-86, 127-144), та списано по бухгалтерському обліку (т. 1 а.с. 236). Придбання вказаного товару та його подальша реалізація не суперечить видам основної діяльності позивача та його контрагентів. Суд також зазначає, що документи щодо подальшої реалізації придбаного позивачем у ТОВ «Глорія ЛТД», ТОВ «ТД Демос» товару надавалися разом зі скаргами в порядку адміністративного оскарження, проте, жодної оцінки цим документам податковим органом надано не було.

Жодних інших обставин для невизнання права ФОП ОСОБА_3 на податковий кредит спірного періоду, крім посилання на юридичну дефектність первинних документів, відповідачем у акті перевірки не наведено, аналізу господарської діяльності між позивачем та його контрагентами у цьому періоді не здійснено, оцінки наданим позивачем первинним документам не надано. Натомість, висновки оскаржуваного акту ґрунтуються виключно на базах даних податкового органу та актах про неможливість проведення зустрічних звірок по контрагентам.

При прийнятті рішення суд також враховує те, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2014 р. по справі № 804/10530/14, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015 р., визнано протиправними дії ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області по проведенню зустрічної звірки ТОВ «Глорія ЛТД», за результатами якої складено акт № 747/22-02/38836242 від 07.07.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання ТОВ «Глорія ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.03.2014 р. по 31.03.2014 р.» (т.1 а.с. 91-102).

У відкритті касаційного провадження по даній справі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.05.2015 р. відмовлено (т. 1 а.с. 103-104).

Також, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2014 р. по справі № 804/12933/14, яку в цій частині залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 р., визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з проведення заходів зустрічної звірки ТОВ «ТД Демос» та складання за її результатами акту № 621/04-62-22-3/38905352 від 10.06.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД Демос» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності відображення в обліку за березень 2014 р.». (т.1 а.с. 148-160, т. 2 а.с. 31-35).

Вищевикладені обставини у їх сукупності свідчать про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 16.09.2014 р., № НОМЕР_2 від 01.10.2014 р., винесені ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 16.09.2014 року, № НОМЕР_2 від 01.10.2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 25 грудня 2015 року.

Суддя ОСОБА_4