Справа № 819/880/14-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 р. Справа № 876/6625/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.03.2014 року №, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 29.04.2014року звернувся в суд з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.03.2014 року №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.03.2014 року Тернопільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №, на підставі рішення Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про результати розгляду первинної скарги від 17.02.2014 №2025/10/19-00-10-02-06/45, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 58970 грн., за основним платежем до сплати 47176 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 11794 грн. Позивач вважає, що відповідачем не було дотримано обов'язку, щодо повідомлення його, як платника податків про наявність розбіжності за податковими накладними у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних та єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог п.6 ст.201 ПК України та ДПАУ №85 від 11.02.2011 «Про затвердження електронного сервісу для платників податків-юридичних осіб».

Крім того відзначив, що Тернопільською ОДПІ, всупереч положенням вищезазначених норм, не надсилалось на електронну адресу позивача повідомлення про результати електронної обробки (звірки) податкової звітності з податку на додану вартість щодо встановленої невідповідності з даними ЄРПН і тим самим позбавлено можливості ОСОБА_1, як платника податку самостійно виправити допущену помилку в порядку, встановленому п.1 ст.50 ПК України, або у відповідності до абзацу 11 пункту 10 статті 201 ПК України, звернутись до податкового органу з заявою із скаргою на такого постачальника, що є підставою для включення сум до складу податкового кредиту. На підтвердження права працівників контрагента підписувати податкові накладні за відсутності керівника, представником позивача надано лист - пояснення директора ТОВ «Пенетрон - Київ» від 16.05.2014 року.

Оскаржуваною постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 року - позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що оспорюване податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства. Позивачем в період з 01.01.2012 по 31.12.2012р. встановлення заниження повноти нарахування податку на додану вартість на загальну суму 47176 грн.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що надсиланням квитанції чи не надісланням квитанції про неприйняття, Державна податкова служба підтверджує, що вона перевірила електронний цифровий підпис на податковій накладній, податкова накладна не містить помилок та вважається прийнятою. Тобто, податкові накладні, складені із дотриманням усіх обов'язкових реквізитів, передбачених ст. 201 ПК України. Окрім цього, підтвердженням факту прийняття податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних, є квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі або відсутність квитанції про неприйняття. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст.198 та п.201.10 ст.201 ПК України, а тому висновок Тернопільської ОДПІ про заниження позивачем податку на додану вартість в сумі 47176 грн. є безпідставним.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що період з 14.11.2013 по 04.12.2013р. Тернопільською ОДПІ проведено документальна планова виїзна перевірка суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства.

За результатами даної перевірки складено акт №3043/19-18-17-0126/309770191 від 04.12.2013 року .

При проведенні перевірки встановлено, що позивачем сформовано податковий кредит на основі податкових накладних ТОВ «Пенетрон-Київ», які зареєстровані з порушенням Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН), та з порушенням вимог п.п.201.10 ст.201 ПК України №2755-VІ від 02.10.2010 року в частині накладення електронного підпису при їх реєстрації в реєстрі податкових накладних. А саме - електронний цифровий підпис, що накладено на податкові накладні отримані від ТОВ «Пенетрон-Київ» при їх реєстрації в ЄРПН належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак підпис, яким скріплено податкові накладні при видачі їх покупцю, належить ОСОБА_4

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 встановлено завищення на основі податкових накладних, зареєстровані з порушенням Порядку ведення ЄРПН в розмірі 47176 грн., а саме: травень 2012 року - 8551 грн., червень 2012 року - 5146 грн., липень 2012 року - 13476 грн., серпень 2012 року - 14503 грн., вересень 2012 року - 3776 грн., жовтень 2012 року - 420 грн., листопад 2012 року - 1304 грн..

Як слідує з матеріалів справи, 21.01.2014 року Тернопільською ОДПІ за порушення п.198.3, п. 198.6, ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України та на підставі акту №3043/19-18-17-0126/309770191 від 21.01.2013 винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № щодо ОСОБА_1 за яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 70764 грн., за основним платежем до сплати 47176 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 23588 грн..

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням та актом перевірки, позивачем подано первинну скаргу від 31.01.2014 року .

Рішенням від 17.02.2014 року №2025/1019-00-10-02-06/45 про результати розгляду первинної скарги Головне управління Міндоходів у Тернопільській області податкове повідомлення-рішення від 21.01.2014 року скасовує № в частині 11794 грн. штрафних (фінансових) санкцій і залишає його без змін в іншій частині.

04.03.2014 року Тернопільською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №, на підставі рішення Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про результати розгляду первинної скарги від 17.02.2014 року, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на 58970 грн., за основним платежем до сплати 47176, грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 11794 грн..

Варто зазначити, що 28.02.2014 року ОСОБА_1 подано до Міністерства доходів і зборів України адміністративну скаргу з вимогою скасування рішення про результати розгляду скарги від 17.02.2014 року №2025/10/19-00-10-02-06/45 виданого Головним управлінням Міндоходів у Тернопільській області.

Враховуючи, що скарга ФОП ОСОБА_1 не підписана, Міністерство доходів і зборів України залишив скаргу від 28.02.2014 року без зазначення номеру (вхідний №1061/ФОП Міністерства доходів і зборів України від 03.03.2014) на податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 21.01.2014 року № та на рішення Головного управління Міндоходів в Тернопільській області від 17.02.2014 року №2025/10/19-00-10-02-06/45 без розгляду, про що повідомлено позивача рекомендованим листом від 07.03.2014 №1457/І/99-99-10-01-03-14 .

При вирішенні позовних вимог суд виходить з наступного.

В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 сформовано податковий кредит на основі податкових накладних ТОВ «Пенетрон-Київ», а саме: №76 від 25.05.2012, №85 від 29.05.2012, №98 та №97 від 31.05.2012, №31 від 15.06.2012, №39 від 19.06.2012, № 71 від 27.06.2012, №15 від 05.07.2012, №41 від 13.07.2012, №53 та №54 від 18.07.2012, №67 від 20.07.2012, №9 від 03.08.2012, №54 від 16.08.2012, №77 від 23.08.2012, №82 від 27.08.2012, №12 від 04.09.2012, №46 від 13.09.2012, №78 від 24.09.2012, №37 від 11.10.2012, №60 від 23.10.2012, №16 від 07.11.2012, №31 від 14.11.2012, які зареєстровані з порушенням Порядку ведення ЄРПН, та з порушенням вимог п.п.201.10 ст.201 ПК України №2755-VІ від 02.10.2010 року в частині накладення електронного підпису при їх реєстрації в реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що електронний цифровий підпис, який накладено на податкові накладні отримані від ТОВ «Пенетрон-Київ» при їх реєстрації в ЄРПН належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак підпис, яким скріплено податкові накладні при видачі їх покупцю, належить ОСОБА_4

Відповідно до п.198.6. ст.198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Як встановлено п.3 ст.198 ПК України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому розбіжність у електронному цифровому підпису, що накладається на податкову накладну при її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, та підпису, що скріплює цю податкову накладну при її видачі покупцю, не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Матеріалами справи підтверджується, що, ОСОБА_1 при включенні вищевказаних податкових накладних до податкового кредиту з податку на додану вартість було дотримано наступні вимоги: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (п.3 ст.198 ПК України); настання дати виникнення права на податковий кредит виходячи з правила першої події - або на дату списання коштів в оплату таких товарів, або на дату отримання податкової накладної постачальника, що підтверджує факт придбання товарів (п.2 ст.198 ПК України); наявність оригіналів податкових накладних постачальника, що підтверджують суму податкового кредиту (п.6 ст.198 ПК України), оформлені належним чином у відповідності до (ст.201 ПК України) та складені зареєстрованим платником ПДВ (п.8 ст.201 ПК України).

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється КМ України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Згідно п.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що Тернопільською ОДПІ не було дотримано обов'язку, щодо повідомлення позивача, як платника податків про наявність розбіжності за податковими накладними у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних та ЄРПН відповідно до вимог п.6 ст.201 ПК України та Наказу ДПА України № 85 від 11.02.2011р. "Про затвердження електронного сервісу для платників податків-юридичних осіб".

В зв'язку з чим, відповідач, всупереч положенням вищенаведених норм, не надсилав на електронну адресу електронного повідомлення, чи якого іншого повідомлення про результати електронної обробки (звірки) податкової звітності з податку на додану вартість щодо встановленої невідповідності з даними ЄРПН і тим самим позбавив можливості ОСОБА_1 , як платника податку самостійно виправити допущену помилку в порядку встановленому п.1 ст.50 ПК України або у відповідності до абз.11 п.10 ст.201 ПК України, звернутись до податкового органу з заявою скаргою на такого постачальника, що є підставою для включення сум до складу податкового кредиту.

Суд вважає, що відповідач прийшов до помилкового висновку, що електронний цифровий підпис, що накладається на податкову накладну при її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, та підпис, що скріплює цю податкову накладну при її видачі покупцю, повинні належати одній особі, якій делеговано право підпису податкових накладних, оскільки такий висновок, ґрунтується на вибірковому посиланні на частини норм Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. N 1246 (далі по тексту - Порядок №1246).

Так, згідно абз. 5 п. 5 Порядку №1246 «Для делегування права підпису податкової накладної або розрахунку коригування іншій посадовій особі, продавець отримує засоби електронного цифрового підпису в акредитованих центрах сертифікації ключів для такої особи та подає податковому органові за місцем реєстрації посилені сертифікати електронного цифрового підпису зазначеної особи. У такому разі електронні цифрові підписи посадових осіб продавця накладаються у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис посадової особи, якій делеговано право підпису податкової накладної або розрахунку коригування; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця».

Відповідно до п. 1 Порядку №1246 цей Порядок визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі. Тоді як, форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної затверджено наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 N 1379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за №1333/20071.

Згідно п. 16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 N 1379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за N 1333/20071 (далі - Порядок №1379) усі примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів/послуг і не скріплюється його печаткою.

Як слідує з письмових пояснень директора ТОВ «Пенетрон - Київ», ним уповноважено працівників підприємства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підписання примірників податкових накладних платника податку .

Відповідно до п.7 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до Державної податкової служби здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, та проводиться їх реєстрація. Відповідно до п.8 Порядку № 1246 для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Відповідно до п.9 Порядку № 1246 наявність помилок у податковій накладній є причиною відмови у прийнятті податкової накладної.

Аналізуючи Порядок № 1246 повністю, суд приходить до висновку, що надсиланням квитанції чи не надісланням квитанції про неприйняття, Державна податкова служба підтверджує, що вона перевірила електронний цифровий підпис на податковій накладній, податкова накладна не містить помилок та вважається прийнятою. Тобто, податкові накладні, складені із дотриманням усіх обов'язкових реквізитів, передбачених ст. 201 ПК України. Окрім цього, підтвердженням факту прийняття податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних, є квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі або відсутність квитанції про неприйняття.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст.198 та п.201.10 ст.201 ПК України, а тому висновок Тернопільської ОДПІ про заниження позивачем податку на додану вартість в сумі 47176 грн. є безпідставним.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області - залишити без задоволення.

постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 року у справі № 819/880/14-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар