Справа № 755/5879/16-а
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді САВЛУК Т.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати здійснити перерахунок призначеної пенсії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва з вимогою визнати протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва від 16.03.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі її заяви від 11.02.2016 року та долученої до неї довідки Генеральної прокуратури України №18-110зп від 10.02.2016 року про заробітну плату за посадою, яку вона обіймала до звільнення з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію, та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 згідно довідки Генеральної прокуратури України від 10.02.2016 року №18-11-зп про заробітну плату за посадою, яку вона обіймала до звільнення з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію, відповідно до вимог частини 13, 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) у розмірі 90% від середнього заробітку, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України №18-110зп від 10.02.2016 року, з 01 березня 2016 року без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі перерахованої та виплаченої пенсії за минулий час, тобто з 01 грудня 2015 року.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, посилається на те, що з 24 червня 2005 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва і отримує пенсію, призначену відповідно до положень ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру». У зв'язку з черговим підвищенням заробітної плати на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати. Особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача з проханням провести перерахунок раніше призначеної йому пенсії і встановити новий розмір пенсії виходячи з більш високого заробітку, яка зазначена у довідці Прокуратури міста Києва від 15.03.2016 року, та долучена до поданої заяви, однак відповідач відмовив у проведенні перерахунку. Позивач вважає, що відповідач не вірно трактує закон про його дію в часі, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Правовідносини щодо пенсійного забезпечення з державою у позивача виникли з 24 червня 2005 року, тобто до прийняття законодавчих актів, на які посилається відповідач у своєму листі як на підставу відмови у здійсненні перерахунку пенсії, а норма Закону, на яку посилається відповідач, може застосовуватись до працівників лише при виході на пенсію після прийняття і вступу в закону силу даного Закону.

04 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва відкрите провадження у адміністративній справі в порядку скороченого провадження.

29 квітня 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшли заперечення Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві разом з клопотанням допустити процесуальне правонаступництво - замінити Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва на правонаступника Лівобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

10 травня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу допустити процесуальне правонаступництво відповідача по справі - Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва його правонаступником Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в межах розгляду адміністративної справ за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати здійснити перерахунок призначеної пенсії.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи та наведені відповідачем підстави для відмови у задоволенні позову, які викладено у письмових запереченнях на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження, як це передбачено ст. 183-2 КАС України.

Судом встановлено, що з 24 червня 2005 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва (правонаступником прав та обов'язків якого виступає Лівобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві) та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90% відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

16 березня 2016 року позивач звернулась до Управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі міста Києва із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

16 березня 2016 року (вих. №192/01/К-216) Управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі міста Києва, у відповідь на звернення ОСОБА_1, повідомило про відмову у проведенні позивачу перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються по ряду законів, в тому числі ЗУ «Про прокуратуру», а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру».

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру" в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру", зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Відповідно до статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру" у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру" щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратило чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

У відповідності до норм Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії, внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру", відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, станом на день проведення перерахунку пенсії набув чинності Закон України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавці актів України", який встановлює низку змін до законів, які регулюють питання пенсійного забезпечення громадян.

Зокрема, з 01.01.2015 розмір пенсії за віком та вислугою років, які призначаються за нормами Закону України «Про прокуратуру» становлять 60 % заробітної плати.

Однак, відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ, положення яких - щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-УІ не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, частиною 13 статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру" передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно положень ч.18 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законами № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» і № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ і № 1166-VII не зазнали.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 у справі № К/800/6054/15.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону № 1789-ХІІ в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України в постановах № 21-348а13 від 10.12.2013 року, № 21-445а13 від 17.12.2013 року.

Відповідно до Закону України № 213 від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» частину п'ятнадцяту статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793 із наступними змінами) замінено чотирма частинами такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року за №1013 «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» підвищено заробітну плату працівників прокуратури.

Таким чином, з прийняттям постанови КМ України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 09 грудня 2015 року №1013 виникли підстави для перерахунку пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний провести перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячного чинного заробітку, з урахуванням стажу роботи в органах прокуратури, який перевищує максимальний граничний вік задля отримання пенсії даного виду, і при перерахунку мають бути взяті до уваги збільшені показники підвищення заробітної плати, з урахуванням довідки Генеральної прокуратури України від 10 лютого 2016 року за № 18-110зп, яка надана позивачем для проведення перерахунку пенсії та в ксерокопії долучена до матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати здійснити перерахунок призначеної пенсії є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії, з урахуванням збільшених показників підвищення заробітної плати, що підтверджується довідкою Генеральної прокуратури України від 10 лютого 2016 року за № 18-110зп, з розрахунку 90% від заробітної плати позивача, враховуючи стаж роботи позивача в органах прокуратури, оскільки такий розрахунок відповідає положенням статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла станом на день призначення пенсії позивачу, в свою чергу відповідачем не наведено будь-яких правових підстав правомірності нарахування та виплати позивачу пенсії у розмірі, що підлягає до оспорення, задля спростування встановлених судом обставин.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру", 8-11, 17-19, 41, 69-71, 94, 100, 160-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати здійснити перерахунок призначеної пенсії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Лівобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 згідно довідки Генеральної прокуратури України від 10 лютого 2016 року за № 18-110зп про заробітну плату за посадою, яку обіймала ОСОБА_1, у зв'язку з виходом на пенсію, відповідно до вимог частини 13, 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІ) у розмірі 90% від середнього заробітку, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України від 10 лютого 2016 року за № 18-110зп, з 01 січня 2016 року без обмеження розміру виплати пенсії.

Стягнути з Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

С у д д я: