Справа № 804/15459/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2016 рокусправа № 804/15459/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року у справі №804/15459/15 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в :

26 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог, просив: скасувати п. 2 наказу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 року №82-к «Про виконання рішення Ради суддів України від 26.10.2012 р. №62» в частині, що стосується здійснення розрахунку суддівської винагороди позивача за час перебування у щорічній основній відпустці виходячи із кількості робочих днів місяців в яких надається відпустка; стягнути з Кіровоградського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду у розмірі 9849.75 грн. за 23 дні перебування у відпустках за період роботи 06.05.2012 року по 05.05.2015 року, стягнути з Кіровоградського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 9849.75 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка завдана протиправною бездіяльністю відповідача.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач як суддя, звільнений з посади має право на відповідні гарантії суддівської незалежності, зокрема, на виплату суддівської винагороди за 23 дні перебування у відпустках за період роботи з 06.05.2012 року по 05.05.2015 року, оскільки суддівська винагорода має сталий розмір і не залежить від кількості робочих днів у місяці в якому вона виплачується. Однак, відповідач протиправно позбавив його оплати за 23 дні відпустки на підставі п. 2 Наказу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 року №82-к, чим порушив, у зв'язку з чим, на думку позивача, оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, а дії відповідача визнанню протиправними із стягненням належних позивачу коштів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, оскільки 13 липня 2016 року він перебуває в м. Краматорськ, доводи апеляційної скарги позивач підтримує та просить оскаржувану постанову суду скасувати, а адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі указу Президента України від 11.04.2008 року №342/2008, відповідно до наказу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду № 37-к від 06.05.2008 року, ОСОБА_1, був призначений на посаду судді Кіровоградського окружного адміністративного суду строком на п'ять років.

28.08.2013 року відповідно до статті 130 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та на виконання рішення Ради суддів України від 26.10.2012 року № 62 головою Кіровоградського окружного адміністративного суду було прийнято наказ № 82-К, у пункті 2 якого наказано фінансово-господарському відділу Кіровоградського окружного адміністративного суду здійснювати розрахунок суддівської винагороди за час перебування суддів у щорічній основній відпустці виходячи із кількості робочих днів місяців у яких надається -відпустка.

Вважаючи зазначений наказ відповідача та дій з проведення розрахунку суддівської винагороди за час перебування у відпустках протиправними позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно винесено оскаржуваний наказ та проведено розрахунок у відповідності до вимог норм чинного законодавства, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 130 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», в редакцій чинній на час виникнення спірних відносин, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України, частин 1 статті 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції на час виникнення правовідносин), матеріальне та соціально-побутове забезпечення суддів, які є складовими статусу суддів, визначаються виключно законами України.

Згідно із приписами ст. 131 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

В свою чергу, частини 3 статті 8 Закону України "Про оплату праці", згідно з якими умови розміру оплати праці суддів визначаються законами.

Пунктом 5 додатку 2 рішення Ради суддів України від 23.03.2012 року № 18 визначено, що суддівська винагорода розраховується, як для щорічної оплачуваної відпустки, так і додаткової оплачуваної відпустки з урахуванням положень статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

У відповідності до ст. 129 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» Суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

В свою чергу, у відповідності до ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», у відповідній редакції, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів.

Отже, за період основної відпустки судді виплачується суддівська винагорода у розмірі передбаченому статтею 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у розрахунку на кількість робочих днів перебування судді у відпустці протягом відповідного місяця, при цьому розмір суддівської винагороди повинен визначатися у розрахунку на кількість робочих днів місяця, у якому суддя знаходиться у відпустці.

Як вбачається з п. 2 оскаржуваного наказу 82-К голови Кіровоградського окружного адміністративного суду на виконання рішення Ради суддів від 26.10.2012 року №62, фінансово-господарському відділу Кіровоградського окружного адміністративного суду визначено здійснювати розрахунок суддівської винагороди за час перебування суддів у щорічній основній відпустці виходячи із кількості днів місяців у яких надається відпустка.

Відтак, наказ 82-К голови Кіровоградського окружного адміністративного суду в цій частині відповідає вимогам Закону.

Судом першої інстанції встановлено, що за період з 06.05.2012 року по 05.05.2015 року позивачу була надана основна відпустка загальною кількістю 82 робочих дні відповідно до наказів голови Кіровоградського окружного адміністративного:

- від 01.06.2012 року № 86-в - 12 робочих днів;

- від 08.10.2012 року №183-в- 1 день,

- від 22.03.2013 року №24-в - 2 робочих дні;

- від 28.03.2013 року №25-в - 2 робочих дні;

- від 19.06.2013 року №93-в - 3 робочих дні;

- від 27.06.2013 року №106-в/1- 2 робочих дні;

- від 16.08.2013 року №160-в - 6 робочих днів;

- від 09.09.2013 року №177-в - перенесено щорічну основну відпустку тривалістю 7 календарних днів, з них 4 робочих;

- від 24.09.2013 року №188-в - 3 робочих дні;

- від 11.01.2014 року №4-в - 3 робочих дні;

- від 30.05.2014 року №89-в - 30 робочих днів;

- від 09.10.2014 року №206-в/1 - 1 робочий день;

- від 12.11.2014 року №219-в - 1 робочий день;

- від 20.11.2014 року №230-в - 10 робочих днів;

- від 17.06.2015 року №88-в - 10 робочих днів.

В свою чергу, 28.07.2015 року згідно наказу №101-к від 28.07.2015 року та відповідно до Указу Президента № 419/2015 від 14.07.2015 року позивача звільнено з посади судді Кіровоградського окружного адміністративного суду.

При звільненні позивачу виплачено компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 - відсутні.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до приписів ст. 27 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться в разі, якщо існують обставини, що викликають сумнів в його неупередженості.

Відповідно до ст. 28 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 27-29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач 13 квітня 2016 року заявляв відвід головуючому у справі судді Кононенко О.В. з підстав його упередженості щодо вирішення справи по суті позовних вимог.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді було залишено без задоволення, у зв'язку з відсутністю підстав, визначених ст. 27 КАС України, для відводу судді.

Між тим, наявні в матеріалах справи, зокрема фотократки ( а.с.184-185), свідчать на користь існування тісних дружніх стосунків між головуючим у справі суддею Кононенко О.В. та головою Кіровоградського окружного адміністративного суду Мірошниченко В.С., посадовою особою, що видав оскаржуваний у справі наказ.

Суд зазначає, що у відповідності до приписів ст. 7 КАС України, одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Згідно ст. 10 КАС України, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», суд має стоврити такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, передбачених процесуальним законом.

Крім того, в «Основних принципах незалежності судових органів», схвалених резолюціями № 40/32 та № 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, визначено, судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин.

В свою чергу, Бангалорські принципи поведінки суддів визначають, що неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов'язків. Вона знаходить вияв не лише у змісті рішення, але й у ході судового процесу, що передує винесенню рішення.

Отже, неупередженість та безсторонність суду, є обов'язковою ознакою судового процесу, який гарантує рівність учасників перед судом та гарантує право кожного на справедливий суд, зазначене в свою чергу кореспондує з обов'язком суду створити умови, що гарантують кожному учаснику судового процесу рівність в реалізації наданих йому прав.

Водночас, наявність у головуючого судді у даній справі дружніх стосунків з одним з учасників судового процесу, зокрема з особою, що видала оскаржуваний наказ, їх сумісне відвідання святкових заходів, тісне спілкування поза професійною сферою, є обставиною, що зумовлює виникнення сумнів в неупередженості та безсторонності суду, що у відповідності до приписів ст. 27-29 КАС України, є обов'язковою підставою для відводу (самовідводу) судді у справі.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що головуючим суддею було порушено вимоги норм процесуального права при вирішенні питання щодо відсутності підстав для відводу (самовідводу) судді, внаслідок чого справу було вирішено із порушенням принципу рівності учасників процесу перед судом.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року, та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.195, ст.196, 198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року у справі №804/15459/15 - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко