Справа № 826/25874/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 липня 2016 року № 826/25874/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до Генеральної прокуратури України
треті особи Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації
провизнання дій протиправними, зобов»язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративний суду м. Києва з позовом до відповідача Генеральної прокуратури України, треті особи - Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просить:

- поновити процесуальний строк для звернення до суду з позовом у зв»язку із застосуванням механізму досудового врегулювання спору;

- визнати бездіяльність відповідача щодо невидачі відповідного наказу про виплату позивачу грошової допомоги та не встановлення доплати до щомісячного грошового забезпечення за посадою начальника відділу протиправною;

- зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу допомогу у розмірі трикратного місячного забезпечення та, починаючи з 22.07.2015 р., виплачувати позивачу грошове забезпечення на посаді прокурора відділу, виходячи із розміру посадового окладу начальника відділу, як то визначено п. 7 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В судовому засіданні 19.05.2016 р. позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначаючи, що оскільки позивач переведений на іншу посаду та продовжує військову службу за контрактом у Головній військовій прокуратурі України, підстав для виплати йому допомоги та збереження посадового окладу начальника відділу на посаді прокурора відділу немає.

Згідно письмових пояснень Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації право на збереження посадового окладу працівника, віднесеного до категорії 1 постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, наступає при умові вивільнення працівника у зв»язку із скороченням чисельності або штату (п. 1 ст. 40 КЗпП України), про що в трудовій книжці робиться відповідний запис, і влаштуванні його на новому місці роботи (укладенні нового трудового договору), де посадовий оклад виявиться меншим, ніж на попередній роботі. Тільки при зазначених умовах на працівників поширюється дія п. 7 ст. 20 зазначеного Закону і не може застосовуватись в інший спосіб (при переведенні та ін.).

Міністерство соціальної політики України скерувало до суду заперечення на адміністративний позов. Згідно заперечень позивач призваний із запасу на військову службу за контрактом, яку проходить у головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України, разом з тим Міністерством відмічено, що військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу, порядок проходження якої врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами.

Між тим, здійснюючи посилання на п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Міністерством також зауважено, що передбачені законодавством про працю норми оплати праці не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

За результатами судового засідання, дослідивши наявні у справі документи, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши по суті подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, полковник юстиції, у лютому 2015 року призваний із запасу на військову службу за контрактом, яку проходить у Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України.

У справі наявна видана на ім»я позивача копія посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 1) особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, виданого 14.03.2013 р. Між тим, згідно вкладки НОМЕР_2 до посвідчення ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

20.07.2015 р. наказом Генерального прокурора України від 20.07.2015 р. №262-вк у зв'язку зі зміною структури та штатного розпису Генеральної прокуратури України звільнено з посад та зараховано в розпорядження Генерального прокурора України наступних військовослужбовців управління представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, зокрема, у відділі організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень полковника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

21.07.2015 р. наказом Генерального прокурора України №270-вк у зв'язку зі зміною структури та штатного розпису Генеральної прокуратури України призначено на посади згідно зі штатним розписом в управлінні представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України наступних працівників та військовослужбовців, зокрема, у відділі організації представництва інтересів громадянина або держави в судах та при виконанні судових рішень полковника юстиції ОСОБА_1 на посаду прокурора відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 р. у справі №826/24380/15 позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України, Головного військового прокурора про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 21.07.2015 р. №270-вк в частині призначення ОСОБА_1 на посаду прокурора відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України;

- призначити ОСОБА_1 на посаду, рівнозначну посаді, яку він обіймав до проведення організаційно-штатних заходів у Генеральній прокуратурі України;

- в іншій частині позову відмовлено.

Так, зокрема, як встановлено судом у справі №826/24380/15, листом від 05.08.2015 р. №10/5/1-26569-15 Головним військовим прокурором повідомлено позивача про те, що у зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-V1I Генеральним прокурором України виданий наказ від 16.07.2015 р. № 55шц, яким затверджено структуру Генеральної прокуратури України, а наказом Генерального прокурора України від 16.07.2015 р. №56 щц затверджений штатний розпис Генеральної прокуратури України.

Названими наказами у структурі Генеральної прокуратури України утворено Головну військову прокуратуру (на правах департаменту) Генеральної прокуратури України.

За змістом даного листа призначення на посади в новоутвореній Головній військовій прокуратурі (на правах департаменту) Генеральної прокуратури України здійснювалось у відповідності до вимог Закону України «Про прокуратуру» та Порядку підготовки матеріалів для призначення працівників на посади, які входять до номенклатури Генерального прокурора України та які погоджуються з Генеральною прокуратурою України, затвердженого наказом Генерального прокурора України №100 від 17.09.2014 р.

10.11.2015 р. позивач звернувся на ім»я Генерального прокурора України Шокіна В.М. із рапортом (вх. від 12.11.2015 р. №324197-15), в якому просив вирішити питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі трикратного середньомісячного грошового забезпечення та збереження посадового окладу начальника відділу упродовж року, починаючи із 22.07.2015 р., відповідно до п. 7 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У листі від 05.11.2015 р. №105/74/15/3-16018 Управлінням праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, скерованого на адресу Заступника Генерального прокурора України, зазначено, що право на збереження посадового окладу працівника, віднесеного до категорії 1 постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, наступає при умові вивільнення працівника у зв»язку із скороченням чисельності або штату (п. 1 ст. 40 КЗпП України), про що в трудовій книжці робиться відповідний запис, і влаштуванні його на новому місці роботи (укладенні нового трудового договору), де посадовий оклад виявився меншим, ніж на попередній роботі.

Подібну за змістом відповідь Генеральній прокуратурі України надано Міністерством соціальної політики України листом від 30.10.2015 р. №16511/0/14-15/13.

Листом від 20.11.2015 р. №18-2524 вих.15 Генеральною прокуратурою України у відповідь на звернення позивача повідомлено, що з огляду на неповну відповідь Міністерства соціальної політики України щодо нарахування та виплати коштів, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлено повторне звернення до Міністерства із врахуванням статусу військовослужбовця позивача.

Разом з тим, зазначено, що, підставою для нарахування та виплати передбаченої Законом одноразової грошової допомоги в розмірі трикратного середньомісячного грошового забезпечення та збереження посадового окладу начальника відділу є відповідний наказ, який в управління планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту не надходив.

Враховуючи зазначені вище обставини, вважаючи бездіяльність відповідача щодо невидачі відповідного наказу про виплату позивачу грошової допомоги та невстановлення доплати до щомісячного грошового забезпечення за посадою начальника відділу протиправною протиправною, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представника відповідача та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року (в редакції, на час звільнення позивача зі служби) військовослужбовці та члени їх сімей, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, користуються всіма пільгами, передбаченими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Гарантовані державою компенсації та пільги громадянам, віднесеним до першої категорії, встановлено ст. 20 Закону України від 28.02.1991 р. №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на дату звільнення позивача) (далі - Закон №796).

Однією з таких пільг відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону №796 є переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування.

Так, згідно до абз. 2 вказаної норми у разі вивільнення працівників у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників їм виплачується допомога в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також зберігається за їх бажанням посадовий оклад, тарифна ставка (оклад) на новому місці роботи, але не більше одного року. Їм також гарантується працевлаштування з урахуванням їх побажань або можливість навчання нових професій (спеціальностей) із збереженням у встановленому порядку середньої заробітної плати за останнім місцем роботи за весь період перепідготовки, але не більше одного року.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України від 14.10.2014 р. №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697).

Згідно до абз. 4 ч. 4 ст. 27 Закону №1697 військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час звільнення позивача) (далі - Закон №2011) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Нормою ч. 14 ст. 14 Закону 2011 встановлено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, користуються пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, положеннями п. 4.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. №260, визначено, що за особами офіцерського складу, особами рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, із числа осіб, віднесених до першої або другої категорії, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і осіб, віднесених до третьої категорії, призначених у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів на посади з меншими посадовими окладами, на новій посаді зберігаються посадові оклади за попередньою посадою відповідно до законодавства України.

Між тим, вирішуючи позовні вимоги по суті, суд вважає за доцільне зауважити, що визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України від 21.07.2015 р. №270-вк в частині призначення ОСОБА_1 на посаду прокурора відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 р. у справі №826/24380/15, зважаючи на встановлені у справі обставини, а також беручи до уваги здійснений вище аналіз законодавчих положень, жодним чином не впливає на можливість отримання наданих позивачу п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону №796 пільг.

А відтак, проаналізувавши наведені сторонами мотиви та доводи, вивчивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що на позивача, як особу, віднесену до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та, зокрема, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, військовослужбовця, якого звільнено наказом від 20.07.2015 р. №262-вх з військової служби у зв»язку зі зміною структури та штатного розпису Генеральної прокуратури України та зараховано в розпорядження Генеральної прокуратури України, поширюється дія п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону №796, з огляду на що, враховуючи згоду позивача, він має право на отримання допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також збереження посадового окладу, тарифної ставки (окладу) на новому місці роботи, але не більше одного року, у зв»язку із чим заявлені в рамках даного спору позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на наведене, а також беручи до уваги здійснений судом аналіз законодавчих положень, та насамперед задля повного захисту інтересів позивача у даній справі, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, прийнявши рішення у справі про: визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України щодо невидачі наказу про виплату ОСОБА_1 допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також збереження за його бажанням посадового окладу, тарифної ставки (окладу) на новому місці роботи, але не більше одного року, а також зобов»язання Генеральної прокуратури України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з огляду на звільнення наказом від 21.07.2015 р. №270-вк допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати та посадовий оклад, тарифну ставку (оклад) на новому місці роботи, виходячи із розміру посадового окладу начальника відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим позивач є звільненим від сплати судового збору, з огляду на що присудження судового збору на його користь за рахунок відповідача не здійснюється.

Під час судового засідання 19.05.2016 р. позивачем заявлено клопотання, в якому в разі задоволення його позовних вимог просив на підставі ст. 256 КАС України допустити постанову суду до негайного виконання.

Нормою п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України встановлено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163, п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невидачі наказу про виплату ОСОБА_1 допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також збереження за його бажанням посадового окладу, тарифної ставки (окладу) на новому місці роботи, але не більше одного року.

3. Зобов»язати Генеральну прокуратуру України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з огляду на звільнення наказом від 21.07.2015 р. №270-вк допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати та посадовий оклад, тарифну ставку (оклад) на новому місці роботи, виходячи із розміру посадового окладу начальника відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

4. Виконати негайно постанову суду в частині присудження на користь ОСОБА_1 допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також збереження за його бажанням посадового окладу, тарифної ставки (окладу) на новому місці роботи, але не більше одного року - у межах суми стягнення за один місяць.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська