Справа № 804/15114/15
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2016 рокусправа № 804/15114/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 року у справі № 804/15114/15 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати недійсним та скасувати рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2015 року № 87/1705-48 ФОП ОСОБА_1;

- зобов'язати ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку з дня скасування такої реєстрації - з 01.10.2015 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.07.2015 року до ДПІ у Жовтневому районі надійшла скарга громадянки ОСОБА_2 за фактом порушення податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) при виплаті заробітної плати.

У зв'язку з отриманням в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків чинного законодавства та з метою перевірки фактів, викладених у скарзі громадянки ОСОБА_2, 13.08.2015 року, працівниками відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) з питання дотримання законодавства в частині оформлення трудових відносин з найманими працівниками (наказ від 12.08.2015 року № 828 про проведення фактичної перевірки та направлення на перевірку від 13.08.2015 року № 954, № 957, № 956, № 953, № 955).

За результатами проведеної фактичної перевірки було складено Акти від 25.08.2015 року № 2870/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2871/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2872/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2873/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2874/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2875/04-63-17-01/НОМЕР_1.

На підставі складених Актів фактичної перевірки щодо ФОП ОСОБА_1 від 25.08.2015 року, та з урахуванням вимог пп. 299.11 ст. 299 ПК України, ДПІ було прийнято Рішення про анулювання ФОП ОСОБА_1 реєстрації платником єдиного податку від 30.09.2015 року № 100/1705-48.

Не погодившись з рішенням податкового органу по анулюванню реєстрації платника єдиного податку, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган при винесенні оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Приписами п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.п. 80.1, 80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що фактична перевірка є видом податкового контролю та здійснюється податковим органом зокрема у випадку отримання належної інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, без попереднього попередження платника податків про її проведення.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для винесення оскаржуваного рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку було виявлення податковим органом ході фактичної перевірки відсутності належних трудових угод з з такими особами, як: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Зазначена обставина, на думку податкового органу, підтверджує факт використання Позивачем праці більш ніж 10 осіб (з урахуванням 8 офіційно оформлених осіб), що за приписами п.п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України свідчить про неможливість здійснення ним діяльності на спрощеній системі оподаткування та бути платником єдиного податку 2 групи.

Однак, в апеляційній скарзі Позивач зауважує, що фактична перевірка була проведена податковим органом з порушенням приписів чинного законодавства, а саме зокрема особи, які перебували в кіосках ніяких документів, що посвідчують особу не надали, від пояснень відмовились, у зв'язку з чим висновки про їх перебування з Позивачем у трудових відносинах є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши зміст спірних правовідносин, погоджується з зазначеними висновками Позивача з огляду на наступне.

Відповідно до п.80.6 ст.80 Податкового кодексу України, під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з'ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Отже, з метою встановлення наявності трудових відносин працівника та роботодавця, приписи чинного законодавства наділяють податкові органи правом використання документів, що посвідчують особу, або інших документів, які дають змогу її ідентифікувати

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів фактичної перевірки, податковим органом не вимагались від осіб, які перебували у кіосках, надання документів, що посвідчують їх особу.

Натомість, в актах перевірки податковим органом було зазначено, що продавці від надання будь-яких пояснень відмовились, документ на працевлаштування не надали.

Наявність зазначеної обставини, унеможливлює належне встановлення юридико-правового зв'язку наявності трудових відносин Позивача, з зазначеними в актах перевірки особами, які на думку податкового органу оформлені з порушенням приписів чинного законодавства, оскільки фактично відсутня можливість юридичного ідентифікування таких осіб на підставі відповідних особистих даних.

Також, відповідно до п.80.7 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів фактичної перевірки, в графі 1.6 «Перевірка проведена в присутності» стоять прочерки, що в свою чергу свідчить про позбавлення Позивача або його представників можливості надання відповідних документів та пояснень та недотримання вимог порядку проведення перевірки.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що порушення контролюючим органом процедури проведення перевірки має наслідком невілювання прийнятих на її підставі рішень, оскільки вони є такими, що не були прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачені чинним законодавством.

В даному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, Відповідачем була порушена процедура проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, у зв'язку з чим прийнятий на її підставі рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2015 року № 87/1705-48 є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даних правовідносинах, податковим органом не було належним чином обґрунтовано правомірність прийнятого ним рішення.

Окрім того, з метою офіційного з'ясування обставин справи, судом було зобов'язано податковий орган викликати до суду виявлених ними продавців Позивача в якості свідків. Однак, зазначені дії податковим органом здійснені не були, оскільки вказані особи не були належним чином встановлені під час проведення перевірки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Також, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем при поданні апеляційної скарги був сплачений судовий збір у розмірі 1515.80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Отже, враховуючи те, що судове рішення в даному випадку ухвалюється на користь Позивача, то здійсненні ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з Відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 року була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність її скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 року у справі № 804/15114/15- скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2015 року № 87/1705-48 ФОП ОСОБА_1

Зобов'язати ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку з дня скасування такої реєстрації - з 01.10.2015 року.

Судовий збір у розмірі 1515.80 грн. (тисяча п'ятсот п'ятнадцять гривень) 80 коп. за подання апеляційної скарги присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко