Справа № 592/4065/16-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 р.Справа № 592/4065/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2016р. по справі № 592/4065/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

третя особа Державна казначейська служба України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2016 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії- задоволено частково.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу відповідно до наказу Міністра оборони України № 814 від 27.11.2013 року «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» - неправомірними.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області скласти та подати список на ім'я ОСОБА_1 до Сумського обласного військового комісаріату для надання Довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням змін, внесених у розміри грошового забезпечення наказом Міністра оборони України № 814 від 27.11.2013 року «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області після отримання Довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі наданої Сумським обласним військовим комісаріатом Довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та провести відповідні виплатити із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2016 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому, крім того, заперечував частково проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України. не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 у 2007 р був звільнений у запас з посади старшого викладача - начальника інженерної служби кафедри тактики Військового інституту артилерії при Сумському Державному університеті.

З 01.09.2007 р. перебуває на пенсійному обліку при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01.09.2007 р.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області на звернення позивача, листом від 21.07.2014 р. № 434/Ф-11 повідомило, що Кабінетом Міністрів України після 01.01.2008 р. рішень про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не приймалось, тому, враховуючи вимоги ст. 63 вищезазначеного Закону підстави для проведення перерахунку пенсій відповідно до наказу Міністра оборони України відсутні /а.с.7/.

Згідно з пвідомленням про розмір пенсії № 173 від 19.07.2014 р. станом на 01.07.2014 р., розмір пенсії ОСОБА_1 становить 2782 грн. 61 коп., при цьому враховано: посадовий оклад - 1200 грн., оклад за військове звання - 130 грн., процентна надбавка за вислугу років - 35 % - 465 грн. 50 коп.; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 15 % - 180 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50 % - 897 грн. 75 коп., премія 10 % - 120 грн., всього 2993 грн. 25 коп. Основний розмір пенсії 62 % грошового забезпечення (вислуга років 24): вид підвищення або надбавки до пенсії - 1855 грн. 82 коп., підвищення учаснику бойових дій - 237 грн. 25 коп., цільова грошова допомога на прожиття учаснику бойових дій - 40 грн., підвищення за пост. КМУ 2012 р. № 355, підсумок пенсії - 2782 грн. 61 коп. /а.с.8/.

Відповідно до Листа № 11/722 від 03.07.2014 р. Сумського обласного військового комісаріату під час складання довідки були враховані вимоги Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.05.2012 р., а саме обчислення грошового забезпечення здійснене за посадами керівного, наукового та науково - педагогічного складу офіцерів військових навчальних закладів і наукових установ Збройних Сил України, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України - відповідно до схем, затверджених наказом Міністерства оборони України від 28.07.2008 р. № 377 та за розміром премії, установлений наказом Міністра оборони України від 26.03.2012 р. № 165 та складає: посадовий оклад - 1460 грн., оклад за військовим званням - 130 грн., надбавка за вислугу років 35 % - 556 грн. 50 коп., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50 % - 1073 грн. 25 коп.; надбавка за роботу з таємними документами 15 % - 219 грн., премія 90 % - 1314 грн., всього 4752 грн. 75 коп. Одночасно повідомлено, що наказом Міністра оборони України від 27.11.2013 р. № 814 розміри посадових окладів військовослужбовців із числа керівного та наукового складу військових навчальних закладів і наукових установ Збройних Сил України Ш-ІУ рівнів акредитації не змінились. Посадовий оклад старшого викладача військового інституту становить 1460 грн.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням нового розміру грошового забезпечення, визначеного наказом Міністра оборони України від 27.11.2013 року № 814.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 63 вказаного Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з пунктом 1 "Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Наказом Міністра оборони України "Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України" № 814 від 27.11.2013 року були затверджені схеми посадових окладів за основними типовими посадами керуючого та наукового складу офіцерів військово-навчальних закладів та наукових установ Збройних Сил України (вказаний наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.12.2013 року за № 2100/24632 і він набрав чинності 30.12.2013 року). Цим наказом визначено, що розмір посадового окладу осіб, які працюють на посадах старшого викладача - військових навчальних закладів Збройних Сил України ІІІ-ІV рівнів акредитації ( у тому числі військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації) становить 1380 -1460 грн..

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"№ 1294 від 07 листопада 2007 року (пункт 5) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового та керуючого складу, посади яких не передбачені цією Постановою - в розмірах, затверджених цією Постановою схемами у відповідності з додатками 1 - 23 і 30 - 32 за аналогічними посадами.

Вказаною постановою Кабінет Міністрів України делегував своє право керівникам державних органів, у тому числі й Міністру оборони України, визначати розміри посадових окладів, а відтак наказ останнього є підставою для перерахунку пенсії, оскільки змінює розмір однієї зі складових грошового забезпечення цих осіб.

Зважаючи на те, що зміна розмірів посадових окладів військовослужбовців Збройних Сил України є обставиною, з якою частина третя статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пов'язує наявність підстав для перерахунку пенсії військовослужбовців, колегія суддів вважає неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у здійсненні такого перерахунку позивачеві.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 06.04.2016 року по справі № К/800/55314/14.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено певну послідовність дій органів державної влади, яка розрахована на відсутність спору. Недотримання вимог вказаного Порядку з боку суб'єктів владних повноважень не є підставою для висновку про відсутність у позивача права на перерахунок пенсії та для висновку про відсутність у пенсіонера права на належну реалізацію положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Як встановлено в п. 2 "Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року, на підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної

охорони, Адміністрація Держспецзв'язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям. Пенсійний фонд України повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Згідно п. п. 3, 4 "Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частиною другою статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії, зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області скласти та подати список на ім'я ОСОБА_1 до Сумського обласного військового комісаріату для надання Довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням змін, внесених у розміри грошового забезпечення наказом Міністра оборони України № 814 від 27.11.2013 року «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області після отримання Довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі наданої Сумським обласним військовим комісаріатом Довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та провести відповідні виплатити із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2016 року.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача коштів на відшкодування матеріальної шкоди завданої протиправною бездіяльністю у розмірі 101453 грн. 77 коп. та стягнення з відповідача суми 1000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої ОСОБА_1 неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження наявності винних дій відповідача, факту заподіяння позивачу моральної та матеріальної шкоди та причинного зв'язку між винними діями відповідача та завданою ОСОБА_1 моральною та матеріальною шкодою

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди врегульовані Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень статті 22 цього Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно пункту 10-1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України, судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб. Така шкода, за наявності необхідних підстав, може бути відшкодована на підставі ст. 440-1ЦКчи іншого законодавства.

Суд зазначає, що розглядаючи вимогу про відшкодування моральної шкоди необхідно виходити з того, що відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов'язковою, є наявність сукупності чотирьох елементів: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача шкоди та вина.

Згідно ч.1 та ч.2ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.95 № 4 визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що позивач повинен довести наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому матеріальної та моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем на підтвердження обставин, на які він посилався в обґрунтування зазначених вище позовних вимог жодних доказів надано не було.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Таким чином, постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2016р. по справі № 592/4065/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений 11.07.2016 р.