Справа № 820/2012/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 р.Справа № 820/2012/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2016р. по справі № 820/2012/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області , Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту-відповідач-1, ГУ НП в Харківській області), Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці (далі по тексту - відповідач-2, Ліквідаційна комісія УМВС України на Південній залізниці), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУНП в Харківській області Пахомова В.А. від 22.03.2016 року № 235 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з режим секретності лінійного відділу на станції Основа з 06.11.2015 року;

- зобов'язати ГУНП в Харківській області прийняти на службу ОСОБА_1 до Національної поліції України згідно п. 9 Розділу 11 ЗУ "Про національну поліцію" відповідно до її заяви від 17.03.2016 р. за вх. № 3-1153;

- допустити негайне виконання рішення суду;

- зобов'язати Головне Управління в Харківській області в разі задоволення позову надати суду протягом розумного строку звіт про виконання судового рішення та встановити відповідальність у вигляді штрафу за його неподання.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 року по справі № 820/2012/16 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці від 22.03.2016 року № 235 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з режим секретності лінійного відділу на станції Основа з 06.11.2015 року.

Зобов'язано Ліквідаційну комісію Управління МВС України на Південній залізниці внести зміни до наказу від 22.03.2016 року № 235 о/с щодо дати звільнення ОСОБА_1.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2016 р. за вх. № 3-1153 про прийняття на службу до органів Національної поліції України, згідно п. 9 Розділу 11 Закону України "Про національну поліцію".

Щодо решти позовних вимог в задоволенні відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 року по справі № 820/2012/16 скасувати та винести нову постанову, якою задовольнити усі позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що її було неправомірно звільнено з УМВС України на Південній залізниці в період декретної відпустки. З посиланням на ст.ст.22, 24, 43 Конституції України, постанов Верховного суду України від 17.10.2011 року та від 19.01.2016 року стверджує, що встановлена законом можливість ліквідації державної установи (організації), в даному випадку УМВС України на Південній залізниці, з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, включає обов'язок роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Враховуючи викладене, вважає, що належним способом захисту її порушених прав є прийняття її на службу до Національної поліції України. Крім того, вказує, що оскільки попереднє рішення суду по справі № 820/10631/15, винесене на її користь, залишилось невиконаним, що свідчить про ухилення відповідачів від виконання рішення суду, в даному випадку, у разі задоволення позову по справі, яка розглядається, вважає за доцільне зобов'язати ГУНП в Харківській області подати звіт про виконання судового рішення та встановити відповідальність у вигляді штрафу за його неподання.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 28.10.2002 року, наказом ХНУВС №306 о/с від 28.10.2002 року призначена курсантом відділення початкової підготовки Інституту перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників ОВС ХНУВС.

Наказом ХНУВС №33 о/с від 07.02.2003 року, відрахована з числа курсантів та відкомандирована для подальшого проходження служби у розпорядження УМВС України на Південній залізниці з 09.02.2003 року.

З 09.02.2003 року наказом УМВСУ на ПЗ №17 о/с призначена на посаду міліціонера Приймальника-розподільника лінійного відділу на станції Основа.

Наказом УМВСУ на ПЗ № 89 о/с від 29.12.2004 року призначена на посаду начальника режимно-секретної частини ЛВ на станції Основа.

Наказом УМВСУ на ПЗ № 52 о/с від 01.06.2005 року призначена на посаду молодшого інспектора з обліку ЛВ на станції Основа.

Наказом ЛУ на ПЗ № 116 о/с від 05Л2.2005 року призначена на посаду міліціонера взводу ППСМ ЛВ на станції Основа.

Наказом ЛУ на ПЗ № 127 о/с від 14.12.2005 року призначена на посаду інспектора режимно-секретної частини ЛВ на станції Основа.

Наказом ЛУ на ПЗ № 6 о/с від 14.01.2008 року призначена на посаду інспектора режимно-секретного сектору ЛВ на станції Основа.

Наказом УМВСУ на ПЗ № 102 о/с від 03.12.2009 року призначена на посаду старшого інспектора режимно-секретного сектору ЛВ на станції Основа.

Наказом ЛУ на ПЗ № 26 о/с від 07.04.2010 року призначена на посаду інспектора режимно-секретного сектору ЛВ на станції Основа (з пониженням за власним бажанням).

Наказом УМВСУ на ПЗ № 151 о/с від 24.11.2010 року призначена на посаду старшого інспектора режимно-секретного сектору ЛВ на станції Основа.

Наказом УМВСУ на ПЗ № 213 о/с від 05.09.2013 року призначена на посаду старшого інспектора з режиму секретності ЛВ на станції Основа.

Так, згідно наказу УМВСУ на ПЗ від 21 серпня 2013 року № 206 о/с з 12 серпня 2013 по 14 червня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 25 Закону України "Про відпустки" позивачу надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Наказом УМВСУ на Південній залізниці від 17 вересня 2015 року № 186 о/с відповідно до пункту 64 "Г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року по справі 820/10631/15 визнано незаконним та скасовано наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 17 вересня 2015 року №186 о/с в частині звільнення та поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на станції Основа Управління МВС України на Південній залізниці або на рівноцінній посаді в органах МВС України. (а.с.9-11).

Наказом Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці заступника начальника ГУ НП в Харківській області Пахомова В.А. №235 о/с від 22.03.2016 року, на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року № 820/10631/15, ОСОБА_1, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3 років, поновлено на посаді старшого інспектора з режиму секретності лінійного відділу на ст. Основа, з 17 вересня 2015 року.

Цим же наказом ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до п. Г ст. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 з 06 листопада 2015 року.

Обґрунтування підстав звільнення наведено у листі Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці від 28.03.2016 року № 3-1009/2/ПЗ, де зазначено, що у зв'язку із набранням чинності з 07.11.2015 року Закону України "Про Національну поліцію" та з урахуванням того, що на теперішній час такого поняття як "органи внутрішніх справ" не існує, наказом УМВС України на Південній залізниці від 22.03.2016 року № 235 о/с її звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил з 06.11.2015 року за пунктом 64 "Г" (через скорочення штатів). Також роз'яснено, що згідно з вимогами розділу VI Закону України "Про Національну поліцію" у позивача є можливість у подальшому проходити службу в лавах Національної поліції після створення поліцейських комісій та оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад (а.с. 20).

Не погодившись з такими діями, ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що другий відповідач при прийнятті наказу в оскаржуваній частині діяв не у спосіб, визначений діючим законодавством, а отже, прийшов до висновку, що наказ УМВС України на Південній залізниці від 22.03.2016 року № 235 о/с в частині звільнення позивача у запас Збройних Сил з 06.11.2015 року через скорочення штатів не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов'язання ГУНП в Харківській області прийняти на службу ОСОБА_1 до Національної поліції України згідно п. 9 Розділу 11 ЗУ "Про національну поліцію" відповідно до її заяви від 17.03.2016 р. за вх. № 3-1153, допустити негайне виконання рішення суду; зобов'язання Головне Управління в Харківській області в разі задоволення позову надати суду протягом розумного строку звіт про виконання судового рішення та встановити відповідальність у вигляді штрафу за його неподання, суд першої інстанції виходив з того, що останні є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, з огляду на таке.

02.07.2015 року було прийнято Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п.1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", останній набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон України "Про Національну поліцію" опублікований в газеті Голос України від 06.08.2015 року (випуск № 141-142), набрав чинності 07.11.2015 року.

У свою чергу, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону набирають чинності з 07.08.2015 року.

Пунктом 5 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визнано такими, що втратили чинність, Закон України "Про міліцію" та Постанову Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про міліцію".

У зв'язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" ліквідуються усі органи внутрішніх справ України.

При цьому органи Національної поліції не є правонаступниками органів внутрішніх справ України.

Згідно положення ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суди зобов'язані враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постанові від 19 січня 2016 року зазначив, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обгрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те. що особа ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

У Постанові від 17 жовтня 2011 року Верховним Судом України зазначено, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

На виконання зазначеного Закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України", якою було затверджено Перелік територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, що ліквідуються, та утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, і Головне управління Національної поліції в Харківській області.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Абзацом 3 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівники не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Згідно з п.8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Отже, позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону.

Пунктами 9, 10, 11 вказаного розділу Закону передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-УІІІ передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 року включно.

Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника на службу до органів поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України "Про Національну поліцію", призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону України "Про Національну поліцію", призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною ч.1 ст.51 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об'єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

У відповідності до ч.1 ст.52 Закону України "Про Національну поліцію", з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов'язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади (далі - конкурс).

Конкурс проводиться відповідною поліцейською комісією (ч.7 ст.52 Закону України "Про Національну поліцію").

З наведених вище норм вбачається, що Законом України "Про Національну поліцію" передбачено певну процедуру прийняття на службу в органи Національної поліції. Існує алгоритм прийняття на службу, який вимагає вчинення певних дій з боку осіб, які приймаються на службу в поліції (як таких, що приймаються на службу вперше, так і для колишніх працівників міліції, які виявили бажання працювати в поліції), а також з боку посадових осіб органів (закладів, установ) поліції.

Попри зазначені приписи законодавства, позивача 17 вересня 2015 року, наказом начальника Управління МВС України на Південній залізниці № 186 о/с, звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. Г ст. 64 Положення № 114-1991. Цей наказ визнано протиправним та скасовано рішенням ХОАС від 21 січня 2016 року.

Таким чином, у позивача не було можливості у встановлені Прикінцевими та перехідними положеннями вказаного Закону строки звернутися до керівництва Управління МВС України на Південній залізниці та до відділу кадрів з приводу наявності бажання проходження служби в Національній поліції.

Судовим розглядом встановлено, що 17.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою (вх. № 3-1 153) до Голови ліквідаційної комісії, якою просила призначити її на посаду старшого інспектора режимно-секретного сектору, або рівнозначну нижчу або вищу посаду в структурних підрозділах Національної поліції України згідно п. 9 роз. 11 ЗУ "Про Національну поліцію".

04.03.2016 року, тобто на час подання вказаної заяви, копія рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року №820/10631/15 про визнання протиправним звільнення позивача та поновлення на посаді, а також виконавчого листа були надіслані до виконання Ліквідаційній комісії позивачем особисто

Таким чином, у визначені Законом України "Про Національну поліцію" строки для надання рапортів про бажання проходити службу в поліції, позивач не мала можливості підтвердити своє бажання продовжити службу в органах поліції.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Так, жодної відповіді стосовного звернення ОСОБА_4 у вигляді заяви позивачу не надходило.

Вищезазначені обставини свідчать про намір позивача продовжувати працювати в Національній поліції, однак реалізувати своє право на останнє ОСОБА_4 не мала можливості, у зв'язку з вищевикладеним.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, позовна вимога про зобов'язання ГУНП в Харківській області прийняти на службу ОСОБА_1 до Національної поліції України згідно п. 9 Розділу 11 ЗУ "Про національну поліцію" відповідно до її заяви від 17.03.2016 р. за вх. № 3-1153, виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню. Як наслідок відсутні підстави для зобов'язання ГУНП в Харківській області подати звіт про виконання судового рішення.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 року по справі № 820/2012/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2016р. по справі № 820/2012/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 11.07.2016 р.