Справа № 826/26589/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретаря судового засідання Тищенко Н.В., за участю представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України, яким з урахуванням позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління МВС України в місті Києві від 06.11.2015 за №1027 о/с; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України поновити його на посаді в органах Міністерства внутрішніх справ України рівнозначній посаді заступника начальника управління - начальника відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління МВС України в м. Києві, з якої ОСОБА_3 було звільнено; стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 06.11.2015 і до моменту фактичного поновлення на роботі; допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 06.11.2015 за №1027 о/с «Щодо особового складу» в частині щодо звільнення ОСОБА_3 прийнято всупереч чинного трудового законодавства, зокрема порушено ст. 49-2 Кодексу законів про працю України. Окрім цього, позивач вказує на те, що при його звільнені через скорочення штатів йому не було запропоновано іншу роботу у системі органів внутрішніх справ України та не було враховано наявність у позивача переважного права на залишення на роботі у системі органів внутрішніх справ.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2016 р. у задоволені позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач видав спірний наказ в межах повноважень, у спосіб та відповідно до діючого законодавства, що свідчить про його правомірність і відсутність підстав для його скасування.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.03.2016р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами аналогічними позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Інші сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 24.07.1999 ОСОБА_3 прийнято на службу в органи внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві №1027 о/с від 06.11.2015 підполковника міліції ОСОБА_3 звільнено з посади заступника начальника управління карного розшуку - начальника відділу боротьби з організованою злочинністю у відповідності з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі п.п. «г» (через скорочення штатів) пункту 64 у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік).

Не погодившись з даним наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 №580-VIІI «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIІI), а також Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення).

Так, відповідно до ст. 1 Закону №580-VIІI національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до п.1 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIІI він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Так, 06.08.2015 Закон №580-VIІI було опубліковано в Голосі України №141-142. Тобто, позивач був попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону із моменту опублікування закону за три місяці.

Приписами пунктів 9,10,11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

В контексті наведеного слід зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачають вирішення питання щодо подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 року. Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Отже, Законом передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

З аналізу вказаних норм слідує, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI.

Згідно із пп. «г» п. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не подавав рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації. Також відсутні відомості про надходження заяви від позивача на службу до поліції.

Зазначене представником позивача у судовому засіданні не спростовано.

Таким чином, позивач не скористався наданим йому Законом правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліції та не підтвердив свою згоду проходити подальшу службу в поліції.

Враховуючи, що станом на 06.11.2015 року позивач не був прийнятий на службу в органи поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головне управління МВС України в м. Києві діяло на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу від 06.11.2015 №1027 о/с про звільнення підполковника міліції ОСОБА_3 з посади заступника начальника управління карного розшуку - начальника відділу боротьби з організованою злочинністю у зв'язку із скороченням штату - задоволенню не підлягають. Решта ж позовних вимог є похідними від первинної, а тому також не підлягають задоволенню.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 08.07.2016р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.