Справа № 511/142/16-а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 511/142/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гринчак С.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, Реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та уточнюючи позовні вимоги, просила визнати протиправними та скасувати рішення №27/ср-2015 від 03 серпня 2015 року про надання ОСОБА_2 дозволу на приватизацію 1/2 частини підсобного приміщення та рішення №35/ср-2015 від 07 вересня 2015 року про визнання права власності на кухню загального користування за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 Також, просила скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, що видане 07 вересня 2015 року ОСОБА_2 про надання у власність ? частини кухні загального користування за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 3,48 кв.м., та просила скасувати державну реєстрацію права власності на ? частини кухні.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 березня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог щодо скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, що видане 07 вересня 2015 року ОСОБА_2 про надання у власність ? частини кухні загального користування за адресою АДРЕСА_1 було закрито, з посиланням, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 20,25 кв.м., житловою площею 16,77 кв.м., та яка складається з: 1 - житлової кімнати, площею 16,77 кв.м., 2 - 1/2 кухні загального користування, площею 3,48 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НАО 385795, виданого 27 серпня 2015 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №2-234 та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.08.2015 року.

Квартира АДРЕСА_2, загальною площею 11,70 кв.м., житловою площею 11,70 кв.м., яка складається з: 1 - житлової кімнати, площею 11,70 кв.м., належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_2, виданого 24 листопада 2004 року виконкомом Єгорівської сільської ради та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.11.2004 року.

21 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до голови виконкому Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області із заявою про надання їй підсобного приміщення.

Рішенням виконкому Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 27/ср-2015 від 03.08.2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на приватизацію 1/2 частини підсобного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (1/2 частина цього приміщення належить ОСОБА_1.).

04 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до голови виконкому Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області із заявою про визнання за нею права власності на 1/2 частини кухні загального користування за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 35/ср-2015 від 07.09.2015 року визнано право власності на кухню загального користування за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

В подальшому, рішенням виконкому Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 7/ср-2016 від 05.01.2016 року були внесені зміни до пункту 1 рішення № 35 ср-2015 від 07.09.2015 року, якими за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину кухні загального користування за вказаною адресою.

ОСОБА_1, вважаючи, що наданням ОСОБА_2 дозволу на приватизацію, орган місцевого самоврядування порушив її право власності, звернулася до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності дій (рішень) відповідача, що виконавчий комітет Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області приймаючи Рішення № 27/ср-2015 від 03.08.2015 року та № 35 ср-2015 від 07.09.2015 року діяв на підставі діючого законодавства та у межах своїх повноважень, також суд вважав, що позивачем не доведено яким чином порушено його права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції вважає його правильним та не може погодитися з доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також, частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для визнання дій протиправними та скасування рішення є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому, обов'язковою умовою визнання дій протиправними та скасування рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Між тим, при розгляді справи суд першої інстанції вдався до оцінки дій відповідача, при цьому не звернув увагу на те, що оскаржувані рішення жодним чином не порушують права позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Рішенням відповідача № 27/ср-2015 від 03.08.2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на приватизацію 1/2 частини підсобного приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому у позивача право власності 1/2 частини цього приміщення виникло лише 27 серпня 2015 року - з моменту державної реєстрації цього майна, тобто вже після прийняття зазначеного рішення.

Тому, колегія суддів звертає увагу, що Рішення виконкому № 27/ср-2015 від 03.08.2015 року є лише способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції, що не порушує права позивача, оскільки на час прийняття зазначеного рішення таких прав у позивача не існувало.

Також, Рішенням відповідача № 35/ср-2015 від 07.09.2015 року, яке змінено рішенням № 7/ср-2016 від 05.01.2016 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину кухні загального користування за адресою: АДРЕСА_1. Однак, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, друга половина цього приміщення належить позивачу.

З матеріалів справи також вбачається, що зазначені рішення не призвели до виникнення у ОСОБА_1 будь-якого правового результату та жодних правових наслідків, які могли би порушувати її права та бути предметом оскарження.

Оскільки, позивачем не було доведено обґрунтованість позовних вимог, а судом першої інстанції встановлено, що виконавчий комітет Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України, колегія суддів погоджується, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними доводам адміністративного позову, факти та мотивування яких свого підтвердження не знайшли та спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 липня 2016 року.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І. Бітов

І.Г. Ступакова