Справа № 755/16120/15-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції про визнання протиправними, незаконними дії, зобов'язання вчинити дії, визнання розпорядження, довідки, протоколу недійсними, стягнення компенсації,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач - ОСОБА_2, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції, в якому, з урахуванням подальших уточнень позовних вимог, просить:

визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду у наданні інформаційної довідки про нарахування сум пенсійної заборгованості згідно постанови суду від 29.11.2013 року на його звернення від 06.04.2015 року № 3303/07;

визнати незаконною відмову виконавчій службі Управлінням Пенсійного фонду у наданні ним інформаційної довідки про нарахування сум пенсійної заборгованості згідно постанови суду від 29.11.2013 року на неодноразові запити виконавця;

визнати систематичною протиправну бездіяльність виконавчої служби щодо позивача в частині незабезпечення виконання постанови суду від 29.11.2013 року у виконавчому провадженні № 41695828 у продовж розумного строку;

зобов'язати Управління Пенсійного фонду надати позивачу довідку про нарахування позивачу пенсійної заборгованості в сумі 66 955,04 грн. згідно постанови КААС від 29.11.2013 року;

зобов'язати Управління Пенсійного фонду надати виконавчій службі довідку про нарахування позивачу пенсійної заборгованості в сумі 66 955,04 грн. згідно постанови КААС від 29.11.2013 року;

скасувати розпорядження № 888675 від 22.10.2015 року Управління Пенсійного фонду «Про перерахунок пенсії позивачу через зміну надбавки», як таке, що - містить перерахунок не за весь період, зазначений у резолютивній частині постанови КААС від 29.11.2013 року, складено за відсутності у пенсійній справі на ім'я позивача розрахункових документів, зазначених у постанові КААС від 29.11.2013 року, та постановити нове розпорядження про перерахунок пенсії за період з 24.04.2011 року по 29.11.2013 року на підставі постанови КААС від 20.11.2013 року;

скасувати протокол Управління від 04.11.2015 року, як таким, що містить завідомо недостовірну інформацію про виплачені позивачу суми за 4, 5, 6, 7, місяці 2011 року та скласти новий протокол, що містить достовірні суми перерахунку та виплати згідно постанови КААС від 29.11.2013 року за період з 24.04.2011 року по 29.11.2013 року;

стягнути з виконавчої служби на користь позивача 20 000,00 грн. компенсації за невиконання постанови КААС від 29.11.2013 року;

стягнути з Управління Пенсійного фонду на користь позивача 20 000,00 грн. компенсації за невиконання постанови КААС від 29.11.2013 року;

визнати протиправними дії виконавчої служби щодо ненадання відповіді на запит позивача від 21.12.2015 року, виконавче провадження № 41695828;

зобов'язати виконавчу службу надати відповідь позивачу на його запит від 21.12.2015 року; визнати довідку Управління № 1297/06 від 25.01.2016 року недійсною та такою, що містить завідомо недостовірну інформацію щодо виконання постанови КААС від 29.11.2013 року та скасувати;

визнати протиправною і незаконною дії Управління щодо систематичного складання документів із завідомо недостовірними даними (протокол, довідка).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушення норми процесуального права.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інвалід 3 групи, захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідність призначена у зв'язку із виконанням службових обов'язків військової служби. Має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Постановою Київський апеляційний адміністративний суду від 29.11.2013 скасовано постанову Дніпровського районного суду м. Києва, позов ОСОБА_2 задоволено частково, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ВАТ «Радикал» № 96 від 21.12.2007 та довідки Галузевого державного архіву від 28.09.2007 № 37192, починаючи з 24.04.2011 з урахування проведених виплат.

Дніпровським районним судом м. Києва 17.01.2014 видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 30.01.2014 відкрито виконавче провадження № 41695828. В цей же день направлено копії постанови боржнику та стягувачу для відома та виконання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2015 визнано протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо проведення виконавчий дій з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2а-2604/218/2012 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ВАТ «Радикал» від 21.12.2007 № 96 та довідки Галузевого державного архіву від 28.09.2007 №37192, починаючи з 24.04.2011 з урахуванням проведених виплат, протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 41695828.

Позивач звернувся до УПФ України в Дніпровському районі м. Києва із заявою про надання довідок, яка зареєстрована 06.04.2015 за вх. №3303/07, в якій просив надати оформлені належним чином 3 (три окремі) довідки про нарахування сум пенсійної заборгованості із зазначенням періоду нарахувань заборгованості:

за рішенням Дніпровського районного суд м. Києва від 18.10.2011 у справі №2а-465/11 за позовом ОСОБА_2 до УПФ України у Дніпровському районі м. Києва «Про визнання протиправними та вчинення певних дій»;

за рішенням Дніпровського районного суд м. Києва від 04.07.2011 у справі 2а-3275/11 за позовом ОСОБА_2 до УПФ України у Дніпровському районі м. Києва «Про визнання протиправними та вчинення певних дій»;

за рішенням Дніпровського районного суд м. Києва від 13.09.2012 у справі №2а-6873/11 за позовом ОСОБА_2 до УПФ України у Дніпровському районі м. Києва «Про визнання протиправними та вчинення певних дій».

Відповідач листом від 17.04.2015 №6422/09 повідомив позивача про відсутність підстав у наданні зазначених довідок, одночасно зазначивши про хід виконання вказаних рішень судів та суми донарахованих коштів.

Із розпорядження УПФ від 22.10.2015 №888675 убачається, що Пенсійним фондом здійснено ОСОБА_2 розрахунок пенсії.

Згідно з протоколом про індивідуальний перерахунок від 04.11.2015 позивачу нараховано 6,27 грн. сум та зазначено, що виплата буде здійснена після візування основним способом в плановий період в 12 місяці 2015 року.

Також судом встановлено, що відповідно до довідки про здійснення нарахування на виконання рішення суду від 25.01.2016 №1297/06, направленої Управлінням пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на адресу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві, на виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду №2-а-6873/11 (2а/2604/218/12) від 29.11.2013, яким зобов'язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ВАТ «Радикал» №96 від 21.12.2007 починаючи з 24.04.2011 з урахуванням проведених виплат ОСОБА_2 нараховано та виплачено 6,27 грн. з урахуванням виплачених сум.

З листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомлено, що Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва № 2714/04-31 від 12.02.2016 адресованого ОСОБА_2 убачається, що згідно довідки наданої Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва № 1297/06 від 25.01.2016 заборгованість за наданим рішенням суду нарахована та виплачена, у зв'язку з чим повернули надіслані ОСОБА_2 документи.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застраховані особи та члени їхніх сімей мають право на оскарження дій (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку. Страхувальники мають право на оскарження дій (бездіяльності) виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб у порядку підлеглості до вищого органу або посадової особи, а також у судовому порядку. Оскарження дій страхувальників чи виконавчих органів Пенсійного фонду здійснюється в разі, якщо страхувальником або посадовими особами виконавчих органів Пенсійного фонду порушено права і законні інтереси застрахованих осіб, створено перешкоди для здійснення прав і законних інтересів таких осіб внаслідок дій чи бездіяльності страхувальника, посадових осіб виконавчих органів Пенсійного фонду чи прийнятого виконавчими органами Пенсійного фонду рішення або покладено на застраховану особу чи пенсіонера обов'язки, які не передбачені цим Законом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» передбачено три форми звернення громадян - пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства; заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо;

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що в даному випадку позивач звернувся фактично з запитом про отримання інформації у вигляді довідок, тому положення Закону України «Про звернення громадян» на правовідносини сторін не поширюються, тоді як відповідний запит мав бути здійснений в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Водночас колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписи ч. 1 ст. 10 Закону визначають, що кожна особа має право:

1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону;

4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;

5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Частиною 3 вказаної статті Закону закріплено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

За таких умов у даних правовідносинах Управління є розпорядником інформації щодо Позивача.

Як убачається із матеріалів справи, позивач у своєму зверненні від 06.04.2015 вх. № 3303/07 просить надати йому довідки у зв'язку з виконанням судових рішень, ухвалених на його користь, у справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

При цьому, вказане звернення не містить вимог щодо надання інформації на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2013. Проте, матеріали справи містять відповідь Пенсійного фонду від 17.04.2015 №6422/09 на вказане звернення, з якої убачається що запитувану позивачем інформацію фактично було надано. У відповіді наведено розміри сум, нарахованих за судовими рішеннями указаними у зверненні позивача. Також зазначено, що підстави для надання довідки про виконання рішення у справі №2а-6873/11 відсутні у зв'язку зі скасуванням рішення судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що вимоги до управління Пенсійного фонду оформлювати відповіді на звернення або запити щодо публічної інформації у формі довідок, відсутні.

Слід зазначити, що вказані довідки вимагаються позивачем у зв'язку з виконанням судових рішень на його користь згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440, проте, згідно змісту вказаного нормативно-правового акту не передбачено надання стягувачам інформації щодо нарахованої пенсійної заборгованості у вигляді довідок; такі довідки не вимагаються для проведення органами державної виконавчої служби обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості згідно п. 4 Порядку.

Зі змісту Порядку убачається, що після подання заяви подальший облік, інвентаризація заборгованості здійснюються без участі стягувача безпосередньо між відповідними державними органами, що здійснюють виконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що позивачу було надано відповідь на його запит (звернення), а на адресу виконавця направлено довідку про стан заборгованості перед позивачем.

За таких обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною відмову у наданні позивачу відповіді на його запит, як і відсутні підстави для надання довідки Управлінням пенсійного фонду органу виконавчої служби.

Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання систематичною протиправну бездіяльність виконавчої служби, оскільки питання щодо невиконання рішення суду в розумні строки судами вже розглядалося та приймалися відповідні рішення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що в силу приписів КАС України, адміністративний суд може визнати протиправними дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, водночас визнання таких дій, бездіяльності систематичними виходить за межі адміністративної юрисдикції. За приписами ст. 2 КАС України до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, водночас за приписами ч. 1 цієї норми захисту підлягають права свободи та інтереси фізичних осіб від порушень від суб'єктів владних повноважень.

В частині визнання протиправними та скасування протоколу Управління від 04.11.2015, довідки Управління від 25.01.2016, як такі, що містять недостовірну інформацію, розпорядження від 22.10.2015, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що вони не підлягають задоволенню.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що не може бути задоволена і вимога про скасування протоколу Управління від 04.11.2015, довідки Управління від 25.01.2016, як такі, що містять недостовірну інформацію, розпорядження від 22.10.2015, оскільки в силу ст. 105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» оскарженню підлягають дії, бездіяльність та рішення виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб. В даному випадку протокол, довідка, розпорядження не являється рішеннями, які підлягають оскарженню.

Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 4.1 цього Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За пунктом 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 4.9 Порядку 22-1 документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом, що призначає пенсію, відповідно до Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень у Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду від 25 березня 2004 року № 4-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 квітня 2004 року за № 427/9026 (зі змінами).

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

За приписами п. 4.10 цього Порядку не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

За таких умов, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що довідка та протокол не є рішеннями, які в розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» можуть бути оскаржені. Проте, зазначаючи, що в даному випадку розпорядження не являється рішеннями, яке підлягає оскарженню, суд помилково дійшов такого висновку.

Разом з тим, відповідачем не наведено в чому полягає невідповідність оскаржуваного розпорядження № 888675 від 22.10.2015 вимогам чинного законодавства, в тому числі Порядку №22-1, тоді як судом апеляційної інстанції встановлено його відповідність вимогам вказаного Порядку 22-1.

Таким чином, зважаючи, що судом апеляційної інстанції не встановлено протиправності оскаржуваного розпорядження № 888675 від 22.10.2015, то підстави для скасування рішення суду в цій частині з огляду на помилковість висновку про те, що розпорядження не є рішенням, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується із судом першої інстанції, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів компенсації за невиконання постанови КААС від 2911.2013 в розмірі 40 000,00 грн. (по 20 000,00 грн. з кожного).

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1192 ЦК України передбачає способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Так, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, в даному випадку позивачем не доведено, яким чином - дією або бездіяльністю відповідачів, завдано шкоду його майну. Як і відсутні підстави для застосування Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплат».

Також суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій виконавчої служби щодо ненадання відповіді на запит від 21.12.2015, виконавче провадження № 41695828 та зобов'язання надати відповідь. В даному випадку, позивач в своїй заяві від 21.12.2015 просив надати інформацію щодо виконання подання про притягнення до кримінальної відповідальності від 01.10.2015 № 117/08 посадових осіб УПФ України у Дніпровському районі м. Києва за невиконання рішення у ВП № 41695828, та щодо виконання боржником УПФ України у Дніпровському районі м. Києва постанов про накладення штрафів від 24.09.2015 та від 01.10.2015. Проте, як правильно зауважив суд першої інстанції, дана інформація не стосується безпосередньо позивача. Крім того, стягувач, виконавче провадження якого перебуває на виконанні, не обмежений у праві на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.