Справа № 408/1438/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Булгакова Г.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року справа №408/1438/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 30 травня 2016 р. у справі № 408/1438/16-а (головуючий І інстанції Булгакова Г.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області про визнання дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, апелянт) звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області (далі - відповідач, Управління) про визнання дій (бездіяльності) щодо невиплати пенсії в розмірі встановленого постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2008 р. по справі № 22а-3801/08 протиправною.

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 30 травня 2016 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області про визнання дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень протиправними - було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було в повному обсязі виконано постанову суду, позивачу здійснювалось нарахування та виплата пенсії згідно вказаного рішення аж до 01.12.2011 року, тобто до часу внесення змін в порядок призначення та нарахування пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, у правовідносинах щодо перерахунку та виплати пенсій, відповідно до яких були прийняті конкретні судові рішення, які в силу Конституції України, як нормативного акту вищої юридичної сили, обов'язкові до виконання.

Крім того, апелянт зазначив, що посилання відповідача на постанову КМУ №1210 від 23.11.2011 року, як підставу для припинення перерахунку пенсії з кінця 2011 року є необгрунтовними та безпідставними, оскільки даний нормативний акт не скасовує судові рішення, які вступили в законну силу та не відміняє обов'язковість їх виконання.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 належить до першої категорії як особа, що є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 23.04.2003 р. та йому встановлена 2 група інвалідності за захворюванням,пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 06.05.2004 року. (а.с. 14).

Відповідно до постанов Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2008 р. по справі № 22а-3801/08 та від 09.06.2009 р. по справі № 2а-14/09/1204 позивачу з 01.01.2006 р. по 31.12.2007 p.. та з 22.05.2008 р. по 01.12.2011 р. було перераховано пенсію у відповідності норм ст.. 49,50,ч. 4 ст. 54 вказаного Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75%мінімальної пенсії за віком.

До 01.12.2011 року позивачеві основна та додаткова пенсія виплачувалася в розмірі, визначеному постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2008 року у справі №22а-3801/08.

З 01.12.2011 року пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», а з 01.01.2012 року - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Виплата за судовими рішеннями основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком позивачу здійснювалася до 01.11.2011 року, що не оспорюється сторонами.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи, не заперечуються сторонами та не є спірними. Колегією суддів встановлено, що спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача у справі - пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії у розмірах, встановлених постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2008 року у справі №22а-3801/08 та продовження виплати пенсії з 01.12.2011 року у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011р., №1210 від 23.11.2011 року.

Згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 року ( в редакція, яка діяла на момент виникнення спірних відносин, далі Закон №796) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону №796 визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

В той же час, Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені прикінцеві положення пункту 4 певним змістом, яким серед іншого установлено, що у 2011 році норми і положення статей 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 745 від 6 липня 2011 року, якою встановлено зовсім інші розміри основної державної та додаткової пенсії, передбачені ст. ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначена постанова набрала чинності 23.07.2011 року (Урядовий кур'єр вiд 23.07.2011 - № 133).

Таким чином, виплата основної та додаткової пенсії відповідно статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.07.2011 року здійснюються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідні роки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», прийнятою на 2012 рік, встановлено, також зовсім інші розміри основної державної та додаткової пенсії, передбачені ст. ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» також встановлено, що у 2013 році положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного Суду України від 13.01.2012 року № 3-рп/2012 вирішено наступне:

«2. В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

3. В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19,частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Відповідно до ст.150 Конституції України, рішення Конституційного суду України є обов'язковими до виконання на території України.

В Ухвалі Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України», № 43331/12, рішення від 03.06.2014, зазначено, що норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. ЄСПЛ у цьому рішенні також зазначив, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, було внесено зміни.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми вищенаведених законів, якими регулюються спірні правовідносини, вимоги позивача щодо визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області у невиконанні рішень Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2008 року в адміністративній справі № 22а-3801/08, починаючи листопада 2011 року, а саме, невиплаті основної державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з листопада 2011 року, не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки з урахуванням вищенаведених правових норм виплата цього виду пенсійного забезпечення здійснюється в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що управлінням Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області в свій час було виконано рішення Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2008 р. по справі № 22а-3801/08, та від 09.06.2009 р. по справі № 2а-14/09/1204 позивачу з 01.01.2006 р. по 31.12.2007p. та з 22.05.2008 р. по 01.12.2011 р. було здійснено перерахунок та виплату пенсії що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача (а. с. 26-39).

Тобто, постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2008 р. по справі № 22а-3801/08, та від 09.06.2009 р. по справі № 2а-14/09/1204 станом на 01.12.2012 була виконана і подальшому виконанню не підлягала з наведених вище підстав.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійний фонд діяв правомірно та у спосіб передбачений законом.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 30 травня 2016 р. у справі № 408/1438/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 30 травня 2016 р. у справі № 408/1438/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач: О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов