Справа № 803/784/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Луцьк Справа № 803/784/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представників позивача Гережун Н.Д., Фірчук Л.С.,

представника відповідача Януль О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області звернулося з адміністративним позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 11 листопада 2015 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 1 107 грн. 31 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Луцької ОДПІ № від 11 листопада 2015 року застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 1 107 грн. 31 коп. Позивач вважає дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки протягом 2015 року ним, як платником єдиного соціального внеску, подано звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Нарахування та сплата ГУ ДКСУ у Волинській області єдиного соціального внеску на допомогу по вагітності і пологах протягом 2015 року відображено у таблиці.

Згідно із платіжними дорученнями позивачем сума єдиного соціального внеску на допомогу по вагітності і пологах сплачена до бюджету своєчасно та в повному обсязі.

Фактор несплати обумовлений зайво поданою ГУ ДКСУ у Волинській області звітністю, в результаті чого винокло дублювання суми єдиного внеску.

Зазаначає, що такі обставини не можуть бути правовою підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Казначейством подано коригуючу звітність. При цьому, виправлення помилки не призвело до збільшення суми сплати з ЄСВ. Тобто втрат з бюджету за період з моменту подачі основної декларації з помилкою та до її виправлення не відбулось.

Крім того, казначейство звертає увагу на порушення процедури направлення оскаржуваного рішення.

Відтак, вважає рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 11 листопада 2015 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 1 107 грн. 31 коп. протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні 01 липня 2016 року представники позивача позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача, у письмових запереченнях від 29 червня 2016 року та в судовому засіданні заперечувала проти адміністративного позову в повному обсязі з наступних підстав.

Позиваем щомісяця формувалась та подавалась до Луцької ОДПІ звітність за формою, визначеною Порядком (Додаток № 4).

В складі цього звіту систематично протягом 2013-2016 років подавалась таблиця 4 «Нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами».

ГУ ДКСУ у Волинській області систематично формувало і подавало таблицю 4 додатка 4, а тому їх твердження про помилковість формування даної таблиці не відповідає обставинам справи, оскільки ними мали подаватись таблиці 5 та 7.

Лише після отримання 08 лютого 2016 року рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 11 листопада2015 року, казначейство усвідомлюючи помилку, 19 лютого 2016 року подало коригуючу звітність, а саме таблицю 4, у якій зменшує єдиний внесок у зв'язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх періодах.

Вважає, що якби не було винесено вказане рішення, позивач надалі надсилав таблицю 4 у складі додатку 4, а відтак твердження про зайво подану таблицю 4 не занаходить свого підтвердження (а. с. 109-112).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області 02 грудня 2011 року зареєстроване як юридична особа, що здійснює державне управління загального характеру, що підтверджується копією довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а. с. 53).

Як убачається з матеріалів справи, Луцькою ОДПІ було винесено рішення № від 11 листопада 2015 року про застосування штрафу до казначейства у розмірі 1 087 грн. 12 коп. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та нарахувано пеню в розмірі 20 грн. 19 коп. за період з 21 травня 2015 року по 25 вересня 2015 року (а. с. 90).

Вказане рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Волинській області та ДФС України.

Рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 12 березня 2016 року № 1223/10/03-20-10-03-06 та ДФС України від 22 квітня 2016 року № 6998/5/99-99-10-01-07-25 залишено без змін рішення від 11 листопада 2015 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 1 107 грн. 31 коп. (а. с. 91-93, 94-95).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок, відповідно до статті 7 Закону України № 2464-VI нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно із пунктом 3 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464-VI з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Позивач відповідно до Закону України № 2464-VІ є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і знаходиться на обліку в Луцькій ОДПІ.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною одинадцятою статті 9 Закону України № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною десятою статті 25 Закону України № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, за несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Судом встановлено, що позивачем подано звітність (Таблиця 1) про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів у березні 2015 року, квітні 2015 року, липні 2015 року, серпні 2015 року, жовтні 2015 року (а. с. 11-15, 17-21, 23-27, 29-33, 35-39, 41-45).

Одночасно ГУ ДФС у Волинській області подавало Таблицю 4 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами», в результаті чого виникло дублювання суми єдиного внеску, яка уже була зазначена у Таблиці 1 «Нарахування єдиного внеску» та виникла штучна недоїмка, яка призвела до завищення податкових зобов'язань.

19 лютого 2016 року казначейством подано коригуючу звітність, якою виправлено суму, на яку зменшено єдиний внесок у зв'язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх звітних періодах (а. с. 47-48).

Відтак, як вбачається з матеріалів справи позивачем єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів сплачувався своєчасно та в повному обсязі згідно поданої звітності.

Згідно пункту 4.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 455 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Відповідно до частини десятої статті 9 Закону України № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого спільним наказом Міністерства фінансів України від 12 березня 2016 року № 54 (далі - Положення) Державна фіскальна служба України (далі - ДФС) та її територіальні органи в областях, місті Києві, Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міста Києва), районах у містах, об'єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції ДФС (далі - територіальні органи ДФС) відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.

Пунктом 1 розділу ІІІ цього Положення встановлено, що страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім'я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Із досліджених в судовому засіданні квитанціях від 02 квітня 2015 року № 318, від 02 квітня 2015 року № 319, від 02 квітня 2015 року № 320, від 02 квітня 2015 року № 321, від 23 квітня 2015 року № 379, від 05 травня 2015 року № 436, від05 травня 2015 року № 437, від21 травня 2015 року № 482, від 15 липня 2015 року № 665, від 15 липня 2015 року № 666, від 23 липня 2015 року № 688, від 13 серпня 2015 року № 795, від 13 серпня 2015 року № 796, від 20 серпня 2015 року № 815, від 22 жовтня 2015 року № 1043, від 28 жовтня 2015 року № 1056, від 28 жовтня 2015 року № 1057, від 23 листопада 2015 року № 1177, від 01 грудня 2015 року № 1333, від 01 грудня 2015 року № 1334 (а. с. 55-74) вбачається факт сплати позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Тобто, ГУ ДКСУ у Волинській області добросовісно у відповідності до норм Положення та у передбачений строк і у повному розмірі перераховувало єдиний внесок.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 16 червня 2015 року вказала на те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений податковим кодексом, має кваліфікуватись, як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених податковим кодексом.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Щодо тверджень позивача про те, що оскаржуване рішення прийняте 11 листопада 2015 року, а на адресу казначейства надійшло лише 08 лютого 2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 25 Закону України № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Так, з наявного в матеріалах справи журналу реєстрації вхідних документів (а. с. 52), убачається, що рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 11 листопада 2015 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 1 107 грн. 31 коп. ГУ ДКСУ у Волинській області отримало лише 08 лютого 2016 року за вх. № 4-251, тобто після встановленого частиною чотирнадцятою статті 25 Закону України № 2464-VI строку.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, Луцька ОДПІ, суб'єкт владних повноважень, всупереч положенням статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не в повній мірі довела правомірність винесеного 11 листопада 2015 року рішення про застосування штрафних санкцій до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № , тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Як зазначено у пункті 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», суди повинні виходити з того, що вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним.

Зважаючи на те, що позивач просить суд визнати недійсним рішення Луцької ОДПІ, тобто в іншій словесній формі просить суд визнати його протиправним, тому, на підставі статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд задовольняє позовні вимоги шляхом визнання протиправним рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 11 листопада 2015 року № про сплату 1087 грн. 12 коп. штрафу та 20 грн. 19 коп. пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та його скасування.

За правилами частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Оскільки в даному спорі Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області звернулося до суду з позовом не на реалізацію своїх владних повноважень, тобто не як суб'єкт владних повноважень, а як особа, права якої порушені, тому на користь Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області слід стягнути судовий збір з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області.

Керуючись статтею 94, частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання недійсним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області № від 11 листопада 2015 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 1 087 грн. 12 коп. та пені у розмірі 20 грн. 19 коп. за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Присудити на користь позивача, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, 4а, ідентифікаційний код юридичної особи 38009371), за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код 39497665) судовий збір у розмірі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлено 06 липня 2016 року.