Справа № 826/22354/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Губської О.А., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року в адміністративній справі за позовом державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» звернулось до суду з позовом у якому просило:

- визнати неправомірними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. (надалі за текстом - «Уповноважена особа») щодо не визнання його грошових вимог як кредитора;

- зобов'язати Уповноважену особу включити грошові вимоги позивача у сумі 4568,76 грн. в реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року закрито провадження у справі з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт шостий частини першої статті 3 КАС України містить положення, згідно з яким адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Пунктом 2 частини 1 статті 12 Господарського процессуального кодексу України визначено, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство.

Наведене дає підстави для висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно ж до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 199, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.А.Губська

Ухвала складена в повному обсязі 08 липня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мельничук В.П.

Губська О.А.