Справа № 320/4134/16-а
Суддя: Редько О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 13.07.2016
Справа № 320/4134/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О.В., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративними позовом до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Адміністративний позов обґрунтовується тим, що вона, ОСОБА_1, працювала на посаді судді Мелітопольського міського, а в подальшому міськрайонного суду Запорізької області з 03 травня 1993 року. 06 березня 2014 року вона звернулась із заявою до Верховної Ради України про відставку. Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VII «Про звільнення суддів», повноваження судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 були припинені. 16 листопада 2015 року позивача було виключено зі складу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2016 року, яка набрала законної сили 04 лютого 2016 року, Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було зобов'язано призначити позивачу довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання судді на підставі довідки про суддівську винагороду, яка була видана їй на момент звільнення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата з 1 травня 2016 року була збільшена та становить 1450,00 гривень, у зв'язку з чим і збільшилась суддівська винагорода працюючого судді, а тому позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку з подальшою виплатою довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати, через що і збільшилась суддівська винагорода працюючого судді. Листом від 18 травня 2016 року їй, судді у відставці ОСОБА_1, було відмовлено у здійсненні вищевказаного перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з подальшою її виплатою. Вказана відмова обґрунтовується тим, що станом на дату збільшення мінімальної заробітної плати, а саме станом на 01 травня 2016 року Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI не передбачає норми, якою у разі збільшення заробітної плати працюючого судді здійснюється перерахунок і довічного грошового утримання судді у відставці. Також зазначено, що ч.4 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI передбачає перерахунок утримання суддів у відставці Конституційного суду України. У зв'язку з викладеним, позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в проведені перерахунку з подальшою виплатою довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, відповідно до п.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 (в редакції, яка діяла на момент подачі нею заяви про відставку), з урахуванням збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок з подальшою виплатою судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до п.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 (в редакції, яка діяла на момент подачі нею заяви про відставку) у розмірі 88% грошового утримання судді, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-03/751 від 07 червня 2016 року (суддівська винагорода склала 21 750,00 гривень (оклад 14500,00 гривень, доплата за вислугу 7250,00 гривень), починаючи з 01 травня 2016 року з урахуванням різниці, яка була виплачена, а також стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 гривень.

Відповідач у встановлений строк надав письмові заперечення, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з 01 травня 2016 року по 07 червня 2016 року, оскільки станом на 01 травня 2016 року (дату збільшення розміру мінімальної заробітної платну з частини 3 статті 141 «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці» Закону - 2453 виключено другий абзац, де (до внесення змін) було зазначено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювався перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Тобто з урахуванням змін до Закону - 2453, які внесено Законом України від 02 березня 2015 року №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» частина 3 статті 141 Закону - №2453 не передбачає з 01 квітня 2015 року ніяких перерахунків грошового утримання. Рішенням Конституційного суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 по справі №1/8/2016 від 08 червня 2016 року Закон України №213 від 02 березня 2015 року та Закон України від 24 грудня 2015 року №911 було визнано неконституційним, в якому зазначено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке виплачується незалежно від заробітку, одержуваного суддею після виходу у відставку. З урахуванням цього рішення, відповідач вважає, що перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці законодавчо врегульовано з 08 червня 2016 року, та на момент звернення ОСОБА_1 ще не діяло, а отже, відповідач заперечує про здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 01 травня 2016 року по 07 червня 2016 року.

Суд розглядає даний адміністративний позов одноособово в порядку скороченого провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, письмові документи, докази, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

ОСОБА_1 працювала на посаді судді Мелітопольського міського, а в подальшому міськрайонного суду Запорізької області з 03 травня 1993 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-9).

06 березня 2014 року позивач звернулась із заявою до Верховної Ради України про відставку, що підтверджується копією рішення Голови Вищої Ради Юстиції №213/0/15-15 (а.с.10).

Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VII «Про звільнення суддів», у зв'язку з подачею позивачем заяви про відставку, її повноваження судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області були припинені, що підтверджується копією постанови ВРУ (а.с.11-12).

16 листопада 2015 року ОСОБА_1 було виключено зі складу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, що підтверджується копією Наказу Голови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №111-к (а.с.13).

03 липня 2015 року ТУ ДСА України в Запорізькій області внесено подання про призначення судді ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.14).

Згідно абзацу 8 підпункту 5 пункту 4 Указу Президента України № 384 від 06.04.2011 року «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», саме на органи Пенсійного фонду покладено обов'язок щодо «призначення (перерахунок) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці».

Згідно з п. 1.1 та п. 2.1 цього Порядку для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до управлінь Пенсійного Фонду України у районах, містах, районах за місцем проживання (реєстрації) судді, зокрема, надається довідка про заробітну плату через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2016 року Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України було зобов'язано призначити судді у відставці ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання працюючого судді на підставі довідки про суддівську винагороду, яка була видана їй на момент звільнення (а.с.19-23).

Правові засади організації судової влади, порядок забезпечення судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07. 2010 року.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в редакціях, станом на час реалізації позивача права на відставку та в діючій редакції передбачає, що посадовий оклад судді залежить від мінімальної заробітної плати.

Зі статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» випливає, що з 01 травня 2016 року відбулось збільшення розміру мінімальної заробітної плати з 1375 гривень до 1450 гривень.

11 травня 2016 року позивач звернулась до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з подальшою його виплатою з урахуванням збільшення розміру мінімальної заробітної плати з 01 травня 2016 року відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» (а.с.15).

Відповідач листом №104/П-7 від 18 травня 2016 року відмовив ОСОБА_1 у задоволені вищевказаної заяви, яку обґрунтував тим, що станом на дату збільшення мінімальної заробітної плати, а саме станом на 01 травня 2016 року Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI не передбачає норми, якою у разі збільшення заробітної плати працюючого судді здійснюється перерахунок і довічного грошового утримання судді у відставці. Також зазначено, що ч.4 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI передбачає перерахунок утримання суддів у відставці Конституційного суду України (а.с.16).

До вказаної обставини суд ставиться критично, оскільки наявність п.4 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якою визначається порядок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України жодним чином не змінює зміст п. 3 ст.138 Закону України " Про судоустрій і статус суддів", та не виключає право судді загальних судів на перерахунок довічного грошового утримання у зв'язку зі зміною грошового утримання працюючого судді, при цьому довічне грошове утримання не призначається судді одноразово та не залишається незмінним, а має постійно виплачуватися в розмірі, визначеному законом, тобто, відповідати п. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", який визнано конституційним згідно рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3 - рп/2013, справа № 1-2/2013.

Крім того, аналізуючи постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, яка ухвалена іменем України, набрала законної сили та є обов'язковою до виконання, суд приходить до висновку, що основним аргументом мотивувальної частини цієї постанови є те, що довічне грошове утримання судді у відставці позивачу слід призначити відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.) в редакції, яка передбачала таку норму, на момент подачі нею заяви про звільнення у відставку. З цього випливає, що всі подальші дії, які стосуються і статусу судді у відставці ОСОБА_1 повинні здійснюватись відповідно до цього Закону саме у редакції, на момент подачі нею заяви про звільнення у відставку.

Враховуючи, що Закон, який відміняє чи звужує права, обмежує їх використання не має зворотної сили, що випливає з положень Конституції України (ст.58, ст.22), то до даних правовідносин повинна бути застосована дія положень п. 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року, яка визнає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у відсотковому відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах на сьогодні, а з 01 травня 2016 року відбулось збільшення розміру грошового утримання працюючого судді.

Закріплені у рішеннях Конституційного Суду України, що стосується правових понять інституту судді у відставці, поняття щомісячного довічного грошового утримання, принципів незалежності суддів, що вказане Конституційним судом, зокрема про неможливість відміни та звуження змісту та об'єму статусу суддів; про неможливість звуження досягнутого рівня незалежності суддів; про неможливість диспропорції у матеріальному забезпеченні суддів та суддів різних рівнів; про неможливість суттєвої диспропорції у грошовому забезпеченні працюючих суддів та суддів у відставці; про неможливість відміни принципу, як перегляд щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати працюючим суддям, виходячи з її нового розміру (рішення від 24 червня 1999 року № 6- рп /99, від 20 березня 2002 року (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01 грудня 2004 року № 19 - рп/2004 (справа про припинення дій чи обмежень пільг, компенсацій та гарантій), від 14 жовтня 2005 року № 8 -рп / 2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4 - рп /2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10 - рп /2008).

Так, діючий Закон України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачає інститут довічного грошового утримання судді у відставці, однак судом встановлено, що ОСОБА_1 реалізувала своє право на відставку 06 березня 2014 року. Станом на вказану дату діяв Закон України «Про судоустрій та статус суддів», який передбачав вказаний інститут та норму, яка регулювала правовідносини щодо здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, суд вважає, що матеріальні та соціальні гарантії суддів у відставці, які були встановлені на день подачі ОСОБА_1 заяви про звільнення у відставку, а саме станом на 06 березня 2014 року, не можуть бути обмежені або скасовані ані новими законами, ані внесеними до чинних законів змінами.

Згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-03/751 від 07 червня 2016 року, суддівська винагорода ОСОБА_1 враховується при перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці та склала 21750,00 (двадцять одна тисяча сімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок, в тому числі: оклад - 14500,00 гривень, доплата за вислугу років (50%) - 7250,00 гривень. На всі виплати, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.18).

Крім того, Рішенням Конституційного суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 по справі №1/8/2016 від 08 червня 2016 року Закон України №213 від 02 березня 2015 року та Закон України від 24 грудня 2015 року №911 було визнано неконституційним. Проаналізувавши це рішення, суд приходить до висновку, що виключення інституту довічного грошового утримання судді у відставці, який регулює і його перерахунок, звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів.

Конституційний Суд України може визнавати закони та інші правові акти повністю або частково неконституційними, внаслідок чого вони втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх неконституційність ( ч. 2 ст. 152 Конституції України). Згідно з ч. 3 ст. 150 Конституції України, такі рішення є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Таке рішення тягне втрату чинності відповідного закону чи правового акту.

Щодо суджень відповідача, що інститут довічного грошового утримання судді у відставці законодавчо врегульований з 08 червня 2016 року рішенням Конституційного суду України №4-рп/2016 суд ставиться критично, оскільки Конституційний суд України уповноважений лише визнавати неконституційними деякі акти, а не створювати нові. Створювати нові нормативно-правові акти уповноважена Верховна Рада України, а, отже, і законодавчо врегулювати вказані правовідносини.

Таким чином, довічне грошове утримання судді у відставці було врегульовано раніше, з зазначенням вказаного інституту в Законі України «Про судоустрій та статус суддів», а прийнятий новий Закону, який скасовував цей інститут, в свою чергу був визнаний рішенням Конституційного суду України неконституційним.

У зв'язку з викладеним, рішенням КСУ №4-рп/2016 слід керуватись без періодики в часі та не з моменту його ухвалення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відмова у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням з 01 травня 2016 року мінімальної заробітної плати не відповідає вимогам законодавства України. При вирішенні питання щодо здійснення вказаного перерахунку відповідач повинен був врахувати положення закону у редакції саме на дату виникнення та реалізації права ОСОБА_1 на відставку.

Таким чином, оскільки відповідач, відмовляючи позивачу в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, діяв не у спосіб, який передбачений законом, суд вважає можливим засобом захисту прав позивача - задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 гривень підлягають присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 58, 126 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (№2453-VI від 07.07.2010р.), Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, ст. 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 17, 18, 19, 49, 70, 71, 72, 86, 94, 99, 159, 160, 161, 162,163, 167, 185, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в проведені перерахунку з подальшою виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, відповідно до п.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 (в редакції, яка діяла на момент подачі ОСОБА_1 заяви про відставку), з урахуванням збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати.

Зобов'язати Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок з подальшою виплатою судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до п.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 (в редакції, яка діяла на момент подачі ОСОБА_1 заяви про відставку) у розмірі 88% грошового утримання судді, , який працює на відповідній посаді, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, без обмеження граничного розміру цього щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій область №08-03/751 від 07 червня 2016 року, згідно якої суддівська винагорода склала 21 750 (двадцять одна тисяча сімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок (оклад - 14500 (чотирнадцять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок, доплата за вислугу років (50%) - 7250 (сім тисяч двісті п'ятдесят) гривень 00 копійок), починаючи з 01 травня 2016 року з урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

Стягнути з Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місце розташування: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, 2, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми під час її розгляду, мають право звернутися з апеляційною скаргою протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області О.В.Редько