Справа № 344/10379/14-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/4/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі с/з: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Крихівецька мрія»

до Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатрембудсервіс»

про визнання протиправним та скасування рішення

У судовому засіданні 06 липня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Крихівецька мрія» (надалі «Позивач», «ОСББ «Крихівецька мрія») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради (надалі «Відповідач»), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатрембудсервіс» (надалі «Третя особа», «ТОВ «Карпатрембудсервіс») про визнання протиправним та скасування Рішення 55 сесії 6-го демократичного скликання Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 28 березня 2014 року про заяву ТзОВ «Карпатрембудсервіс».

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та в письмових поясненнях на позов.

Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що Рішення 55 сесії 6-го демократичного скликання Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 28 березня 2014 року про заяву ТзОВ «Карпатрембудсервіс» є протиправним та таким, що прийнято всупереч вимогам чинного законодавства України, оскільки при його прийнятті Відповідачем було порушено встановлений законом порядок та не враховано всіх обставин, які мають значення у спірних правовідносинах.

Як зазначив представник Позивача в судовому засіданні, прийняття Відповідачем за заявою Третьої особи оскаржуваного рішення унеможливило виконання ТОВ «Карпатрембудсервіс» Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2011 року, яким задоволено позов ОСББ «Крихівецька мрія» та зобовязано ТОВ «Карпатрембудсервіс» здійснити передачу на баланс ОСББ «Крихівецька мрія» житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Крихівці Івано-Франківської міської ради по вул. Крихівецька, 131Б у спосіб і в порядку, визначений законодавством.

Процедура прийому-передачі багатоквартирного будинку на баланс ОСББ, як вказав представник Позивача, проводиться згідно з Порядком передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 року № 1521, згідно якого передача житлового комплексу або його частини з балансу на баланс проводиться разом з планом земельної ділянки, технічним паспортом будинку та відповідною технічною документацією (інвентарна справа, акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж тощо) у двомісячний термін після надходження відповідного звернення від обєднання.

Крім того, в якості підстав протиправності оскаржуваного рішення представник Позивача в судовому засіданні покликався на те, що перед прийняттям даного рішення Відповідач зобовязаний був перевірити законність землекористування ТОВ «Карпатрембудсервіс» спірною земельною ділянкою, тобто встановити, чи є Третя особа належним землекористувачем, чого Відповідачем зроблено не було.

Представник Відповідача Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов.

Зокрема, обґрунтовуючи безпідставність позовних вимог, представник Відповідача покликалася на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Крихівецька сільська рада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України, а тому, на думку представника Відповідача, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Так, представник Відповідача зазначила про те, що земельна ділянка площею 0,3263 га за адресою: с. Крихівці Івано-Франківської міської ради, вул. Крихівецька, 131А, 131Б перебуває у власності територіальної громади с. Крихівці, а в ТОВ «Карпатрембудсервіс» вона перебувала на праві постійного користування згідно державного акту на право постійного користування.

Відтак, на думку представника Відповідача, Крихівецька сільська рада, як представник територіальної громади с. Крихівці, правомірно та в межах наданої компетенції розглянула заяву ТОВ «Карпатрембудсервіс» про добровільну відмову від права постійного користування земельною ділянкою та вирішила припинити вказане право на земельну ділянку площею 0,3263 га за адресою: с. Крихівці Івано-Франківської міської ради, вул. Крихівецька, 131А, 131Б.

Крім того, представник Відповідача в судовому засіданні звернула увагу на те, що Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2011 року на Крихівецьку сільську раду не покладалося жодних зобовязань, оскільки Крихівецька сільська рада не була стороною чи іншим учасником в рамках даної господарської справи, а тому відсутні підстави стверджувати про невиконання Крихівецькою сільською радою вищевказаного судового рішення.

Третя особа ТОВ «Карпатрембудсервіс», явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, підтвердження чого містяться в матеріалах справи.

Письмового відношення ТОВ «Карпатрембудсервіс» до заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону регулювання земельних відносин.

05 березня 2014 року генеральний директор ТОВ «Карпатрембудсервіс» звернулася до голови Крихівецької сільської ради із заявою (вх. № 69), в якій просила розглянути на сесії сільської ради питання про передачу земельних ділянок площею 0,3263 га, які знаходяться під житловими будинками за адресою: с. Крихівці, вул. Крихівецька, 131/а та вул. Крихівецька, 131/б, у комунальну власність Крихівецької сільської ради, повідомивши, що квартири в даних будинках передані у приватну власність квартиронаймачів.

