Справа № 740/1436/16-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 740/1436/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб О.М. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Генчмазлумо І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, у якому просить визнати неправомірними дії Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області щодо відмови йому в перерахунку пенсії за вислугою років та зобов'язати Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області перерахувати його пенсію за вислугу років, на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 03.02.2016, № 18-78 про розмір суми місячної (чинної) заробітної плати (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015, № 1013), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до ч. 1, ч. 12, ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, № 1789-ХІІ (в редакції від 20.01.2005, № 2377-IV), у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати з посади прокурора Бобровицького району, з якої йому призначена пенсія (вийшов на пенсію), без обмеження її максимального розміру та виплачувати її, починаючи з 01 січня 2016 року, посилаючись на слідуючі обставини: з 31.07.1989 по 30.04.2013 року він працював на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2016 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії за вислугою років. Зобов'язано Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області перерахувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 03.02.2016 року № 18-78 про розмір суми місячної (чинної) заробітної плати (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до ч. 1, ч. 12, ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, № 1789-ХІІ (в редакції від 20.01.2005 року, № 2377-IV), у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати з посади прокурора Бобровицького району, з якої йому призначена пенсія (вийшов на пенсію), без обмеження її максимального розміру та виплачувати її починаючи з 01 березня 2016 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 15 листопада 2005 року перебуває на обліку в Ніжинському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України (далі Відповідач), являється пенсіонером органів прокуратури України.

Його загальний страховий стаж складає понад 30 років, в тому числі на прокурорсько-слідчих посадах - біля 25 років.

Пенсія йому була призначена (періодично перераховувалася і виплачується) у розмірі 90 відсотків від суми середньомісячної (чинної) заробітної плати (з якої будо сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), з посади прокурора Бобровицького району, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, № 1789-ХІІ (в редакції від 20.01.2005, № 2377-IV, далі Закон № 2377-IV), який на час призначення її максимального розміру не встановлював.

Після виходу на пенсію, отримуючи пенсію і заробітну плату, він продовжував працювати на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Чернігівської обл., звідки звільнився 30.04.2013 року за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (ст. 38 КЗпП України).

23.02.2016 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою (за встановленою органами Пенсійного фонду України формою), про перерахунок його пенсії за вислугою років, на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 03.02.2016, № 18-78 про розмір суми середньомісячної заробітної плати з відповідної прокурорсько-слідчої посади (прокурора Бобровицького району), з якої він вийшов на пенсію, відповідно до ч. 1, ч. 12, ч. 17 ст. 50-1 Закону № 2377-IV (чинного на час призначення йому пенсії), у розмірі 90 відсотків місячного (чинного) заробітку, без обмеження її максимального розміру.

Листом від 09.03.2016, № 1228/03 відповідач відмовив йому в такому перерахунку пенсії (рішення від 09.03.2016, № 1228/03), мотивуючи тим, що раніше призначені пенсії не перераховуються з 01.06.2015 р. згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VІІІ. Крім цього, відмову у перерахунку пенсії відповідач пов'язує з незабезпеченням Кабінетом Міністрів України прийняття нормативно - правових актів, необхідних для реалізації статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Позивач вважає таке рішення відповідача не відповідає Конституції України і законам України, які регулюють правовідносини у сфері пенсійного забезпечення працівників і пенсіонерів органів прокуратури України і є неправомірним, а тому звернувся до суд з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті неодноразово змінювалась.

Згідно ст. 50-1 ч. 13 Закону України "Про прокуратуру" обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

До ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились зміни.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст.50-1 Закону №1789, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону №3668-VІ не змінювались.

Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.ч. 13, 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 р., було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення зміндо Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 р. встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Згідно довідки прокуратури Чернігівської від 03.02.2016 року виданої ОСОБА_2, заробітна плата на посаді прокурора Бобровицького району Чернігівської області з якої йому призначена пенсія, встановлена з 01.12.2015р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015р. №1013 становить, грн.: посадовий оклад 2600,00; надбавка за класний чин 135,00; надбавка за вислугу років (40%) 1094,00.

Доплати , які передбачені чинним законодавством: надбавка за виконання особливо важливої роботи (70%) 2680,30; матеріальна допомога для оздоровлення (1/12) 542,44; матеріальна допомога для вирішення соц.- побутових питань (1/12) 542,44; щомісячна премія (191%) 12432,76.

Всього: 20026,94 (Двадцять тисяч двадцять шість грн. 94 коп.)

На всі виплати, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Сума заробітної плати, на яку нараховуються єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, становить 23426 грн.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а 5 змінений.

Однак, у зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а 5 змінений.

Таким чином, на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України не виконано покладеного на нього обов'язку щодо визначення порядку перерахунку пенсії.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 27.05.2013 року по справі «Суханов та Ільченко проти України» першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в «інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

Більш того, Європейський Суд вказав, що Кабінет Міністрів України мав визначити розмір надбавки до пенсії, однак, жодного рішення з цього приводу прийнято не було. Таким чином, у даному випадку відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені ст.1 Першого протоколу, так як заявники мали «законне сподівання» на перерахунок пенсії.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, передбаченого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (параграфи 51-56) та потягнула за собою стягнення на користь заявників справедливої сатисфакції.

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини також викладено й у справі «Будченко проти України», в якій Суд вказав, що Уряд України повинен запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Відповідно до п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 р., якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що невизначення Кабінетом Міністрів України щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям, не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Разом з тим, безпідставними також є посилання УПФУ на набрання законної сили новим Законом України «Про прокуратуру», за яким втратила чинність ст. 50-1 попереднього закону, та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року, яким встановлено максимальний розмір пенсії прокурора.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 та ч.1 ст. 58 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Більше того, судова колегія відхиляє посилання апелянта на п. 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, за яким у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Апеляційна інстанція наголошує, що вищезазначене положення стосується виключно призначання нових пенсій, а не перерахунку вже призначених.

Відповідачем не надано докази на підтвердження правомірності своїх дій, в той же час позивачем надано достатньо доказів та обґрунтувань своїх позовних вимог.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Виходячи з наведеного, а також системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 11 липня 2016 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.