Справа № 142/625/16-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 червня 2016 р. Справа № 142/625/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Вергелеса Андрія Валерійовича

суддів Крапівницької Наталі Леонідівни

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Державної пенітенціарної служби України, управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області, Піщанської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№59)

про: визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Піщанського районного суду Вінницької області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Державної пенітенціарної служби України (далі ДПтС України), управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області, Піщанської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№59) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Після його звільнення зі служби в Піщанській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№59) на підставі п. 65 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у звязку із хворобою) ОСОБА_2 встановлено інвалідність II групи, яка повязана з проходженням служби в органах внутрішніх справ. В звязку з чим ОСОБА_2 звернувся із заявою та необхідними документами до управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області, які в свою чергу було направлено до Державної пенітенціарної служби України для вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги. Оскільки на протязі більше двох місяців відповіді з ДПтС України ОСОБА_2 не надійшло, він звернувся із заявою до голови ДПтС України про негайний розгляд його документів та призначення і виплату одноразової грошової допомоги. Пізніше позивач отримав лист із ДПтС України, в якому зазначено, що подані ним документи вже розглянуті, а комісією ДПтС України призупинено розгляду його документів та направлено запит до Міністерства юстиції України про надання розяснення щодо порядку призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги. Крім того позивачу для вирішення питання по суті рекомендовано звернутись до суду. Вважаючи бездіяльність відповідачів неправомірною, ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідачів у вирішенні питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у звязку із визначенням йому II групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в органах державної кримінально-виконавчої служби України; 2) зобовязати відповідачів виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму (1218 грн. 00 коп.), установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності у звязку з визначенням йому інвалідності II групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в органах державної кримінально-виконавчої служби України, у загальній сумі 243600 грн. 00 коп., яку перерахувати на його рахунок №183 в установі банку Піщанська філія Крижопільського ТВБВ Ощадного банку №10001/096.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи міститься заява (вх. №12255 від 10.06.2016 р.) про розгляд справи за їхньої відсутності. Позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідачів (Державної пенітенціарної служби України, управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області) в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшло клопотання (вх. №12234 від 09.06.2016р.), в якому він просить розглянути справу його відсутності та врахувати надані ним в процесі судового розгляду пояснення та долучені до справи письмові заперечення.

Представник відповідача (Піщанської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№59)) в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Відповідно до положень частини 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та в ДПтС України з 24.11.1998 р. по 17.04.2002 р., та з 11.05.2004 р. по 23.11.2015 р. (а.с. 10).

23 жовтня 2015 року військово-лікарська комісія УМВС України у Вінницькій області, за розпорядженням ВК управління ДПтС України у Вінницькій області здійснила медичний огляд, та встановила, що захворювання, яке отримав позивач пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що видано свідоцтво про хворобу №В (г)-14 (а.с. 5).

Також в свідоцтві про хворобу №В (г)-14 зазначено, що позивач непридатний до військової служби, підлягає зняттю з військового обліку, що підтверджується свідоцтвом про хворобу.

На підставі рапорту позивача та свідоцтва про хворобу №В (г)-14 прийнято наказ від 23.11.2015р. №74 о/с, відповідно до якого старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_2, командира відділення водія відомчої пожежної охорони, Піщанської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№59) звільнено у відставку за п. 65 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 (далі Положення №114). В наказі зазначено про наявність стажу календарної служби для виплати одноразової грошової допомоги, який складає 16 років 05 місяців 5 днів та про обовязок бухгалтерії провести остаточний розрахунок із позивачем та виплатити йому компенсацію за невикористану чергову відпустку.

З довідки до акту огляду МСЕК № 053415 серії 12 ААА від 09.11.2015 р. та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА № 122396 від 09.11.2015 р., позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності, який складає 80% та II групу інвалідності (а.с. 7-8).

