Справа № 814/146/16
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/146/16

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу фермерського господарства «Оазис» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року по справі за позовом приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» до відділу Держгеокадастру у Врадіївському районі Миколаївської області, державного реєстратора відділу Держкомзему у Врадіївському районі Миколаївської області Кірпічьової Ольги Анатоліївни, треті особи ОСОБА_2, фермерське господарство «Оазис», про визнання протиправним та скасування рішення від 09.11.2012р. №00853,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року приватне підприємство «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу Держгеокадастру у Врадіївському районі Миколаївської області, державного реєстратора відділу Держкомзему у Врадіївському районі Миколаївської області Кірпічьової Ольги Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 09.11.2012р. №00853, прийняте при реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.07.2011р. між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Оазис».

Позов обґрунтовувало тим, що станом на час державної реєстрації речового права на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.07.2011р., укладеного між ФГ «Оазис» та ОСОБА_2, відповідач не виконав вимог п.12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011р. №703, не перевірив чи зареєстровано право оренди на земельну ділянку за іншими особами, чим допустив подвійну реєстрацію відповідного права. Заявлене право оренди ФГ «Оазис» суперечило зареєстрованому праву оренди ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» на підставі договору оренди від 13.03.2006р., що є підставою для відмови у державній реєстрації права оренди відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, фермерське господарство «Оазис» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та залишити без розгляду адміністративний позов ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро».

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду, оскільки про наявність зареєстрованого у встановленому порядку договору оренди землі між ОСОБА_2 та ФГ «Оазис» позивачу стало відомо 10.03.2015р. з листа ФГ «Оазис» від 16.02.2015р. №1602-03/15, тоді як з позовом до суду ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» звернулося в січні 2016 року.

Апелянт вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на додаткову угоду від 20.08.2009р., укладену між ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» та ОСОБА_3, посилаючись на те, що ОСОБА_3 померла 29.01.2009р., а тому не могла в серпні 2009 року її підписувати.

Також, апелянт зазначає, що на момент звернення з позовом у ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» були відсутні чинні речові права на земельні ділянки, належні на праві власності ОСОБА_2, оскільки постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2015р. по справі №814/2767/15 задоволено позов ФГ «Оазис» до реєстраційної служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» оренди земельних ділянок.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції встановив, що 13 березня 2006 року між ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі загальною площею 5,59 га (у т.ч. ріллі - 1,47 га, пасовища - 4,31 га), яка знаходиться в межах території Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Договір укладено на сім років, до закінчення сільськогосподарського 2013 року.

Вказаний договір зареєстровано 11.05.2010р. у Врадіївському реєстраційному відділі МРФ ДП «Центр ДЗК» за №49.

З матеріалів справи, також, вбачається, що 29.01.2009р. ОСОБА_4 померла та її спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2 Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.09.2009р. спадкове майно складається з земельної ділянки площею 5,59 га, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Врадіївською районною державною адміністрацією Миколаївської області 22.10.2003р., і яка складається з трьох ділянок: площею 2,84 га (кадастровий номер НОМЕР_2), площею 1,47 га (кадастровий номер НОМЕР_4), площею 1,28 га (кадастровий номер НОМЕР_3). (а.с.9)

01.07.2011р. між ОСОБА_2, як орендодавцем, та ФГ «Оазис», як орендарем, укладено договір оренди землі, за яким передано ФГ «Оазис» в оренду земельну ділянку, яка знаходиться в межах території Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, загальною площею 5,59 га (кадастрові номери НОМЕР_2, НОМЕР_4 та НОМЕР_3), строком дії на 5 років. (а.с.10-11)

Зазначений договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Врадіївському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 09.11.2012р. за реєстровим номером 00853.

Задовольняючи позов ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 09.11.2012р. №00853, прийняте при реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.07.2011р. між ОСОБА_2 та ФГ «Оазис», суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі, в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», при здійсненні державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 з ФГ «Оазис», не пересвідчилися у відсутності суперечностей між заявленим та вже зареєстрованим обтяженням права на нерухоме майно, не врахували вимоги пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв'язку з чим допустили повторну реєстрацію договору оренди на земельну ділянку, на яку раніше було зареєстровано право оренди ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» відповідно до вимог законодавства чинного на момент їх укладання позивачем.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком Миколаївського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень є складовою порядку здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до п.2 ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Аналогічні положення закріплено в пункті 12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011р. №703, який був чинним на час проведення оскарженої реєстрації.

Відповідно до п.23 Порядку №703 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Строк дії договору є його істотною умовою.

Разом з цим, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору оренди землі набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору чи закінчення строку його дії.

Таким чином, незалежно від дати реєстрації договору оренди землі такий договір діє протягом строку, визначеного умовами договору або додатковими угодами до нього, у випадку їх наявності.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції дійшов висновку, що при здійсненні 09.11.2012р. державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.07.2011р. між ОСОБА_2 та ФГ «Оазис», відповідачами порушено права ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро», як орендаря земельної цієї ж земельної ділянки, право оренди якого зареєстровано раніше - 11.05.2010р.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 09.11.2012р. зареєстрований договір оренди від 13.03.2006р., укладений між ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» та ОСОБА_4, був діючим, так як його умовами визначено строк його дії до закінчення сільськогосподарського 2013 року, а додатковими угодами від 20.08.2009р. та від 05.04.2010р. його строк продовжено до 31.12.2020р. та до 31.12.2025р. відповідно.

Апеляційний суд критично ставиться до таких висновків суду першої інстанції, оскільки з наявної в матеріалах справи копії договору від 13.03.2006р. вбачається, що договір містить виправлення щодо року його укладення та закінчення дії, які є істотними умовами договору, і стосовно яких відсутні застереження.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю. Не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З врахуванням вказаної норми апеляційний суд знаходить не доведеними посилання позивача, що станом на 09.11.2012р. укладений між ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» та ОСОБА_4 договір оренди був діючим. Вказані обставини мають вирішальне значення для вирішення спору, оскільки, в силу ч.2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», при здійсненні держаної реєстрації реєстраційний орган не мав права приймати документи з не застереженими виправленнями, що ставить під сумнів наявність таких виправлень під час здійснення державної реєстрації договору, укладеного позивачем з ОСОБА_4

Апеляційний суд не бере до уваги посилання ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» на наявність додаткової угоди до договору оренди від 20.08.2009р., укладеної з ОСОБА_4, оскільки згідно свідоцтва про смерть від 02.02.2009р. ОСОБА_4 29.01.2009р., а тому не могла її підписати.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» посилалось вже на те, що додаткову угоду від 20.08.2009р. до договору оренди землі від 13.03.2006р. було підписано ОСОБА_2, яка є спадкоємицею ОСОБА_4. Однак, зазначені твердження спростовуються наявною в матеріалах справи копією зазначеної вище додаткової угоди від 20.08.2009р., в якій орендодавцем зазначена саме ОСОБА_4.

Колегія суддів, також, критично ставиться до посилань позивача на додаткову угоду від 05.04.2010р., укладену між ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» та ОСОБА_2 щодо продовження строку дії договору оренди між ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» та ОСОБА_4 до 31.12.2025р., оскільки статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняються у такій самій формі, що й договір, що змінюється чи розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, зміни до договору оренди також набирають чинності після їх державної реєстрації, тоді як в матеріалах справи відсутні докази подання ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» для державної реєстрації разом з договором від 13.03.2006р. додаткової угоди до вказаного договору від 05.04.2010р.

Варто зазначити, що у вказаних додаткових угодах від 20.08.2009р. та від 05.04.2010р. різняться дати договорів, до яких укладено такі додаткові угоди. (а.с.92-93)

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази того, що станом на 09.11.2012р. укладений між ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» та ОСОБА_4 договір оренди був чинним, тому апеляційний суд доходить висновку, що ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» не доведено порушення його прав при прийнятті відповідачами рішення про державну реєстрацію права ФГ «Оазис» оренди земельної ділянки від 09.11.2012р. №00853. При зверненні з позовом до суду позивачем не надано належного документального підтвердження наявності у нього речового права оренди на земельні ділянки, належні на праві власності ОСОБА_2

У зв'язку з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позову ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро».

В апеляційній скарзі апелянт просив залишити позов ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» без розгляду, у зв'язку з пропуском останнім строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України. Судова колегія вимоги апеляційної скарги в цій частині не задовольняє, оскільки питання щодо строків у даній справі вирішено ухвалою суду першої інстанції від 22.02.2016р., яка є чинною.

Оскільки апеляційним судом встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, а також порушено норми матеріального права, тому колегія суддів, на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає за необхідне скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. та прийняти нову постанову - про відмову в задоволенні позовних вимог ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро».

Згідно п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 185, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202 ч.1 п.1, п.4, 205 ч.2, 207, 254 ч.5 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Оазис» задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» до відділу Держгеокадастру у Врадіївському районі Миколаївської області, державного реєстратора відділу Держкомзему у Врадіївському районі Миколаївської області Кірпічьової Ольги Анатоліївни, треті особи ОСОБА_2, фермерське господарство «Оазис», про визнання протиправним та скасування рішення від 09.11.2012р. №00853 - залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 08.07.2016р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.