Справа № 464/5306/16-а
Суддя: Борачок М. В.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/5306/16-а
пр.№ 2-а/464/246/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 року Сихівський районний суд м.Львова в складі головуючого судді Борачка М.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобовязання провести перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії по інвалідності у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників згідно Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % від суми місячного (чинного) заробітку на підставі довідки про заробітну плату, виданої прокуратурою Львівської області, без обмеження максимального розміру пенсії.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що в червні 2016 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі та відсотках від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці прокуратури Львівської області від 16 червня 2016 року №18/1087, без обмеження максимального розміру пенсії.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», від 02.03.2015 №213-УІІІ, мотивуючи свою відмову тим, що відповідно до вищезазначеного нормативного акту з 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а раніше призначені пенсії не перераховуються.

За таких обставин позивач вважає, що відмова управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова є необґрунтованою, незаконною та такою, що грубо порушує його права на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді від 29.06.2016 р. відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідач надав суду письмові заперечення, відповідно до яких позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, так як вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки з 01.06.2015 року згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 у звязку із неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних умовах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014, яка регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України. З 01.01.2015 року аналогічна норма була передбачена також ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній до 15.07.2015 року). Призначення, перерахунок, поновлення виплати пенсії та зміна її виду здійснюється відповідно до закону, чинного на час звернення за призначенням (перерахунком) відповідного виду пенсії. Отже, у випадку звернення осіб за перерахунком пенсії застосовується закон, що є чинним на момент такого перерахунку.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Після призначення пенсії позивач продовжує працювати на прокурорських посадах в органах прокуратури, що підтверджується довідкою прокуратури Львівської області від 16 червня 2016 року № 18/1087 та копією трудової книжки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів та організацій, за рахунок виплат, повязаних з індексацією надбавок, доплат, премій підвищено з 1 грудня 2015 року на 25 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», що згідно зі ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

У зв'язку з підвищенням окладів, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії на підставі виданої прокуратурою Львівської області довідки про заробітну плату.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону N 1789-XII (в редакції від 05 листопада 1991 року), прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами І або ІІ групи, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, призначається пенсія по інвалідності. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком пенсії.

За таких обставин, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером, в тому числі щодо тривалості вислуги років на прокурорських посадах та розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії.

Не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії те, що Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною вісімнадцятою ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ держава взяла на себе обовязок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, станом на час звернення за перерахунком пенсії.

При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що з 01.06.2015 року норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури, що призначалися на підставі Закону України "Про прокуратуру", втратили чинність у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення усіх видів пенсій, у тому числі і спеціальних, на загальних умовах, внаслідок чого позивач на підставі чинного законодавства не має права на перерахунок пенсії, оскільки, таке право було надане йому раніше на підставі діючого законодавства.

За вказаних обставин, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку проведення перерахунків призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд не приймає до уваги доводів відповідача, викладених у запереченні на позовну заяву, оскільки відповідачем було застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до їх прийняття та суттєво звужують право на пенсійне забезпечення, що суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Зазначені обставини уже були встановлені постановою Сихівського районного суду м. Львова від 25.04.2016, якою зобовязано управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відповідно до статті 50-1 Закону України Про прокуратуру на підставі довідки про заробітну плату, виданої прокуратурою Львівської області від 04.03.2016 № 18/807, з розрахунку 90 % від середньомісячного заробітку, починаючи з 01 березня 2016 року, з урахуванням виплачених сум. Окрім того, цією постановою встановлено, що перерахунок пенсії позивачу слід провести за нормами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05 листопада 1991 року із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995, у редакції Закону України від 12.07.2001. Оскільки у зазначеній редакції цього Закону відсутня норма, яка визначає граничний розмір пенсії, перерахунок пенсії позивачу слід проводити без обмеження максимального розміру пенсії.

В червні 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі уточненої довідки про заробітну плату, виданої прокуратурою Львівської області за відповідною посадою станом на 01.12.2016 (№ 18/1087 від 16.06.2016) в порядку, передбаченому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із змінами). Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова відмовило позивачу у проведенні відповідного перерахунку пенсії на підставі додатково поданої довідки про заробітну плату з тих підстав, що уточнена довідка про заробітну плату № 18/1087 від 16.06.2016, видана прокуратурою Львівської області не була предметом судового розгляду під час винесення постанови Сихівського районного суду м. Львова від 25.04.2016.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішення в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Окрім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначав, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 1, ч. 1, 2 ст. 8, ч. 2 ст. 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод особи, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики. Пенсійне забезпечення громадян, які виконують або виконували державні функції на посадах зі спеціальним статусом є важливим елементом державних гарантій матеріального і соціального захисту відповідних осіб з метою належного виконання ними особливих професійних обов'язків. Тому право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню або обмеженню згідно з вимогами статей 22 та 64 Конституції України. Для зазначених категорій осіб передбачено особливий порядок пенсійного забезпечення з урахуванням їх правового статусу, професійних обов'язків, підвищених вимог до дисципліни, обмежень та інших особливостей, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, що й зумовило встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

За таких обставин, зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак такий обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відмова управління Пенсійного фонду України Галицькому районі м. Львова у перерахунку пенсії позивачу, виходячи з розміру заробітної плати на даний час є неправомірною, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, відповідач, здійснюючи розрахунок розміру пенсії, не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто діяв неправомірно, чим порушив право позивача на отримання пенсії у належному розмірі, в зв'язку з чим таке право потребує судового захисту.

У відповідності до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що виходячи за межі заявлених вимог, для відновлення останнього необхідно і достатньо визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05 листопада 1991 року, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995, у редакції Закону України від 12.07.2001) на підставі довідки про заробітну плату прокуратури Львівської області від 16 червня 2016 року №18/1087 з розрахунку 90 % від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.07.2016 року, з урахуванням виплачених сум.

Керуючись статтями 19, 22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», рішеннями Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 13.05.2015 №1-9/2015, статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії по інвалідності у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05 листопада 1991 року, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995, у редакції Закону України від 12.07.2001) на підставі довідки про заробітну плату прокуратури Львівської області від 16 червня 2016 року №18/1087, з розрахунку 90 % від середньомісячного заробітку, без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05 листопада 1991 року, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995, у редакції Закону України від 12.07.2001) на підставі довідки про заробітну плату прокуратури Львівської області від 16 червня 2016 року №18/1087 з розрахунку 90 % від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.07.2016 року, з урахуванням виплачених сум, без обмеження максимального розміру пенсії.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: