Справа № 760/6343/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №760/6343/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кізюн Л.І. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А
05 липня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,
суддів: Мамчура Я.С.,
Шостака О.О.,
при секретарі: Вітковській К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України та просив зобов`язати відповідача призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, встановленого ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 29 жовтня 2004 року позивач був звільнений з військової служби у запас за пунктом 67 підпункт «Б» (за станом здоров`я).
Згідно з даними виписки із акта огляду МСЕК від 20 серпня 2009 року позивачу встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
В подальшому, а саме 02 серпня 2011 року, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК позивачу безстроково встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
28 Березня 2016 року позивач звернувся до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності 3 групи внаслідок травми, пов`язаної з проходженням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Листом від 14 березня 2016 року військовий комісар Кіровоградського міського військового комісаріату повідомив ОСОБА_1 про неможливість виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оскільки позивачем інвалідність була отримана у 2009 році, а дія Закону, на підставі якого здійснюється виплата такої допомоги, поширюється тільки на військовослужбовців, які отримали первинно інвалідність після 01 січня 2014 року.
Вважаючи, що йому протиправно було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 48-місячного грошового забезпечення у відповідності до ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у передбаченому законодавством порядку відповідачем не розглядався поданий уповноваженим органом висновок та з цього приводу не приймалося відповідне рішення, а тому вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо непризначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 3 групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та зобов`язання відповідача провести нарахування і виплату йому одноразової грошової допомоги, є передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку, затвердженого вказаною вище Постановою № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з пунктом 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28 травня 2008 року №499, особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу документи згідно з визначеним там переліком.
Відповідно до пункту 11 Положення про військові комісаріати, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року № 389 районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.
За змістом пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28 травня 2008 року №499 рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги приймає головний розпорядник коштів.
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко розмежовані повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України, та, відповідно, прийняттю рішення щодо призначення одноразової допомоги щодо певної конкретної особи має передувати отримання висновку щодо можливості такої виплати від відповідного військового комісаріату.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку уповноважений орган (військовий комісаріат) не подавав відповідний висновок до розпорядника бюджетних коштів (Міністерства оборони України) щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги.
Вказані обставина також підтвердив представник Міністерства оборони України у ході судового розгляду справи, зокрема, вказавши, що у передбаченому законодавством порядку документи щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги не надходили ані на час розгляду справи судом першої інстанції, ані на час перегляду справи в апеляційному порядку.
В свою чергу, представник позивача наполягає на тому, що права його довірителя порушені саме Міністерством оборони України як уповноваженим органом на виплату відповідної допомоги.
Відповідно до ч. 2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Частиною 3 статті 11 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що позивач або відповідач є неналежними, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, за умови, якщо це не призведе до змін підсудності адміністративної справи.
Виходячи зі змісту зазначеної частини статті, на суд першої інстанції покладається право заміни неналежної сторони, однак виключно за згодою позивача.
Таким чином, враховуючи, що обставини щодо ненаправлення відповідного висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на адресу відповідача апелянтом не спростовані, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та зобов`язання відповідача провести нарахування і виплату йому одноразової грошової допомоги, є передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Стосовно клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів, а саме документів, запитуваних ним у ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.05.2016, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на положення ч.4 ст.195 КАС України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 01.06.2010, відповідно до якої суд повинен досліджувати правомірність рішення суб`єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які сталися, або могли статися у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також на тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте, ймовірно, могли мати місце у майбутньому.
Враховуючи те, що адвокатський запит представника позивача було сформовано та направлено на адресу Кіровоградського обласного військового комісаріату після ухвалення оскаржуваного рішення, а також те, що вимоги заявленого клопотання не входять предмету доказування у даній справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про його необґрунтованість та відсутність підстав до задоволення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 11 липня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.