Справа № 826/18707/15
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляної Г.В.

Межевича М.В.

за участю секретаря Запорожченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство "Доросле радіо" до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство "Доросле радіо" (далі - ТОВ "Рекламне агентство "Доросле радіо") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Подільському районі) про скасування податкового повідомлення-рішення від 16.03.2015 р. №2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі від 16.03.2015 р. №2.

На вказану постанову ДПІ у Подільському районі подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ДПІ у Подільському районі проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання своєчасності та повноти нарахування і сплати податку на додану вартість при взаємовідносинах з постачальником ТОВ «КМУ» та покупцями за період з 01.10.2014 р. по 31.10.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки від 23.02.2015 р. №674/26-56-22-02-03/33060695.

Даною перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 198.2., пункту 198.3., пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 1 307 055,40 грн., за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 16.03.2015 р.№2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 307 055,40 грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 653 527,70 грн.

Підставою для прийняття такого рішення став висновок відповідача про відсутність реальності господарських операцій.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Податкового кодексу України.

Статтею 198 Податкового кодексу України, визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з, в тому числі придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, при цьому датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, а саме дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно п. 201.6 ст. 201 цього Кодексу податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (замовник) в період з 01.10.2014 р. по 31.10.2014 р. замовляло у ТОВ «КМУ» (виконавець) розміщення реклами на радіо, згідно договору про надання рекламних послуг №0110 від 01.10.2014 р., за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати послуги щодо розміщення рекламних матеріалів замовника (або його клієнтів) в рекламних блоках радіо та/або телебачення. Позивач рекламував себе, як рекламне агенство.

При цьому, основними видами діяльності позивача за є рекламне агентство (КВЕД 73.11) та посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації (КВЕД 73.12).

На підтвердження реальності виконання вказаних договорів позивачем, зокрема надано договір про надання рекламних послуг від 01.10.2014 р. №0110, акти здачі-приймання наданих послуг, податкові накладні, платіжні доручення про оплату наданих послуг. Також позивачем надано компакт-диск, який містить аудіо записи рекламних продуктів позивача, які розміщувалися на радіохвилях "Авторадіо", "Джем ФМ", "Европа Плас", "Наше Радио" та "Ретро ФМ".

Такі документи відповідають чинному законодавству та дають можливість встановити зміст господарських операцій. При цьому, колегія суддів зазначає, що формальні недоліки первинних документів повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки (недоліків) у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

В свою чергу, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та зазначеним контрагентом.

Як вбачається з акту перевірки наявність первинних документів щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «КМУ» відповідачем не заперечується, проте на його думку, такі первинні документи складені формально по операціям, які фактично не здійснювалися з метою штучного формування податкового кредиту.

Отже, зазначені в акті перевірки обставини стосуються лише господарської діяльності контрагента позивача та подання ним податкової звітності, і жодним чином не доводять недобросовісності позивача та відсутності реальності господарських операцій.

Проте, чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників (виконавців) при здійсненні господарської діяльності або через відсутність висновків зустрічних перевірок зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту та донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Крім того, відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, щодо встановлення факту відсутності у позивача мети на здійснення господарської діяльності та відсутності її реального здійснення. Також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентом.

Разом з тим, жодним законом не передбачено право податкового органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Таким чином, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість прийняття податкового повідомлення-рішення від 16.03.2015 р. №2, тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 р. ДПІ у Подільському районі відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення у справі. Станом на 06.07.2016 р. судовий збір заявником апеляційної скарги не сплачено, тому він підлягає стягненню судом в розмірі встановленому Законом України "Про судовий збір", - 5359,20 грн. Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу ДПІ у Подільському районі необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5359,20 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 06.07.2016 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.