Справа № 297/610/16а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 р. Справа № 876/3406/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретар судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області про повернення позовної заяви від 07 квітня 2016 року у справі №297/610/16-а за позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної служби УПП ДНП роти №5 батальйону 2 Маленчука Олександра Володимировича, Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

17.03.2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до інспектора патрульної служби УПП ДНП роти №5 батальйону 2 лейтенанта поліції Маленчука Олександра Володимировича, Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Києві, просив визнати протиправними дії інспектора патрульної служби УПП ДНП роти №5 батальйону 2 лейтенанта поліції Маленчука Олександра Володимировича, скасувати постанову серії ПС2 №606000 від 04.03.2016р. про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді 255 грн., закрити провадження у справі відповідно до п.1 ст.247 КУпАП.

Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2016р. адміністративний позов повернено позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2016р. про повернення заяви та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що питання судового збору, крім Закону України «Про судовий збір» регулюється іншим законодавством, зокрема, ч.4 ст.288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Вказаний припис ст.288 КУпАП не вступає в колізію з положеннями ст.5 Закону України «Про судовий збір». Крім того, вказує, що норми ч.4 ст.288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного апелянт вважає, що звільнений за сплату судового збору за подання вказаного позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу судді суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суддя Берегівського районного суду Закарпатської області виходив з того, що адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності розглядаються в порядку КАС, згідно норм якого, а також норм Закону України «Про судовий збір», позивачі за подання до суду даної категорії позовів не звільнені від сплати судового збору. Суддею вказано, що оскільки вказівки ухвали судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2016р. про залишення позовної заяви без руху позивачем в установлений п'ятиденний строк після отримання її копії не виконані, тому заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

З таким висновком судді суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI (далі - Закон №3674-VI), стаття 5 якого встановлює пільги щодо сплати судового збору.

Законом №3674-VI особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об'єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Однак, відповідно до ч.4 ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Такий припис у ст.288 КУпАП не вступає в колізію з положеннями статті 5 Закону №3674-VI, оскільки коло осіб і коло вимог, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним. Закон №3674-VI не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям цього Закону (пункт 1 частини 3 статті 10 Закону №3674-VI).

Таким чином, відносини щодо звільнення від сплати судового збору врегульовуються не тільки ст.5 Закону України «Про судовий збір», яка не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, а й іншими законами України.

Крім того, у цьому випадку необхідно виходити з того, що норми частини 4 статті 288 КУпАП є спеціальними нормами у порівнянні з нормами Закону України «Про судовий збір».

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом у справах від 27.11.2015р. (К/800/49908/15), від 29.10.2015р. (К/800/25608/15), 15.12.2015р. ( К/800/9155/14).

Варто також врахувати, що постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» постановлено взяти до уваги та довести до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних судів та місцевих загальних судів Довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір» згідно з якою, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Підсумовуючи вказане, колегія суддів приходить до переконання, що висновок судді суду першої інстанції про недодержання позивачем при подачі позовної заяви вимог ст. 106 КАС України не відповідають вимогам закону.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 204 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суддею суду першої інстанції порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 07 квітня 2016 року у справі №297/610/16-а про повернення позовної заяви скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повни текст Ухвали складено 05.07.2016р.