Справа № 264/3769/13-а
Суддя: Хараджа О. О.
Дата ухвалення: 2013-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3769/13-а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2013 року суддя Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись в м. Маріуполі з адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити виплату недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання дій відповідача протиправними, зобов'язання здійснити виплату недоотриманих сум на оздоровлення за 2011 - 2012 роки.

В обґрунтування позову зазначив, що він є інвалідом ІІ групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, у звязку з чим перебуває на обліку в УПСЗН Іллічівського району Маріупольської міської ради, має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він, як ліквідатор аварії наслідків на ЧАЕС 1 категорії, інвалід ІІ групи, має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати. Виходячи із розміру мінімальних заробітних плат, встановлених Законами України про Державний бюджет на момент виплати, в 2011 році він мав отримати 5365 грн., в 2012 році 5510 грн., проте фактично як у 2011 році, так і у 2012 році, йому виплатили по 120 грн. Відповідач відмовився у добровільному порядку здійснити перерахунок, тому він змушений звертатися до суду для захисту своїх конституційних прав. Просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району протиправними та стягнути недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 - 2012 роки в сумі 10635 грн. також просить поновити йому позовні строку давності у звязку з тим, що на нього вони не розповсюджуються. При цьому посилається на зміст ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08 лютого 1995 року, якою передбачено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи, не обмежується строком давності. Ця стаття кореспондується з п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦКУ, відповідно до якої позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію.

Проте з такими доводами позивача погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Зазначені позивачем правові норми не можуть бути застосовані при вирішенні питання про поновлення строку для звернення до суду з даним позовом, оскільки не регулюють дану сферу правовідносин, яка регулюються Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нормами КАС України.

Відповідно до ст. 76 ЗУ «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» не обмежується строком давності право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи. Між тим, в позові йдеться не про відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоровю, а про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови виплатити позивачу недоотримані суми на оздоровлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік, яка була нарахована йому 14 березня 2011 року, а виплачена у січні 2012 року та за 2012 рік, що була нарахована 17 липня 2012 року, а виплачена у серпні 2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Враховуючи той факт, що позивач звернувся до суду тільки 20 травня 2013 року, тобто після закінчення встановленого законом шестимісячного строку для звернення до суду з позовом, а також те, що ним не наведено поважних причин його пропуску, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 100, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити виплату недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1