Справа № 759/4892/16-а
Суддя: Чала А. П.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/4892/16-а
пр. № 2-а/759/138/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва,

правонаступником якого є Лівобережне об*єднання Управління Пенсійного

фонду України в м.Києві

про визнання дій протиправними та стягнення безпідставно утриманих коштів, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просив визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду в Деснянському районі м.Києва, правонаступником якого є Лівобережне об*єднання Управління Пенсійного фонду України в м.Києві, щодо утримання з його пенсії надмірно виплаченої пенсії в розмірі 19 969 грн. 98 коп. та стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, правонаступником якого є Лівобережне об*єднання Управління Пенсійного фонду України в м.Києві утриману пенсію в розмірі 19 969 грн. 98 коп.

Адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 01.02.1997р. йому була призначена пенсія в порядку Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АС І категорії та інваліду ІІІ групи і не працюючому пенсіонеру. 02.04.2001р. він був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб та юридичних осіб-підприємців, як суб*єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець. В подальшому, на підставі Постанови КМ України №374 від 28.03.2002р. з 01.04.2002р. йому, як непрацюючому пенсіонеру, пенсію було збільшено на 12% (без врахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій). Однак, в 2009р. відповідачем було виявлено, що він був зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб та юридичних осіб-підприємців, як суб*єкт підприємницької діяльності, у зв*язку із чим з 01.04.2010р. без будь-яких повідомлень відповідач почав виплачувати йому пенсію у меншому розмірі, ніж звичайно. 21.06.2010р. на його звернення Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва надало йому відповідь про те, що відповідач прийняв рішення про вирахування з його пенсії виплаченої надмірно надбавки 12% за період з 01.04.2002р. по 31.03.2010р., що становить 19 969 грн. 98 коп., у зв*язку із тим, що він у вказаний проміжок часу був зареєстрований як приватний підприємець, а тому набув статусу працюючої особи та не мав права на отримання надбавки 12%, яка нараховується лише не працюючим пенсіонерам. Позивач вважає, що таке рішення відповідача є неправомірним, порушує ст.ст. 19, 43 Конституції України, оскільки, на думку позивача, фізична особа-підприємець не є працюючою особою, а тому внесення його до Єдиного державного реєстру фізичних осіб та юридичних осіб-підприємців як суб*єкта підприємницької діяльності не може бути підставою вважати його працюючим пенсіонером.

Крім цього, позивач вказував про те, що ним не пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки відповідно до норм ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і частини 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Просив задовольнити адміністративний позов на підставі ст.162 КАС України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник адміністративний позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також позивач пояснив про те, що у відповідача відсутні юридичні підстави вважати його працюючим пенсіонером, оскільки право на працю і на підприємницьку діяльність, на його думку, є різними за своєю юридичною суттю.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, правонаступником якого є Лівобережне об*єднання Управління Пенсійного фонду України в м.Києві, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, направив суду письмові заперечення проти позову і просить розглядати справу без представника (а.с. 18-19).

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі матеріалів, що є в справі.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6-7 - копія паспорту) і є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесений до Категорії 1, а також є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 8 - копії посвідчення і вкладки до нього).

В матеріалах справи є витяг із трудової книжки позивача (а.с. 9).

З 1997р. ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Лівобережному об*єднанні Управління Пенсійного фонду України в м.Києві, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва та отримує пенсію в порядку Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інвалід ІІІ групи і як не працююча особа.

02.04.2001р. ОСОБА_1 був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб та юридичних осіб-підприємців як суб*єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець (а.с. 11 - копія Свідоцтва про державну реєстрації фізичної особи-підприємця), припинення підприємницької діяльності зареєстровано 11.01.2010р. (а.с. 12 - копія витягу з ЕДРПОУ).

В подальшому, на підставі Постанови КМ України №374 від 28.03.2002р. з 01.04.2002р. ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру пенсію було збільшено на 12% (без врахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій).

Однак, в 2009р. відповідачем було виявлено, що він в з 01.04.2002р. був зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб та юридичних осіб-підприємців як суб*єкт підприємницької діяльності, у зв*язку із чим відповідач прийняв рішення про вирахування з його пенсії виплаченої надмірно надбавки 12% за період з 01.04.2002р., що становить 19 969 грн. 98 коп.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до нього із листом від 09.06.2010р., на який отримав відповідь, в якій роз*яснювалось про правомірність дій відповідача щодо проведення відрахувань з його пенсії (а.с. 10 - копія).

Відмовляючи в позові, суд виходив наступного.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту «а» частини 1 Постанови КМ України №374 від 28.03.2002р. з 01.04.2002р. на 12% непрацюючим пенсіонерам було збільшено пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій), призначені відповідно до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зі змісту Постанови КМ України №374 від 28.03.2002р. вбачається, що підвищення пенсії стосується виключно непрацюючих пенсіонерів.

На виконання вказаної вище постанови, пенсія ОСОБА_1 була збільшена на 12% як непрацюючому пенсіонеру, однак 12.09.2009р. при відпрацюванні пенсійної справи позивача, було виявлено, що з 02.04.2001р. він працював, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру фізичних та юридичних осіб-підприємців.

Визначення підприємництва міститься в ст.1 Закону України «Про підприємництво» - це безпосередня, самостійна, систематична на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб*єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 3.8.1 наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №97 від 28.05.2004р., підприємець - це фізична особа, яка є громадянином України, іноземним громадянином, особою без громадянства, що здійснює підприємницьку діяльність. Громадянин визнається суб*єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи. Громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов*язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення .

Тобто, підприємництво - це вид трудової діяльності, з метою отримання прибутку і на власний розсуд та ризик і особа вважається підприємцем, якщо вона пройшла державну реєстрацію як підприємець.

Згідно ст.46 Закону Україна «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою-підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиною державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця .

З наведеного випливає, що особа вже не вважається підприємцем коли є запис про державну реєстрацію припинення. І навпаки, якщо особа-підприємець є зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб та юридичних осіб-підприємців, вона не позбавляється статусу страхувальника, а тому вважається працюючою особою.

Законом України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що загальнообов*язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: фізичні особи - суб*єкти підприємницької діяльності. Дані застраховані особи є страхувальниками.

Аналізцючи вказані вище правові норми, суд приходить до висновку, що в період часу з 02.04.2001р. по 11.01.2010р. позивач ОСОБА_1 мав статус приватного підприємця, не був позбавлений статусу застрахованої особи, а тому вважався працюючою особою, у зв*язку із чим не мав права на отримання підвищення до пенсії, передбаченого Постановою КМ України №374 від 28.03.2002р., яке стосувалося виключно непрацюючих пенсіонерів.

Частиною 1 ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що пенсіонери зобов*язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Відповідно ст.103 вказаного вище Закону, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім*ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Вищенаведена норма права кореспондується також з приписами частини 1 ст.50 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», якою, зокрема, встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Судом встановлено і цієї обставини сторони не заперечували, що ОСОБА_1 не повідомив Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про те, що з 02.04.2001р. проведена державна реєстрація його як приватного підприємця і ця обставина й була підставою для прийняття відповідачем рішення про стягнення надмірно виплаченої позивачу пенсії за період перебування останнього в статусі працюючого пенсіонера з 02.04.2001р. в загальному розмірі 19 969 грн. 98 коп.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до частини 2 ст.71 КАС України довів правомірність своїх дій щодо прийняття рішення про відрахування з пенсії відповідача безпідставно виплачених коштів в загальній сумі 19 969 грн. 98 коп., у зв*язку із чим адміністративний позов задоволенню не підлягає по суті.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки, як вказує сам позивач, відрахування з його пенсії почалися з 01.04.2010р. і про це йому було відомо при отриманні пенсії вже у квітні 2010р., однак із даним адміністративним позовом він звернувся до суд лише 01.04.2016р., тобто із тривалим пропуском встановленого законом строку, не просить суд його поновити і не вказує про поважність причин його пропуску.

Суд вважає, що положення ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і частини 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки в даному випадку йде мова про законні дії пенсійних органів.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 7-12, 69-71, 99, 159-163 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, правонаступником якого є Лівобережне об*єднання Управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та стягнення безпідставно утриманих коштів - відмовити по суті.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови суду.

Суддя: