Справа № 750/3799/16-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/3799/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова І.П. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І. Файдюка В.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовною заявою до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови йому в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком і призначенні пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме з 2016 року; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з січня 2016 року, згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснення відповідних виплат з урахуванням раніше виплачених сум; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу 34 343 грн. 36 коп. недоплаченої пенсії.

Деснянський районний суд міста Чернігова своєю постановою від 13 травня 2016 року позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2016 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду - не підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та з 19.12.1996 року йому була призначена пенсія як інваліду першої групи внаслідок загального захворювання, яка була обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, звертав увагу суду на те, що в травні 2013 року та у лютому місяці 2016 року він звертався до відповідача з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати на момент перерахунку пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки за останні три роки, що передують року звернення. Проте, на його думку, відповідач незаконно відмовив йому в такому перерахунку.

Вважаючи відмову відповідача такою, що порушує його права та інтереси, позивач звернувся до суду за їх захистом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сторонами не було надано суду доказів того, що позивач станом на 2016 рік подавав до відповідача заяву або звернення стосовно переведення його з одного виду пенсії на інший.

Як убачається з матеріалів справи, в них містяться відповіді на подані позивачем заяви довільної форми за 2013 рік, в яких зверталася увага позивача на те, що переведення його на пенсію за віком, у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є недоцільним, оскільки розмір пенсії зменшиться.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач офіційно звертався до відповідача про переведення його з одного виду пенсії на інший, то вимога позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший, є необгурнтованою.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з січня 2016 року, згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснення відповідних виплат з урахуванням раніше виплачених сум, то вона задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від першої вимоги.

Що стосується розрахунків апелянта, де його розмір пенсії повинен був складати 3725 грн. 79 коп., то суд зазначає, що такий розрахунок знаходиться у компетенції відповідача, а тому вимога про стягнення з відповідача 34 343 грн. 36 коп. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною десятою ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.