Рішенням Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради 55 сесії 6-го демократичного скликання від 28 березня 2014 року «Про заяву ТзОВ «Карпатрембудсервіс» припинено право користування земельною ділянкою площею 0,3263 га, надане ТзОВ «Карпатрембудсервіс», яке діяло на підставі державного акту на постійне користування (пункт 1); вищевказану земельну ділянку площею 0,3263 га вилучено з постійного користування у ТзОВ «Карпатрембудсервіс» (підпункт 1.1 пункту 1); прийнято у комунальну власність територіальної громади с. Крихівці земельну ділянку площею 0,3263 га, яка належала ТзОВ «Карпатрембудсервіс» (підпункт 1.2 пункту 1).

Вважаючи вищевказане рішення Відповідача протиправним та таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, ОСББ «Крихівецька мрія» звернулося до суду з даним адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування даного рішення.

В обґрунтування факту наявності порушеного права ОСББ «Крихівецька мрія» внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, представник Позивача покликався на те, що внаслідок прийняття оскаржуваного рішення порушується право ОСББ «Крихівецька мрія» на повне та належне виконання Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2011 року, яким задоволено позов ОСББ «Крихівецька мрія» та зобовязано ТОВ «Карпатрембудсервіс» здійснити передачу на баланс ОСББ «Крихівецька мрія» житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Крихівці Івано-Франківської міської ради по вул. Крихівецька, 131Б у спосіб і в порядку, визначений законодавством.

Оскільки вищевказаний будинок за адресою: с. Крихівці Івано-Франківської міської ради по вул. Крихівецька, 131Б, знаходиться на спірній земельній ділянці, право ТОВ «Карпатрембудсервіс» на постійне користування якою припинено оскаржуваним рішенням, а чинне законодавство, як зазначив представник Позивача, передбачає передачу на баланс разом із будинком і плану земельної ділянки, існування оскаржуваного рішення унеможливить передачу Третьою особою такого плану земельної ділянки на виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що в рамках даної адміністративної справи до компетенції адміністративного суду не входить повноваження щодо визначення конкретного обсягу дій, які підлягають до вчинення Третьою особою на виконання Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2011 року в частині, зокрема, передання відповідного обсягу документів разом із житловим будинком на баланс, суд приходить до висновку про те, що представником Позивача доведено право на оскарження Рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради 55 сесії 6-го демократичного скликання від 28 березня 2014 року «Про заяву ТзОВ «Карпатрембудсервіс».

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Субєкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що субєкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон, так і повноваження, які є необхідними для реалізації субєктом владних повноважень своїх функцій (завдань).

«У спосіб» означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Іншими словами, при виконанні поставлених перед адміністративним судочинством завдань адміністративний суд перевіряє законність та обґрунтованість реалізації органом публічної адміністрації, його посадовою чи службовою особою компетенції (наданих законом повноважень). Критеріями такої перевірки є: відповідність оскаржуваного акта приписам, що встановлені у законі; дотримання органом меж повноважень, наданих йому законом; дослідження органом передбачених у законі обставин, що є підставою прийняття акта; збереження чинності законом, на основі якого прийнято акт; відсутність спотворення змісту закону, що покладений в основу рішення; додержання правил, строків, форми та процедури прийняття акта.

Як випливає зі змісту оскаржуваного Рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради 55 сесії 6-го демократичного скликання від 28 березня 2014 року «Про заяву ТзОВ «Карпатрембудсервіс», ним було припинено право користування земельною ділянкою площею 0,3263 га, надане ТзОВ «Карпатрембудсервіс», яке діяло на підставі державного акту на постійне користування (пункт 1); вищевказану земельну ділянку площею 0,3263 га вилучено з постійного користування у ТзОВ «Карпатрембудсервіс» (підпункт 1.1 пункту 1); прийнято у комунальну власність територіальної громади с. Крихівці земельну ділянку площею 0,3263 га, яка належала ТзОВ «Карпатрембудсервіс» (підпункт 1.2 пункту 1).

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України (тут та в подальшому в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваного рішення) право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначено статтею 141 Земельного кодексу України, відповідно до якої підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Статтею 142 Земельного кодексу України врегульовано порядок добровільної відмови від права власності або права постійного користування земельною ділянкою.

Так, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації (частини 3,4 статті 142 Земельного кодексу України).

Таким чином, положеннями статті 142 Земельного кодексу України встановлено порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача, за яким останній повинен надати власнику земельної ділянки відповідну заяву, на підставі якої власник приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

При цьому, статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також звертає увагу на те, що повноваження щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою у спірних правовідносинах є дискреційним повноваженням Крихівецької сільської ради, як представника територіальної громади с. Крихівці, у комунальній власності якої перебуває спірна земельна ділянка.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

За своєю правовою природою повноваження Міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення від мережі централізованого опалення є дискреційним повноваженням даного органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також «Рекомендація R (80)2») під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин .

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність субєкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного (місцевого) управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено закріплений Конституцією України принцип розподілу влади. Суд не повинен підміняти адміністративний орган, не повинен вирішувати справу по суті і приймати по ній рішення замість адміністративного органу.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що представником Позивача не наведено конкретних порушень норм чинного законодавства України, які було допущено Відповідачем, як субєктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення.

Суд повторно звертає увагу на те, що порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача врегульовано статтею 142 Земельного кодексу України, який передбачає виключно подання землекористувачем власнику земельної ділянки відповідної заяви про добровільну відмову від землекористування, на підставі якої власник приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

В розрізі положень пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання щодо припинення права користування земельною ділянкою повинно вирішуватися виключно на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради.

Інших умов чи додаткових вимог стаття 142 Земельного кодексу України і Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить.

Суд вважає доречними посилання представника Позивача в судовому засіданні на той факт, що окрім відповідності вимогам статей 141, 142 Земельного кодексу України, оскаржуване рішення Відповідача повинно відповідати закріпленому пунктом 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципу обґрунтованості рішення субєкта владних повноважень

При цьому, слід зауважити, що принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, вимагає від субєкта владних повноважень (в тому числі, при прийнятті рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою) враховувати як обставини, на обовязковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Субєкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

В спірних правовідносинах обставинами, які мають значення для прийняття оскаржуваного рішення, можна вважати необхідність здійснення Відповідачем перевірки відсутність у землекористувача заборгованості за користування земельною ділянкою, відсутність пошкоджень земельної ділянки, пошкоджень грунтів на ній тощо.

При цьому, звернення ОСББ «Крихівецька мрія» до Відповідача з проханнями утриматися від прийняття оскаржуваного рішення, не може вважатися належною правовою підставою, за якої Відповідач не мав права приймати оскаржуване рішення, з огляду, перш за все, на дискреційність його повноважень щодо вирішення питання про припинення права користування земельною ділянкою.

Щодо посилання представника Позивача на той факт, що перед прийняттям оскаржуваного рішення Відповідач зобовязаний був перевірити належність ТОВ «Карпатрембудсервіс» як користувача спірної земельної ділянки, суд звертає увагу на те, що докази на підтвердження того, що така перевірка не здійснювалася Відповідачем, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, наявною в матеріалах справи копією Державного акту на право користування землею Б № 023999 від 1991 року підтверджується факт постійного користування Івано-Франківського обласного об'єднання «Карпатрембудсервіс» спірною земельною ділянкою.

Вказаної обставини не заперечив й не спростував і представник Позивача в судовому засіданні.

При цьому, належних доказів на підтвердження того, що вищевказаний державний акт було визнано недійсним чи скасовано у встановленому чинним законодавством порядку представником Позивача суду надано не було, а, відтак, його посилання на фальшивість даного державного акту не заслуговують на увагу.

Інших належних доказів, які б свідчили про протиправність Рішення 55 сесії 6-го демократичного скликання Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 28 березня 2014 року «Про заяву ТзОВ «Карпатрембудсервіс» представником Позивача не наведено, а судом таких обставин не встановлено.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній адміністративній справі Відповідачем, який заперечував проти адміністративного позову, виконано обовязок щодо доведення правомірності оскаржуваного рішення, а представником Позивача вказану обставину не спростовано належними засобами доказування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158-163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.