Справа № 2-а-1294/11
Суддя: Куц Т. О.
Дата ухвалення: 2012-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1294/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2012 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Куц Т.О.

при секретарі Ребриній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника заробітної плати, який відповідно до Закону №1058 враховується для обчислення пенсії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобовязати відповідача, з врахуванням передбаченого ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» показника заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії, здійснити відповідний перерахунок і виплату пенсії та зобовязати відповідача усунути порушення діючого законодавства і в подальшому здійснювати нарахування пенсії у відповідності до Закону.

21.12.2010 р. від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про уточнення позовних вимог, просить визнати дії Пенсійного фонду України в м. Комсомольську щодо обчислення та нарахування пенсії неправомірними та зобовязати їх здійснити відповідний перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію починаючи з 01.11.2009 року з одночасним застосуванням умов оптимізації.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від них до суду надійшли письмові заперечення , згідно яких позов не визнають повністю. Відмову провести перерахунок пенсії з розрахунку показника середньої заробітної плати мотивує відсутністю правової підстави для застосування норми, яка регулює інші правовідносини.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача з 15.10.2004 року і отримує пенсію за віком , призначену відповідно до положень ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного:

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на належний соціальний захист у разі втрати працездатності, та встановлення умов пенсійного забезпечення визначені та закріплені в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» /далі по тексту Закон № 1058/, який набув чинності з 01.01.2004 року.

Частиною 4 ст.42 Зазначеного Закону /в первинній редакції/ був передбачений перерахунок пенсії у звязку зі збільшенням страхового стажу, який проводився кожні два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії виходячи із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначеній в ч.1 ст.40 цього Закону.

Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року /далі по тексту Закон № 107-УІ/ були внесені зміни, в т.ч. і до Закону № 1058-ІУ.

Частина 4 ст.42 Закону в редакції Закону № 107-УІ передбачала проведення перерахунку пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після її призначення та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, що визначався згідно із ст.40 Закону № 1058-ІУ .

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року згадані зміни були визнані неконституційними.

Отже, з врахуванням положень ст.ст. 58,152 Конституції України щодо дії нормативно-правових актів в часі, до спірних правовідносин застосуванню підлягають приписи ч.2 ст.40, ч.4 ст.42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в редакції Закону від 09.07.2003 року, якими визначено, що при обчисленні пенсії слід застосовувати показник середньої заробітної плати працівників, занятих у галузях економіки.

Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії встановлено ст..40 зазначеного Закону/в редакції від 09.07.2003 року/, частиною другою якої визначено формулу заробітної плати для обчислення пенсії, де одним з показників, який враховується при обчисленні цієї формулм є Зс середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Отже, поняття «призначення» та «перерахунок» пенсії не є тотожними в розумінні положень Закону № 1058-ІУ, оскільки умови та порядок реалізації права на призначення та перерахунок пенсії розмежовуються ст. 40 та ст. 42 Закону, системний аналіз яких дає підставу дійти висновку, що середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії є незмінною величиною, обчислюється один раз і використовується як складова для призначення пенсії відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону № 1058-ІУ .

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог про застосування умов оптимізації, суд наголошує про наступне:

Вимоги в цій частині обґрунтовані позивачем посиланням на ст. 40 ЗУ №1058, яка регламентує порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії при її призначенні, і є, як наголошувалось раніше, незмінною величиною, що обчислюється один раз і використовується як складова для призначення пенсії відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону № 1058-ІУ. З огляду на зміни, які були внесені до ст.ст. 40,42 ЗУ № 1058 та визнані згодом неконституційними, умови оптимізації, встановлені ч.1 ст.40 ЗУ № 1058, не можуть застосовуватись до періоду, за який враховується заробітна плата для перерахунку пенсії, що настає після її призначення, тому вимоги позивача щодо застосування умов оптимізації задоволенню не підлягають.

Вирішуючи справу відповідно до спрямованості завдання адміністративного судочинства та специфіки предмету судового розгляду, з огляду на критерії, зазначені в ч.3 ст.2 КАС України, суд наголошує про наступне:

Призначивши позивачеві пенсію та здійснюючи її наступний перерахунок в порядку та розмірі, як вони визначені ст. ст. 40, 42 Закону № 1058-ІУ відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені ст.ст.6, 95 Конституції України, з огляду на що суд не вбачає невідповідності оскаржуваної позивачем бездіяльності відповідача вимогам Закону № 1058-ІУ, тому приходить до висновку про відсутність обставин, якими обґрунтовано предявлений позов.

Питання розподілу судових витрат вирішене судом відповідно до положень ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст. 122, 159, 160 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову титаренко ОСОБА_3 - відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до Харківського адміністративного апеляційної суду через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України , а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Т.О.Куц