Справа № 810/139/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року № 810/139/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «УкрЄвроМАЗ»
додержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області
проскасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:

до суду звернулось ТОВ «УкрЄвроМАЗ» з позовною заявою до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.08.2015. В обґрунтування своїх вимог вказує про наявність фактичної сплати узгодженої суми грошових зобов'язань, тому вважає безпідставним накладення на нього штрафу.

В призначений для розгляду справи час у судове засідання представники сторін не прибули з невідомих для суду причин, про причини неприбуття суд не повідомили.

Уповноважений представник відповідача надав письмові заперечення на позовну заяву та клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАСУ, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, із наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке:

ТОВ «УкрЄвроМАЗ» є юридичною особою, код за . Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, ТОВ «УкрЄвроМАЗ» зареєстроване Києво-Святошинською РДА 07.02.2011, (а.с. 5). ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області 13.08.2015 було проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на прибуток, якою встановлено порушення ТОВ «УкрЄвроМАЗ» граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2013 рік. За результатами перевірки ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області складено акт камеральної перевірки від 13.08.2015 №163/1502/37474578 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.08.2015 №, яким зобов'язано ТОВ «УкрЄвроМАЗ» сплатити штраф у розмірі 20% від суми простроченого грошового зобов'язання, а саме 3015, 80 грн. Не погоджуючись з рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги рішенням ГУ ДФС у Київській області від 26.11.2015 № 3107/10/10-36-10-01-04, оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд виходить з такого:

відповідно до п. 49.2 ст. 49 ПКУ, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПКУ, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до пункту 87.1 ст. 87 ПКУ, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно з п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Пунктом 126.1 ст. 126 ПКУ передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2014 позивачем помилково перераховано податок на прибуток за 2013 рік в сумі 34879, 00 грн. згідно з платіжним дорученням № 2892 на р/р 0356, отримувач: УДКСУ у Києво-Святошинському районі, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області; МФО: 821018.

Листом від 14.03.2014 № 07/02/005-59 позивач повідомив відповідача про помилкове перерахування коштів на інший рахунок та просив ДПІ перерахувати вказані кошти в розмірі 34879, 00 грн. з р/р 0356 на р/р 0356, отримувач: УДКСУ у Києво-Святошинському районі, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області; МФО: 821018.

Як вбачається з листа позивача від 07.04.2014 № 07/04/005-95, адресованого відповідачу, станом на 07.04.2014 було перераховано лише 19800, 00 грн. Залишок коштів в розмірі 15079, 00 грн. на р/р 0356 відповідачем не перерахований. Разом з тим, враховуючи, що граничний термін сплати відповідного грошового зобов'язання настав 11.03.2014, а платником податків помилково сплачено визначену суму грошового зобов'язання 07.03.2014, контролюючий орган визначив позивачеві на підставі ст. 126 ПКУ штрафну санкцію, яка і є предметом оскарження в цій справі. При цьому, визначаючи штрафну санкцію відповідач зазначив, що фактично кошти, сплачені позивачем, до інтегрованої картки платника податку були зараховані 21.03.2014 в сумі 9900, 00 грн. (перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший, платіжне доручення № 118 від 21.03.2014), 26.03.2014 в сумі 9900, 00 грн. (перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший, платіжне доручення № 149 від 26.03.2014), 29.04.2014 в сумі 15079, 00 грн. (перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший, платіжне доручення № 418 від 29.04.2014). Отже, відповідач зазначив, що за позивачем по картці особового рахунку по платежу 11021000 (податок на прибуток приватних підприємств) з 11.03.2015 по 29.04.2015 рахувалася недоїмка, на підставі якої нарахована штрафна санкція.

Суд вважає дії відповідача щодо визначення позивачеві вказаного штрафу неправомірними.

Позивачем станом на 07.03.2014 (граничний строк сплати податку - 11.03.2014) було перераховано до бюджету податкові зобов'язання з податок на прибуток за 2013 рік у сумі 34879, 00 грн., що не заперечується відповідачем. Як зазначалося вище, вказані кошти були помилково перераховані позивачем на р/р 0356, замість р/р 0356. Вищевказаний факт відповідачем також не заперечувався.

Статтею 43 ПКУ передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.5 ст. 43 ПКУ передбачено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Отже станом на 11.03.2014 податкове зобов'язання, визначене в податковій декларації із податку на прибуток підприємства за 2013 рік сплачене позивачем, хоча і помилково на інший бюджетний рахунок, про що відповідачу було поставлено до відома листом від 14.03.2014 № 07/02/005-59. На момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, відповідачу було відомо про звернення позивача щодо переміщення коштів на відповідний рахунок та, 21.03.2014, 26.03.2014 та 29.04.2014, кошти були перераховані, що свідчить про неспричинення шкоди бюджету. Більше того, ПКУ, зокрема, ст. 35, яка визначає порядок сплати податків та зборів, не містить положень щодо сплати податків і зборів на конкретні рахунки, за якими перераховуються відповідні податки.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПКУ, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. При цьому, ПКУ не передбачена відповідальність платника податків за сплату податку і збору не на визначений рахунок. Отже, зазначення платником податків при сплаті податків і зборів помилкового рахунку, не може бути підставою для висновків податкового органу про несплату або несвоєчасну сплату ним податкових зобов'язань та застосування до нього штрафних санкцій у вигляді штрафу.

Судом не встановлено, а відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, спричинення настання будь-яких негативних наслідків або збитків Державного бюджету України внаслідок допущеної позивачем помилки.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що позивачем фактично було здійснено оплату грошових зобов'язань у строк, встановлений ПКУ, суд приходить до висновку, що у контролюючого органу були відсутні підстави для застосування штрафу до позивача на підставі ст. 126 ПКУ.

Наведене свідчить про те, що в діях позивача не вбачається порушення вимог податкового законодавства щодо граничного терміну сплати грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств, а тому доводи відповідача спростовані документально підтвердженими доказами позивача, що в свою чергу дає підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 162 КАСУ, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Згідно зі ст. 71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та винесення відповідних рішень. Крім того, згідно заяви позивача про уточнення позовних вимог, останній просив суд також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378, 00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАСУ, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1355, 38 грн. відповідно до квитанції № 1363 від 08.02.2016 та 22, 62 грн. відповідно до платіжного доручення № 1261 від 11.01.2016, що в сукупності складає 1378, 00 грн. Судові витрати, здійснені позивачем, документально підтверджені вищевказаними доказами на суму 1378, 00 грн., отже в силу вимог ч. 1 ст. 94 КАСУ, підлягають присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Ураховуючи все викладене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 13.08.2015 № .

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнувань державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УкрЄвроМАЗ» (, п/р 8 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.