Справа № 817/522/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2016 р.Р і в н е 817/522/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дубровицької об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - Дубровицька ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.01.2016 № та податкової вимоги від 27.01.2016 №3-23.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що висновки в акті перевірки не відображають фактичні обставини справи, зазначені в ньому порушення вимог податкового законодавства є надуманими, та не підтверджені документами. Крім того, зазначила, що відсотки за користування кредитом, нараховані кредитором відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню, а тому позивач правомірно не включив до річної податкової декларації за 2013 рік суму анульованої банком заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом, яка не є його доходом.

На адресу суду 13.06.2016 надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі позивача та уповноваженого представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, подав письмові заперечення. В їх обґрунтування зазначив, що за результатами перевірки позивача встановлено, що останнім отримано дохід у вигляді додаткового блага від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 40408,76 грн., який не відображено ним у декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік. Таким чином, на думку податкового органу позивачем порушено пп.14.1.147 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 та п.179.1 с.179 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим податковим органом правомірно та обґрунтовано прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. З таких підстав, просив в задоволенні позову відмовити.

Крім того, в судовому засіданні 14.06.2016 ухвалою суду постановленою без виходу судді до нарадчої кімнати, згідно вимог ст.55 КАС України, допущено правнаступництво відповідача, а саме замінено первинного відповідача - Дубровицьку ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області його правонаступником - Сарненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області.

За таких обставин, враховуючи вимоги частини 6 статті 128 КАС України та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку поро можливість проведення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, на основі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

21.12.2015 Дубровицькою ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області проводилася документальна позапланова невиїзна перевірка щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, про що складено відповідний акт перевірки №427/17/НОМЕР_1 від 21.12.2015 (а.с.29-33).

Висновками акта перевірки №427/17/НОМЕР_1 від 21.12.2015 встановлено порушення позивачем:

- пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, пп..168.1.3 п.168, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2013 в сумі 6640,09 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, Дубровицькою ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.01.2016 про збільшення суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, в сумі 8300,11грн., з них за основним платежем: у розмірі 6640,09грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1660,02грн. (а.с.27).

В обґрунтування правомірності прийнятого рішення відповідачем зазначено, що згідно із відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб, вбачається отримання позивачем доходу в сумі 40408,76грн. за ознакою доходу "126" як додаткове благо.

З огляду на це, відповідачем надіслано запит до АТ "Райффайзен Банк Аваль" №886/479/17-29 від 02.09.2014 про надання відповідної інформації.

Листом №04-2-0/2306 від 09.10.2014 АТ "Райффайзен Банк Аваль" підтверджено інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів позивачу у вигляді анулювання кредитної заборгованості в сумі 40408,76грн.(період включення в 1-ДФ II квартал 2013 року). Крім того, в листі міститься інформація про повідомлення ОСОБА_1 про анулювання заборгованості, шляхом укладення відповідного договору в порядку передбаченому п.п.164.2.17 "д" ПК України (а.с.35-36).

За таких обставин, АТ "Райффайзен Банк Аваль" включив суми анульованого боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника, і сплаченого з них податку за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, водночас сума доходу позивачем не задекларована.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з Податковим кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно із приписів п. 163.1 ст.163 цього Кодексу, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2. п.164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, відповідно до п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Таким чином, згідно з приписів ПК України, визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, та як наслідок збільшує майновий стан платника податків.

Водночас, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства.

Поряд з цим, відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

З долученого до матеріалів справи листа АТ "Райффайзен Банк Аваль" №04-2-0/2306 від 09.10.2014 вбачається, що банком здійснено анулювання заборгованості за договором кредиту, що включає заборгованість за нарахованою пенею в розмірі 40408,76 грн.

У зв'язку із чим, суд прийшов до висновку, що прощена боржнику неустойка (пеня) не є його доходом, як наслідок - додатковим благом, оскільки такі суми безпосередньо боржником не отримуються.

Стягнення неустойки за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин на підставі цивільного законодавства , банк може як стягувати такі суми, так і не стягувати.

За таких обставин, прийняте на підставі вищезазначеного акту перевірки податкове повідомлення-рішення № від 06.01.2016 про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи в сумі 8300,11 грн., з них за основним платежем: у розмірі 6640,09 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1660,02 грн. - є необґрунтованим та безпідставним.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, в даному випадку Дубровицька ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області.

Водночас відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги - є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 06.01.2016 № та податкову вимогу від 27.01.2016 №3-23.

Присудити на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Сарненської обє'днаної державної податкової інспекції Головного туправління ДФС у Рівненській області.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.