Справа № 808/8723/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"06" липня 2016 р. справа №808/8723/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року у справі №808/8723/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 19.11.2015 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №112030000/2015/000061/1 від 21.05.2015 року, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2015/00091 від 21.05.2015 року за ВМД №112030000/2015/007064.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 112030000/2015/000061/1 від 21.05.2015 року, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/00091 від 21.05.2015 року за ВМД №112030000/2015/007064.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Дніпроспецсталь» () є юридичною особою, зареєстрований 15.04.1994 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А 01 №029409 (а.с.12).

Відповідач - Запорізька митниця ДФС є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Митним кодексом України повноваження.

09.02.2012 року між ПАТ «Дніпроспецсталь» (покупець) та «INTERKOMМODITIES SA» (продавець) було укладено Контракт купівлі-продажу №13120156, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує феросплави (товар), кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови поставки якого визначаються у специфікаціях. Продавець продає товар на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010 (а.с.31). Крім того, між ПАТ «Дніпроспецсталь» та «INTERCOMMODITIES SA» були укладені додаткові угоди до вказаного контракту: від 03.08.2012 року, 20.11.2012 року, 14.12.2012 року, 04.12.2013 року, 17.09.2014 року, 30.12.2014 року (а.с.36-42).

Згідно Додатку № 1 до контракту (Специфікація №480 від 12.05.2015 року), продукцією, що поставлялася є: ферованадій у кількості 8,00 тон, ціна за 1 тону 21492,00 дол.. Умови поставки: DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс в редакції 2010 року - усього на 171936,00 дол. США. Загальна вартість за контрактом 1218470,09 євро (а.с.44).

Для проведення митного оформлення поставленого позивачем товару до митного органу 20.05.2015 року подана вантажна митна декларація № 112030000/2015/007064. Відповідно до даної ВМД платежі ввізного мита повинні становити 104543,81 грн., що відображено в графі 47 «Нарахування мита та митних платежів декларації» (а.с.23).

При поданні зазначеної вище ВМД позивачем на підставі ст.53 Митного кодексу України задекларовані наступні документи: зовнішньоекономічний договір №13120156; додаткові угоди до контракту купівлі-продажу №13120156 від 09.02.2012 року: від 04.12.2013 року, від 03.08.2012 року, від 20.11.2012 року, від 14.12.2012 року, від 17.09.2014 року, від 30.12.2014 року; додаток до контракту купівлі-продажу №13120156 від 09.02.2012 року; специфікація № 480 від 12.05.2015 року; інвойс № VN-15-007 від 13.05.2015 року; сертифікат кількості та якості №2038-664-8 під 24.04.2015 року; CMR №255263 від 24.04.2015 року; інвойс № 202-2015 від 12.05.2015 року; витяг із сайту Metal pages б/н та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6).

Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару форми ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі статтями 57, 64 Митного кодексу України - за резервним методом, тобто за раніше визнаною митним органом митною вартістю (а.с.25-26).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Запорізька митниця ДФС дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару (відсутні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості) та містять розбіжності:

- в надісланій сканованій недоброякісній копії CMR №329881 від 25.05.2015 року, яка по суті є документом, що підтверджує укладання договору міжнародного перевезення відсутні умови поставки товару та в графі 5 «Документи що додаються» - йде посилання на невідомий інвойс;

- в пункті 4 контракту від 09.02.2012 №13120156 зазначено, що вантажовідправник згідно з додатком №1, але в додатку №1 специфікації №507 від 15.06.15 п.6 - відсутній вантажовідправник товару;

- в надісланій сканованій недоброякісній копії CMR №329881 від 25.05.2015 в гр.13 зазначена вартість вантажу 335372,47 $, яку неможливо ідентифікувати з вартістю, вказаною в інвойсі від 15.06.15 №VN-15-009.

- у додатково наданій копії контракту від 04.10.2010 №IC/MBR-01-2010 п.4 "Умови поставки" зазначено, що продавець продає товар на умовах DDU - Запоріжжя або FCA - Європейський склад. В документах, наданих до митного оформлення: інвойс №202-2015 від 12.05.2015, інвойсі № VN-15-007 від 13.05.2015, специфікації №480 від 12.05.2015 - умови поставки DAP (а.с.27-30).

Декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; копії МД країни відправлення.

На вказане повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, декларантом були нада пояснення.

21.05.2015 року митним органом надано консультацію щодо митної вартості товару та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2015/000061/1 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2015/00091 за поданою ВМД №112030000/2015/007064 (а.с.61-62, 63-64).

В зазначеній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України як причину у відмові вказано те, що митним органом проведене коригування митної вартості та винесене відповідне рішення.

Також в картці відмови зазначено вимогу про подання позивачем нової ВМД за митною вартістю, визначеною митним органом.

28.07.2015 рокупозивач подав митному органу звернення про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товару визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначено митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України, у зв'язку з незгодою з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів.

Крім того, 21.05.2015 року позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2015/007154, яку прийнято до митного оформлення, та товари були випущені у вільний обіг шляхом надання гарантій (а.с.69).

Не погоджуючись з Рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів №112030000/2015/000061/1 від 21.05.2015, позивач листом від 28.07.2015 року №111/КС-230 звернувся до відповідача з вимогами про скасування спірного рішення та повернути (вивільнити) надану фінансову гарантію, надавши до листа копію платіжного доручення №1159 від 16.07.2015 року на суму 671512,74 дол. США, як доказ сплати постачальнику - «INTERKOMМODITIES SA» за отриманий товар, що є предметом митного оформлення «повторної» ВМД №112030000/2015/007154, вартості отриманого товару за ціною договору (контракту) №13120156 (а.с.65-66).

Листом№777/11/08-70-65 від 04.08.2015 року Запорізька митниця відмовила позивачу в задоволенні вказаної вище вимоги (а.с.73-74).

14.08.2015 року позивач листом №171/1-343 повідомив митний орган, що сума наданої фінансової гарантії (грошова застава) перерахована до Держбюджету (а.с.68).

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з адміністративним позовм до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам частини другої статті 58 МК України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України.

Відповідно до статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі по тексту - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини п'ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначені вище норми МК України відповідають стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна» для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару №112030000/2015/007064 від 20.05.2015 року були подані всі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару митний органом встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.05.2015 року була надана відповідь митному органу стосовно витребування додаткових документів, та пояснення з приводу встановлених розбіжностей:

- наданий договір з третіми особами (контракт №IC/MBR-01-2010 від 04.10.2010 року, специфікація №426, пролонгація);

- у розумінні частини третьої статті 53 МК України, виписка з бухгалтерської документації має підтверджувати митну вартість та повинна бути в наявності. На момент декларування така документація відсутня, оскільки не має правових стосунків з виробником товару, будь-яка інша бухгалтерська документація є обліковою та використовується виключно для здійснення обліку ТМЦ та не відноситься до документів, на підставі яких провадяться розрахунки та обчислюється митна вартість;

- копію митної декларації країни відправлення не має можливості надати, оскільки не має прямих відносин з виробником товару.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, і з цим погоджується колегія суддів, що CMR оформлюється на заводі-виробнику для переміщення товару на митно-ліцензійний склад в Україну, а не на ПАТ «Дніпроспецсталь», тому інвойс, який зазначений у CMR, відмінний від того, що надається на момент декларування, до того ж заповнення графи «Умови поставки» в CMR не є обов'язковим; у специфікації №507 від 25.06.2015 року чітко зазначено «Вантажовідправник - Продавець чи агент за дорученням продавця»; сканована копія CMR оформлена належним чином та придатна до використання. На момент декларування надавався повний комплект документів, який передбачений контрактом, а CMR оформлювалась заводом-відправником, тому номер рахунку та його вартість відрізняється від документів, що заявлялись на момент декларування.

Також судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Дніпроспецсталь» не має відношення до укладання контракту №IC/MBR-01-2010 від 04.10.2010 року, бо не є його стороною. Крім того, визначення митної вартості ввезених позивачем товарів ніяк не залежить від того, за якими умовами склали контракт і інші документи контрагент позивача та його контрагент, які є нерезидентами та укладають контракти на основі їх національного законодавства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам частини другої статті 58 МК України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Таким чином, апелянтом не доведено наявність обставин, визначених частиною третьою статті 53 МК України, для витребування додаткових документів.

Отже, витребування Запорізькою митницею ДФС додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи, які давали змогу Запорізькій митниці ДФС достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Згідно частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 Митного кодексу України.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене Митним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна» при оформленні ВМД №112030000/2015/007064 обрав 6 метод визначення митної вартості (резервний) та як джерело використав митну вартість, яка вже була визнана митним органом, а саме ВМД №112030000/20165/005378 від 22.04.2014 року, але митний орган, прийнявши рішення про коригування митної вартості товарів за тим же 6 методом, встановив іншу ціну.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості Запорізькою митницею ДФС у графі 33 спірних рішень, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Запорізькою митницею ДФС не доведено правомірність рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2015/000061/1 від 21.05.2015 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/00091 від 21.05.2015 року за ВМД №112030000/2015/007064.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року у справі №808/8723/15 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року у справі №808/8723/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак