Справа № 804/2367/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 р. Справа № 804/2367/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріЛегкій А.В.
представника позивача представників відповідача Матвєєнко С.С. Куриленко С.А., Ніколенко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку про скасування рішення
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
визнати незаконним та скасувати пункт 4 наказу начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку від 18.04.2016 року № 37 «Про результати службового розслідування», яким позивача, як старшого офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку (на час виникнення спірних правовідносин), притягнутого до дисциплінарного відповідальності «сувора догана»;
визнати незаконним та скасувати запис дисциплінарного покарання «сувора догана», яка була внесена в службову картку позивача на підставі пункту 4 наказу начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку від 18.04.2016 року № 37 «Про результати службового розслідування»;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , як правопорушника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку, виплатити не нараховану та не виплачену премію за квітень місяць 2016 року у розмірі 20%, що в грошовому еквіваленті складає 1545,79 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.11.2015 року позивач проходить військову службу у Дніпропетровському зонального відділі Військової служби правопорядку на посаді старшого офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень. 19.03.2016 року позивач перебував на службі у Дніпропетровському зональному відділі Військової служби правопорядку, де близько 11 години гостро заболів зуб і позивач звернувся до лікаря стоматолога, який знаходився в най ближньому від місця розташування служби, після чого повернувшись додому виявив результати комунальної проблеми. 20.03.2016 року на мобільний телефон зателефонував черговий Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку майор ОСОБА_2 , який повідомив, що позивача викликає у Черкаський гарнізон начальник Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку полковник ОСОБА_3 , на що позивач повідомив про неможливість прибути до вказаного місця події у зв`язку з великими сімейними проблемами та те, що позивачу потрібна медична допомога щодо лікування гострої болі у зубах.
На підставі вказаних обставин полковник ОСОБА_3 видав наказ від 21.03.2016 року № 108 «Про проведення службового розслідування» та встановлення обставин, на підставі яких позивач не прибув 20.03.3016 року за наказом та доручив проведення службового розслідування, за результатами якого складено акт проведення службового розслідування, на підставі якого видано наказ від 18.04.2016 року № 37 «Про результати службового розслідування» щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності «сувора догана» на підставі Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що майор ОСОБА_1 призначений наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.10.2015 року № 378 на посаду старшого офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку, який прибув з військової частини НОМЕР_2 м. Одеса.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу від 03.02.2016 року № 12 про розподіл посад військовослужбовців відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку в зонах діяльності наказано розподілити, зокрема, старшому офіцеру відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку майор ОСОБА_1 , місце розміщення - відділення Військової служби правопорядку смт.Черкаське Дніпропетровської області.
Згідно витягу з наказу від 25.12.2015 року № 63 та розпорядку дня Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку на 2016 навчальний рік у відділі, відділеннях військової служби правопорядку для офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців військової служби за контрактом та працівників Збройних Сил України встановлено 5-ти денний робочий тиждень з двома вихідними: субота та неділя, тривалість робочого тижня 40 годин.
Відповідно до рапорту тимчасового виконуючого обов`язку оперативного чергового Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку майора ОСОБА_2 вбачається, що 20.03.2016 року відповідно до розпорядження начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку, з метою виклику групи оперативного реагування на місце пожежі у наметове містечко військової частини НОМЕР_3 , помічником оперативного чергового молодшим сержантом ОСОБА_4 по телефону були оповіщені офіцери групи оперативного реагування, а саме майор ОСОБА_5 , майор ОСОБА_6 , старший лейтенант ОСОБА_7 . За окремим розпорядженням начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку були викликані майор ОСОБА_8 та майор ОСОБА_1 щодо з`ясування причин та умов пожежі у військовій частині НОМЕР_3 .
На підставі наказу від 21.03.2016 року № 108 начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, які сприяли несвоєчасній доповіді черговим відділення Військової служби правопорядку смт. Черкаське оперативному черговому Дніпропетровського зонального відділу військової служби правопорядку про пожежу у військовій частині НОМЕР_3 та відмові виконувати розпорядження начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку старшим офіцером відділення запобігання, військових злочинів та інших правопорушень майором ОСОБА_1 щодо прибуття до місця події, за результатами якого складено акт службового розслідування від 15.04.2016 року.
За результатами висновків зроблених в акті службового розслідування від 15.04.2016 року наказом від 18.04.2016 року № 37 начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо результатів службового розслідування в Дніпропетровському зональному відділу Військової служби правопорядку призначено службове розслідування, яким наказано, зокрема, за невиконання розпорядження начальника Дніпропетровського зонального Військової служби правопорядку щодо вибуття до місця виникнення пожежі у військовій частині НОМЕР_4 , оголошено старшому офіцеру відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень майору ОСОБА_1 сувору догану.
Згідно акту службового розслідування, під час спілкування з начальником Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку майор ОСОБА_1 повідомив останньому, що він не перебуває у складі групи оперативного реагування, в зв`язку із чим не повинен виконувати розпорядження полковника ОСОБА_3 прибути на місце події.
Також, під час спілкування майор ОСОБА_1 порекомендував полковнику ОСОБА_3 залучити для проведення службового розслідування по факту несвоєчасного надання доповіді про подію саме посадових осіб групи проведення службових розслідувань Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку.
Після повідомлення полковника ОСОБА_3 про залучення начальника групи проведення службових розслідувань майора ОСОБА_8 до термінового з`ясування обставин події та перебування офіцера групи проведення службових розслідувань капітана ОСОБА_9 на лікарняному, майор ОСОБА_1 доповів, що також не може прибути на місце події в зв`язку із незадовільним станом свого здоров`я.
Після того, як полковник ОСОБА_3 по телефону повідомив майору ОСОБА_1 , що він не звільняв останнього від виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою, тому в подальшому притягне майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, останній повідомив, що оскаржить його рішення в судовому порядку.
Як повідомив в своїх письмових поясненнях від 13.04.16 майор ОСОБА_1 , 19.03.16 року з 8:30 до 13:20, у суботу, він перебував на службі у Дніпропетровському зональному відділі Військової служби правопорядку. Приблизно об 11 годині у нього гостро заболів зуб і він звернувся до найближчого стоматолога, якій надав останньому медичну допомогу.
Повернувшись додому близько 14 години 19.03.16 майор ОСОБА_1 виявив несправність центрального водовідведення, в зв`язку із чим його приміщення забруднювалось каналізаційними відходами. Протягом дня майор ОСОБА_1 організовував прибуття аварійної команди для локалізації несправності центрального водовідведення, а протягом всієї ночі ліквідовував власними силами наслідки аварії у власному приміщенні.
Приблизно о 08 год. 30 хв. 20.03.16 майор ОСОБА_1 виїхав на громадському транспорті до місця події, однак о 09.10 відчув сильний зубний біль, внаслідок чого звернувся за медичною допомогою до найближчого стоматологічного кабінету за місцем маршруту його слідування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Після закінчення свого лікування о 12.00 майор ОСОБА_1 за станом свого здоров`я вирішив повернутися додому, про що нікому не доповів.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно ст.16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтями 28-30 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;
забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Згідно ст. 216 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці строкової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Виїзд офіцерів, прапорщиків (мічманів), військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється.
Таким чином, оскільки позивачем не виконано прямий наказ начальника щодо виїзду на місце події та враховуючий той факт, що позивач залишив межі гарнізону, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
З огляду на вище зазначене суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування пункту 4 наказу начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку від 18.04.2016 року № 37 «Про результати службового розслідування», яким позивача, як старшого офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку (на час виникнення спірних правовідносин), притягнутого до дисциплінарного відповідальності «сувора догана» та запису дисциплінарного покарання «сувора догана», яка була внесена в службову картку позивача на підставі пункту 4 наказу начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку від 18.04.2016 року № 37 «Про результати службового розслідування» необхідно відмовити у повному обсязі.
Щодо позовної вимоги щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 , як правопорушника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку, виплатити не нараховану та не виплачену премію позивачу за квітень місяць 2016 року у розмірі 20%, що в грошовому еквіваленті складає 1545,79 грн., то суд зазначає, що вказана вимога є похідною, з огляду на що суд відмовляє у її задоволенні також.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб`єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст постанови складено 06 червня 2016 року

Суддя О.В. Єфанова