Справа № 821/213/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/213/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі - Іовіч М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної Поліції України, Центральної атестаційної комісії № 2 Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Національній Поліції України та Центральній атестаційній комісії № 2 Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення (висновку) від 22 січня 2016 року про невідповідність майора міліції ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби через службову невідповідність.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як атестація позивача проведена без будь-яких передбачених законом підстав та з порушенням встановленої процедури її проведення, а тому будь-які рішення прийняті за наслідком такої атестації є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, апелянтом зазначено, що саме оскаржуване рішення порушує його право на проходження служби в органах Національної поліції та стало єдиною і головною підставою звернення із заявою про звільнення з поліції за власним бажанням.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07 листопада 2015 року прийнятий на службу до поліції та призначений на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки в Херсонській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у званні майора поліції, згідно наказу № 13 о/с.

Так, з метою оцінки ділових, професійних та особистих якостей поліцейських, їх освітніх та кваліфікаційного рівнів, на підставі визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність наказом голови Національної поліції України від 20 листопада 2015 року № 210 о/с призначено проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК) та визначені заходи щодо організації її проведення.

Наказом голови Національної поліції України № 195 від 22 грудня 2015 року затверджено персональний склад центральної атестаційної комісії Національної поліції, з відповідними змінами внесеними наказом № 216 від 28 грудня 2015 року

В свою чергу, ОСОБА_1 22 січня 2016 року пройдено атестування, результати якого оформлені протоколом ОП № 15.00002167.0015048 від 22 січня 2016 року.

При цьому, з висновками атестування, позивач ознайомився 29 січня 2016 року, подавши скаргу на вказані висновки голові Центральної апеляційної атестаційної комісії, за результатами розгляду якої вказана скарга залишена без задоволення.

Наказом голови Національної поліції України від 11 лютого 2016 року № 92 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби, згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог, так як оскаржуваним рішенням не порушується право позивача на проходження публічної служби, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про Національну поліцію», атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до ч. 3 ст. 59. ЗУ «Про Національну поліцію», рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно ч. 4 ст. 59. ЗУ «Про Національну поліцію», видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є визначення правомірності прийнятого рішення (висновку) Центральної атестаційної комісії № 2 Національної поліції України від 22 січня 2016 року про невідповідність майора міліції ОСОБА_1 займаній посаді.

В свою чергу, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції зроблено висновок щодо протиправності проведення атестування позивача, у зв'язку з відсутністю визначених Законом України «Про Національну поліцію» підстав для його проведення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В даному випадку, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції підтримано посилання позивача на безпідставність призначення його атестації, а також на порушення процедури її проведення.

При цьому, в межах поданої позивачем апеляційної скарги не оскаржується вищевказаний висновок суду першої інстанції, а тому судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у визнанні протиправним та скасуванні висновків проведеної атестації.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині скасування оскаржуваного рішення (висновків) комісії не підлягають задоволенню, так як позивачем не доведено факту порушення його прав на проходження публічної служби оскаржуваним рішенням, що потребують захисту у судовому порядку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено зі служби в поліції наказом голови Національної поліції України від 11 лютого 2016 року № 92, згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

В даному випадку, саме вказане рішенням суб'єкта владних повноважень про звільнення позивача, створює для нього юридичні наслідки та безпосередньо впливає на його права у межах спірних правовідносин.

При цьому, відповідно до вказаного наказу з органів поліції позивача звільнено за власним бажанням та на підставі поданого ним рапорту, в свою чергу, позивачем не оскаржено вказаного наказу, що свідчить про його фактичну згоду з ним.

Колегія зазначає, що обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

В даному випадку, колегія суддів не вбачає причинно-наслідкового зв'язку між оскаржуваним позивачем рішенням (висновком) комісії та його звільненням зі служби в поліції, так як внаслідок здійснення власного волевиявлення позивачем добровільно припинено перебування на публічній службі, тому оскаржуване рішення (висновки) комісії не порушує його права та інтереси у сфері публічно-правових відносин, а як наслідок таке рішення не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року - без змін.

Судові витрати здійснити за рахунок Державного бюджету.

Ухвала апеляційного суду апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання рішення у повному обсязі, згідно ст. 160 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 12 липня 2016 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло