Справа № 2-а-671/10/0408
Суддя: Міхеєва В. Ю.
Дата ухвалення: 2010-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-а-671/10/0408
Провадження № б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

"17" листопада 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі: головуючого судці Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Федчишиній В.М.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС БДПС ВДАІ ГУ МВС України м. Кривого Рогу сержанта міліції ОСОБА_3, ДАІ ГУ МВС України м. Кривого Рогу про визнання недійсним рішення відповідача - субєкта владних повноважень та постанови про адміністративне правопорушення, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 11.10.2010 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, у якому він просить визнати протиправними дії відповідача інспектора ДПС БДПС ВДАІ УМВС України м. Кривого Рогу ОСОБА_3; визнати не дійсною постанову АЕ1 № 042431 по справі про адміністративне правопорушення від 05.10.2010 року та скасувати стягнення у вигляді штрафу у розмірі 450 гривень; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що постановою відповідача - інспектора ДПС ДАІ ГУ МВС України у м. Кривому Розі ОСОБА_3, серія АЕ1 № 042431 по справі про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2010 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), п. 11.6 Правил дорожнього руху України та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 450 гривень.

Позивач вважає дану постанову необгрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції субєкта владних повноважень. Під час винесення постанови, на думку позивача, не дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких, завданням провадження у справах по адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Таким чином, позивач вважає постанову відповідача незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

При розгляді справи, на думку позивача, не були зясовані і доведені обставини, які б

свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено

адміністративну відповідальність. Так, у ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки адміністративного правопорушення не було (не було предявлено жодного доказу, крім безпідставних звинувачень, „правопорушення не зафіксовано належним чином, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу) він не може бути належним доказом вини позивача, і за таких обставин

відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі по адміністративне

правопорушення не могло бути розпочато у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту, як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Згідно ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч. З та ч. 4 ст. 122 КУпАП. Але, на думку позивача, відповідач поза межами своєї компетенції склав протокол серії АЕ1 № 265409 від 05.10.2010 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач звертає увагу суду на те, що він дійсно 05 жовтня 2010 р. о 16 год. 20 хв., керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, перетинав перехрестя з пр. Мира в напрямку вул. Урицького в м. Кривому Розі. На відстані приблизно 300 метрів від перехрестя, яке має дуже неправильну форму з вигином вулиці, він проїжджав повз автомобіля ДПС, де два співробітника патрульної служби розмовляли з іншим водієм, та його було зупинено відповідачем, який повідомив, що транспортний засіб позивача поїхав прямо, тобто перетнув перехрестя з крайньої лівої смуги, чим порушив п. 11.6 Правил дорожнього руху України. Позивач зауважив інспектору, що проїзд перехрестя ним було здійснено з дотримання Правил дорожнього руху України, так як його транспортний засіб рухався по середній смузі, і те, що інспектори зі свого місця спостереження, враховуючи кут перехрестя, та те, що їх відволікала бесіда з іншим водієм, не могли чітко бачити і зробити висновок, як рухався автомобіль, викликає сумнів в законності складання протоколу АЕ1 № 265409. Позивач зауважив відповідачу, що заява про порушення ним Правил дорожнього руху України є припущенням, та запропонував залучити до справи свідків, але це відповідач проігнорував. Своє незгоду щодо правопорушення позивач виклав у протоколі АЕ1 № 265409 у графі, передбаченій для його пояснень.

Також позивач звертає увагу на те, що як вбачається з постанови по справі про адміністративне правопорушення, правопорушення нібито здійснив водій ОСОБА_4, а притягнуто до адміністративної відповідальності позивача - ОСОБА_2 Це, на думку позивача, свідчить про поверхневий підхід до розгляду справи.

Окрім наведеного, позивач вважає, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, - не тільки порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

За таких умов, позивач зазначає, що його права, передбачені ст. 268 КУпАП, грубо порушено: йому відповідачем було відмовлено в перенесенні розгляду справи, про що

він заявив письмово в клопотанні, яке додав на окремому аркуші, та відповідач відмовився поставити свій підпис в отриманні клопотання в присутності свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, та протягом 15 хвилин відмовляв в прийомі клопотання. Також позивач зауважує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були свідками правопорушення, і були залучені відповідачем близько 17 години. Про це вони вказали в своїх поясненнях на окремих аркушах в присутності позивача, які залишили відповідачу. Також існує відеозапис спілкування позивача з відповідачем. Таким чином, на думку позивача, відповідач до протоколу про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 265409 від 05.10.2010 року та постанови по справі про адміністративне правопорушення АЕ1 № 042431 від 05.10.2010 року, вніс замість зафіксованих належним чином відомостей про порушення правил дорожнього руху, як того вимагає чинне законодавство (п.п. 7.5.6, 12.12.1, 12.9 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо- патрульної служби Державтоінспекції МВС України), свої необгрунтовані припущення, що свідчить про упереджене ставлення відповідача при винесенні постанови.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що постанова серії АЕ № 042431 по справі про адміністративне правопорушення від 05.10.2010 року винесена з порушенням його прав та чинного законодавства, є необгрунтованою, незаконною та підлягає визнанню її не дійсною. Тому позивач просить визнати протиправними дії відповідача інспектора ДПС БДПС ВДАІ УМВС України м. Кривого Рогу ОСОБА_3; визнати не дійсною постанову АЕ1 № 042431 по справі про адміністративне правопорушення від 05.10.2010 року та скасувати стягнення у вигляді штрафу у розмірі 450 гривень; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання викликався, не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України проводить розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2010 року інспектором ДПС БДПС ВДАІ ГУ МВС України м. Кривого Рогу сержантом міліції ОСОБА_3 була винесена постанова серії АЕ1 № 042431 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 гривень (а.с. 4).

Зазначена постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 265409 від 05.10.2010 року, складеного тією ж посадовою особою, з якого убачається, що позивач у своїх письмових поясненнях по суті порушення зазначив, що правила дорожнього руху не порушував (а.с. 5).

Розглядаючи зазначений спір, суд керується наступним.

Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, будь-які докази в обґрунтування правомірності своїх дій відповідачем не були надані після отримання ухвали суду про відкриття провадження, у звязку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення

З

здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного проступку є докази.

Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Всі ці факти у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення субєкта владних повноважень, повинно бути законним та обґрунтованим, і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

В порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, враховуючи, що позивач заперечував проти допущення ним порушень Правил дорожнього руху України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 289 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає оскарженню протягом 10 днів з моменту її винесення. Позивач зазначений строк не пропустив.

Як убачається із постанови про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 042431 від 05.10.2010 року, її копію позивач отримав у день винесення постанови, тобто, 05.10.2010 року. Згідно дати на вхідному штемпелі суду, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду 11.10.2010 року у встановлений законом десятиденний строк.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вина позивача ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП України, не доведена і постанова від 05.10.2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення за це правопорушення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 69, 70, 71, 86, 99, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 247, 288, 289, 293 КУпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до інспектора ДПС БДПС ВДАІ ГУ МВС України м. Кривого Рогу сержанта міліції ОСОБА_3, ДАІ ГУ МВС України м. Кривого Рогу про визнання недійсним рішення відповідача - субєкта владних повноважень та постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати дії посадової особи - інспектора ДПС БДПС ВДАІ ГУ МВС України м. Кривого Рогу сержанта міліції ОСОБА_3 щодо складання протоколу серії АЕ1 № 265409 та винесення постанови серії АЕ1 № 042431 від 05.10.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 гривень відносно ОСОБА_2 неправомірними.

Скасувати постанову серії АЕ1 № 042431 від 05.10.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 22.11.2010 року.

Суддя: В. Ю. Міхеєва