Справа № 2а-763/2010
Суддя: Адамович М. Я.
Дата ухвалення: 2010-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сокальський районний суд Львівської області
Справа № 2а-763/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2010 року суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М.Я.

розглянув у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про визнання неправомірними дій та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

В Сокальський районний суд з позовною заявою звернулася позивач ОСОБА_1 до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про визнання неправомірними дій та стягнення коштів.

В позовній заяві вказала, що згідно із ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни, оскільки народилася 20.09.1944 року. Відповідно до ст. 6 цього закону з січня 2006р. позивачу має виплачуватись щомісячна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2006 роках позивачу така допомога не виплачувалась, а з 2007 року допомога виплачується в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Пунктом 17 ст. 77 та ст.110 Закону України від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» призупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року визнано таким, що не відповідає Конституції України і є неконституційним пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України № 2195-4 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, зважаючи на вищевикладене, не виплата позивачу соціальної допомоги, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції та Законам України. Розмір соціальної допомоги відповідно до статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» становив 30 % мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказує, що про належні як дитині війни виплати, їй повідомлено не було, тому про факт порушення своїх прав позивачу стало відомо лише з обговорення сусідів про те, що розмір доплати до пенсії, яку надає дітям війни Управління Пенсійного фонду в Сокальському районні є дещо нижчою, ніж встановлено законом. Вважає причину пропуску строку для звернення до суду поважною. Просить поновити пропущений строк для звернення до суду із адміністративним позовом, визнати неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі щодо виплати їй соціальної допомоги за ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та стягнути з відповідача на її користь недоплачену щомісячну соціальну допомогу за період з 09.07.2007 року по час винесення рішення. Зобовязати відповідача згідно до ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", проводити надалі нараховування та виплату їй допомоги як дитині війни.

Ухвалою від 18.11.2010 року залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними дій, зобов"язання зробити перерахунок та виплатити недоплачену надбавку до пенсії передбачену ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007 року по 16.05.2010 року.

У запереченні на позовну заяву, яке надійшло до суду 21.12.2010 року, представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області вказав, що дітям війни, згідно із ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте, законодавством України не визначено поняття "мінімальна пенсія за віком" як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно із ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", оскільки ст. 28 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. В частині 3 ст. 28 даного Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Стаття 7 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" передбачає, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Проте, законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вказаних вимог даного Закону, не визначено які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку та яким чином обчислювати вказаний розмір. ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансування виплати за цим Законом проводиться із державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного фонду України. Щодо зобов"язання проводити нарахування щомісячної державної соціальної допомоги в майбутньому, вважає, що відповідно до ст.ст. 2, 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому. Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши повідомлені позивачем та представником відповідача обставини, а також матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач наділена правовим статусом дитини війни, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Сокальському районі. За період 2010 року їй нараховувалася та виплачувалася пенсія за віком без доплати як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ст. 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 р., прожитковий мінімум у 2010 р. на одну особу для осіб, які втратили працездатність встановлений у розмірах: з 01 січня -695 грн., з 01 квітня -706 грн., з 01 липня 709 грн., з 01 жовтня -723 грн., з 01 грудня 734 грн. та визначено, що розміри соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

В свою чергу, дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка передбачає виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, є чинною станом на день розгляду справи.

З наведених підстав, суд визнає протиправними дії управління Пенсійного Фонду України в Сокальському районі щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 07.05.2010 року по день ухвалення постанови.

Разом з тим, відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002 року № 80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року), управління Пенсійного фонду України в місті (районі) відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов'язаний провести нарахування та виплату позивачеві державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 17 травня 2010 року по день ухвалення постанови у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції станом на 09.07.2007 року).

Також, з наведених вище підстав, суд вважає, що підлягає до задовлення позовна вимога про зобов"язання відповідача нараховувати та виплачувати позивачці надалі щомісячно соціальну допомогу як дитині війни у вигляді надбавки до пенсії в розмірі, визначеному діючим на той час законодавством.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 6, 17, 104, 158, 160, 161,162,163, 183-2, 256 КАС України, суд-,

в и р і в ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного Фонду України в Сокальському районі щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 17.05.2010 року по 31.12.2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 17.05.2010 року по 31.12.2010 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 надалі щомісячно соціальну допомогу як дитині війни у вигляді надбавки до пенсії в розмірі, визначеному діючим на той час законодавством.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: