Справа № 813/6106/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/6106/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз Л.Л. перевіривши касаційну скаргу Львівського національного аграрного університету на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі за позовом Львівського національного аграрного університету до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

в с т а н о в и в :

Львівський національний аграрний університет звернувся з позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області, про визнання неправомірною та скасування вимоги № 07-15м/4202 від 08.07.2015 року в частині: усунення порушення щодо покриття видатків спеціального фонду за рахунок асигнувань загального фонду Горохівським коледжем на суму 166,3 тис грн., Івано-Франківським коледжем – 161,0 тис. грн., та Екологічним коледжем – 71,4 тис. грн.; усунення порушення щодо зайвого одержання коштів із загального фонду Державного бюджету України та покриття видатків спеціального фонду за рахунок проведення асигнувань загального фонду оплати праці вахтерів гуртожитків та сплату відповідних нарахувань на заробітну плату Івано-Франківським коледжем в сумі 118,1 тис. грн., Чернівецьким коледжем – 108,6 тис. грн., Горохівським коледжем – 92,2 тис. грн., Золочівським коледжем – 85,9 тис. грн., Стрийським коледжем – 54,6 тис.грн. та Екологічним коледжем – 48,3 тис.грн.; відшкодування, згідно норм чинного законодавства, Екологічним коледжем вартість двох квартир в будинку на вул. Карбишева, 6, загальними площами 51,95 кв.м та 36,10 кв.м (в тому числі за рахунок осіб, які отримали їх безпідставно) враховуючи їх ринкову вартість; повернення (згідно норм чинного законодавства) до Державного бюджету за рахунок 6-ти жильців будинку на вул. Карбишева, 6 за надлишкову загальну площу квартир кошти в загальній сумі 78,6 тис. грн., в іншому випадку стягнути з винних осіб у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 КЗпП України завдану матеріальну шкоду (збитки); усунення порушення в частині безпідставної оплати праці працівників Львівського національного аграрного університету в сумі 51,6 тис. грн. (в тому числі встановити винних осіб та стягнути з них у порядку, встановленому статтями 130-136 КЗпП України завдану Львівському національному аграрному університету матеріальну шкоду(збитки)); усунення порушення в частині безпідставної оплати праці працівникам Золочівського коледжу в сумі 40,88 тис. грн. (в тому числі встановити винних осіб та стягнути з них в порядку, встановленому ст. 130-136 КЗпП України завдану університету матеріальну шкоду (збитки).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Львівський національний аграрний університет подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального права, просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що Державною фінансовою інспекцією у Львівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Львівського національного аграрного університету за період з 01.01.2012 року по 28.02.2015 року за результатами якої складено акт від 08.06.2015 року №07-26/02, в якому викладено низку порушень та недоліків.

Позивач в межах процедури адміністративного оскарження звертався до ДФІ у Львівській області з запереченнями (зауваженнями) до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ЛНАУ за період з 01.03.2012 року по 28.02.2015 року.

Згідно з висновком відповідача 07.07.2015 року на заперечення до акта від 08.06.2015 року №07-26/02 ревізії фінансово-господарської діяльності Львівського національного аграрного університету за період з 01.01.2012 року по 28.02.2015 року, яка проведена ДФІ у Львівській області, заперечення позивача не враховано.

За результатами перевірки та на підставі складеного акту відповідачем надіслано до Львівського національного аграрного університету лист № 07-15м/4202 від 08.07.2015 року, в якому викладено відповідні порушення та висунуто вимогу опрацювати матеріали ревізії та повністю усунути виявлені порушення законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, але не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ та встановленій практиці Верховного Суду України №№ 21-63а14, 21-439а14, від 15 квітня 2014 року та 14 жовтня 2014 року відповідно), такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням пунктом 10 статті 10 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні”, в якій передбачено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми – при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов’язковими для виконання службовими особами об’єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред’являти обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов’язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв’язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівського національного аграрного університету на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі за позовом Львівського національного аграрного університету до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Мороз