В подальшому ОСОБА_2 звернувся до Державної пенітенціарної служби України з заявою (рапортом) від 07.12.2015 р. про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності, внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно протоколу № 1-16 від 18.01.2016 р. засідання комісії Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби було призупинено розгляд питання про призначення ОСОБА_2В одноразової грошової допомоги особам, інвалідність та відсоток втрати працездатності у яких встановлена за період з 07.11.2015 р. до 09.12.2015 р., оскільки порядок та умови призначення такої допомоги законодавчо не врегульовані, а тому комісія вирішила направити відповідні запити до Міністерства соціальної політики України та Міністерства юстиції України.

Також, з листа ДПтС України від 03.03.2016р. №4/3-1787-16/3-1426, надісланого позивачу на його звернення вбачається, що матеріали для призначення та виплати одноразової грошової допомоги були розглянуті на засіданні комісії Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (протокол від 18.01.2016 №1-16). Згідно з рішенням вказаної комісії розгляд документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги особам, яким групу інвалідності та відсоток втрати працездатності було встановлено з 07.11.2015р. по 09.12.2015р., було призупинено до законодавчого врегулювання порядку призначення та виплати вказаної допомоги особам цієї категорії.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" правовою основою діяльності Державної кримінально - виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 5 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію" , а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників Національної поліції, які не мають спеціальних звань.

Відповідно до а . 3 п. 15 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" (в редакції чинній на час розгляду питання про призначення допомоги).

Згідно із ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (чинного до 09.11.2015 р.) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

В свою чергу Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок №850).

Пунктом 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (пп.2 п. 3 Порядку №850).

Працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у звязку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного звязку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не повязане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, імя та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України) (п. 7 Порядку №850).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сімї загиблого (померлого) працівника міліції (п. 8 Порядку №850).

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 9 Порядку №850).

Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (п. 10 Порядку №850).

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п. 11 Порядку №850).

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 вересня - 1378 гривень.

Так, ОСОБА_2 звільнений 23.10.2015 р. у званні старшого прапорщика внутрішньої служби, яке відноситься до молодшого начальницького складу, що передбачено п. 2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 та 09.11.2015 р. (дата встановлення інвалідності ІІ групи) отримав право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, яке закріплено Законами України "Про державну кримінально - виконавчу службу", "Про Національну поліцію" та Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Таким чином Державною пенітенціарною службою України в порушення вимог передбачених п. 9 Порядку № 850 не було прийнято у місячний строк рішення про призначення ОСОБА_2 грошової допомоги, а тому відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, яка виразилася у неприйнятті відповідного рішення на користь позивача.

Що стосується позовних про визнання протиправною бездіяльності управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області та Піщанської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№59) щодо вирішення питання про призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги звязку із визначенням йому II групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в органах державної кримінально-виконавчої служби України, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки відповідачами на виконання вимог п. 8 Порядку № 850 були направлені документи для прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Отже, належним способом захисту права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, яка настала в період проходження служби, буде зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти відповідне рішення.

При ухваленні рішення в даній справі суд також керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71, ст. 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, суд приходить до переконання, що наявні всі підстави для часткового задоволення адміністративного позову та визнання протиправною бездіяльності Державної пенітенціарної служби України щодо не прийняття рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 Володимировичу II групи інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в органах державної кримінально-виконавчої служби України та зобов'язання Державної пенітенціарної служби України, з урахуванням висновків суду, прийняти рішення про призначення інваліду ІІ групи ОСОБА_2, одноразової грошової допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання в період проходження служби в органах державної кримінально-виконавчої служби України у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - інваліди I та II груп.

Беручи до уваги вищезазначені норми законодавства, те що позивач являється інвалідом ІІ групи, і зв'язку з чим при поданні позовної заяви ним судовий збір не був сплачений, доказів про інші витрати позивачем не надано, а тому підстав для стягнення з відповідача судових витрат суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної пенітенціарної служби України щодо не прийняття рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 Володимировичу II групи інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в органах державної кримінально-виконавчої служби України.

Зобов'язати Державну пенітенціарну службу України, з урахуванням висновків суду, прийняти рішення про призначення інваліду ІІ групи ОСОБА_2, одноразової грошової допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах державної кримінально-виконавчої служби України у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_1