Справа № 2-а-9343/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-9343/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем україни

21 липня 2011 року 18 год. 00 хв. суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про зобовязання здійснити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплату заборгованості із щомісячної додаткової пенсії в розмірі мінімальної заробітної плати та сплатити заборгованість з 01.06.2011, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяної здоров'ю, як особі, потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи та віднесеної до категорій 2 за період з 01.12.2010 по 01.06.2011.

Сої вимоги позивач мотивує з посланням на статті 48 та 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та неправомірним застосуванням для нарахування вказаних соціальних виплат постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) даний позов підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово суддею, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

17.06.2011 ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва відкрито скорочене провадження по даній справі. Копія ухвали отримана відповідачем 04.07.2011 з роз'ясненням частини третьої статті 183-2 КАС України.

До прийняття цієї постанови, відповідач заперечень проти позов до канцелярії суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва та отримує пенсію відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до категорій 2, що підтверджується посвідченням серії А № 029431, виданим 22.02.1993, та пенсійним посвідченням № 95, виданим 04.02.1993.

У травні 2011 позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, листом від 23.05.2011 № 7561/06 відповідач відмовив позивачу в задоволенні заяви, зазначивши, що розрахунок пенсії проведено відповідно до чинного законодавства, а тому підстави для її перерахунку відсутні.

Як вбачається із відповіді відповідача, державна пенсія позивачу призначена відповідно до статей 27,28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а щомісячна додаткова пенсія за шкоду в розмірі 15 відсотків відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для перерахунку державної пенсії виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», а тому в задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Щодо щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, суд зазначає наступне.

Статтею 51 цього Закону (у редакції до змін внесених підпунктом 13 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, які визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008) передбачено, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою керувався при призначенні додаткової пенсії відповідач, встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та належать до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у розмірі 15 відсотків до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає стаття 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

У пункті 23 рішення Європейського Суду від 08.11.2005 «КЕЧКО ПРОТИ УКРАЇНИ» вказано, що «…якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними».

Порушення відповідачем права позивача на отримання додаткової пенсії у розмірі, встановленому статтею 51 Закону України «Про статус і соціальне страхування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є порушенням права власності.

Що стосується періоду з якого позов підлягає задоволенню, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку (стаття 100 КАС України).

Судом встановлено, що позов поданий до суду 14.06.2011 та містить вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії з 01.12.2010.

Отже, позовні вимоги з 01.12.2010 по 13.12.2010 заявлено з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України. Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач не подала, поважність причини пропуску вказаного строку в позові не зазначила. Тому позовні вимоги за вказаний період підлягають залишенню без розгляду на підставі 100 КАС України.

За таких обставин, враховуючи положення статті 11 КАС України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання неправомірними дій відповідача в частині розрахунку додаткової пенсії у розмірі меншому ніж передбачено положенням частини першої статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязання його здійснити перерахунок і виплату позивачу додаткової пенсії відповідно до частини першої статті 51 наведеного Закону у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 14.12.2010, з урахуванням раніш виплаченої суми.

Керуючись положеннями статей 19, 22, 46 Конституції України, статтями 48, 51 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статтями 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва в частині здійснення розрахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, у розмірі меншому ніж передбачено частиною першою статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва перерахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену частиною першою статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 14.12.2010, з урахуванням раніш виплаченої суми.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко