Справа № 419/1365/16-а
Суддя: Іванова О. М.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 419/1365/16-а
Провадження № 2-а/419/22/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,

при секретарі Краснопольському С.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

Т. А.,ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар Луганської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 до Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач звернувся до Муратівського сільського голови ОСОБА_7 з заявою від 07.09.2015 року, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства, розташованих в межах с. Муратове та с. Капітанове, Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області. Бажане місце розташування ділянок: орієнтованою площею 380,64 га. стосовно земельних ділянок за заявою ОСОБА_6 № П-01 від 07.09.2015 року щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 380,64 га. в оренду на 49 років, для ведення фермерського господарства, розташованих в межах населених пунктів, які за даними державного земельного кадастру, враховуються в Муратівській сільській раді Новоайдарського району Луганської області за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, та вказано на графічному матеріалі, який був наданий до заяви. Заява була прийнята відповідачем 07.09.2015 р. вхідний номер № П-01.

16.03.2016 року під час п`ятдесятої сесії шостого скликання відповідач розглянув заяву позивача та прийняв рішення № 50/1 від 16.03.2016 року, яким відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, вказаних в заяві: вх. № П-01 від 07.09.2015 року.

Позивач вважає, що в зазначеному рішенні не наведені конкретні підстави для відмови, в ньому є лише загальне посилання на Земельний кодекс України, Закони України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", "Про землеустрій", "Про оренду землі", "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про фермерське господарство", "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності у зв'язку з їх розмежуванням".

Позивач вважає рішення Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області п`ятдесятої сесії шостого скликання № 50/1 від 16.03.2016 року, в частині відмови в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, вказаних в заяві вх. № П-01 від 07.09.2015 року протиправним.

На підставі вищенаведеного, позивач просив суд скасувати рішення Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, зобов`язати вчинити певні дії та стягнути з Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області судові витрати в розмірі 551,20 грн. та судові витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, прийшов до висновку , що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до Муратівського сільського голови ОСОБА_7 з заявою від 07.09.2015 року, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства, розташованих в межах с. Муратове та с. Капітанове, Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області. Бажане місце розташування ділянок: орієнтованою площею 380,64 га. стосовно земельних ділянок за заявою ОСОБА_6 № П-01 від 07.09.2015 року щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 380,64 га. в оренду на 49 років, для ведення фермерського господарства, розташованих в межах населених пунктів, які за даними державного земельного кадастру, враховуються в Муратівській сільській раді Новоайдарського району Луганської області за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, та вказано на графічному матеріалі, який був наданий до заяви (а.с.10-12). Заява була прийнята відповідачем 07.09.2015 р. вхідний номер № П-01 (а.с.8-9).

16.03.2016 року під час п`ятдесятої сесії шостого скликання відповідач розглянув заяву позивача та прийняв рішення № 50/1 від 16.03.2016 року, яким відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, вказаних в заяві: вх. № П-01 від 07.09.2015 року (а.с.29).

Позивач вважає, що в зазначеному рішенні не наведені конкретні підстави для відмови, в ньому є лише загальне посилання на Земельний кодекс України, Закони України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", "Про землеустрій", "Про оренду землі", "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про фермерське господарство", "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності у зв'язку з їх розмежуванням".

Позивач вважає рішення Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області п`ятдесятої сесії шостого скликання № 50/1 від 16.03.2016 року, в частині відмови в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, вказаних в заяві вх. № П-01 від 07.09.2015 року протиправним.

Відповідно до ст.ст. 5, 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» , відповідач є органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, земельні ділянки є нерухомим майном.

Земельним кодексом України (ст. ст. 38, 39) визначено, що земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування за цільовим призначенням відносяться до земель житлової та громадської забудови. Використання цих земель повинне здійснюватись відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За приписами ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно п.3 ст.123 Земельного кодексу України, «відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку».

Отже, закон встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, пославшись на загальне законодавство України, взагалі не мотивувавши своє рішення про відмову позивачу, як того вимагають приписи ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.

Серед критеріїв принципів, які повинні застосовуватись суб'єктом владних повноважень при прийнятті ними рішень та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень (ст.2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб'єкта владних повноважень має прийматися обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень зазначеному критерію для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, як таке, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стосовно стягнення судових витрат, пов'язаних з оплатою допомоги адвоката в сумі 15000 грн., згідно з договором про надання правової допомоги № 190416/01 від 19.04.2016 року, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 87 КАС України - до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 90 КАС України - витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20 грудня 2011 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Статтею 8 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 травня 2016 р. - 1450 гривень.

Час протягом якого надавалась правова допомога, у судових засіданнях суду першої інстанції, склав 1 годину 30 хв. Сума відшкодування становить 870 гривень ( 1450 х 40 % х 1.5 години = 870).

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката в сумі 15 000 грн. підлягають частковому задоволенню.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 КАС України, адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 116, 122, 123 Земельного кодексу України, ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство», керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 18, 87, 90, 94, 99, 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 до Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення пятдесятої сесії шостого скликання Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області №50/1 від 16.03.2016 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 380,64 га. в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства, вказаних в заяві №П-01 від 07.09.2015 року.

Зобов`язати Муратівську сільську раду Новоайдарського району Луганської області розглянути заяву ОСОБА_6 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 380,64 га. в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства відповідно до вимог ст. 122, ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області (Код ) на користь ОСОБА_6 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок та судові витрати на правову допомогу в розмірі 870 (вісімсот сімдесят) гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новоайдарський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_8

З оригіналом згідно: суддя: О.М. Іванова

Оригінал постанови знаходиться в матеріалах адміністративної справи № 419/1365/16-а

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2016 року.