Справа № 589/2622/16-а
Суддя: Стародубцева Л. О.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/2622/16-а
Провадження № 2-а/589/73/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді - Стародубцевої Л.О., з участю секретаря судового засідання Артеменко М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Шостка Сумської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шосткинського обєднаного управління пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2016 року позивач ОСОБА_1, звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправними дії Шосткинського обєднаного управління пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 травня 2016 року та зобовязати його здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 травня 2016 року згідно довідки про заробітку плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-918/16 від 04.05.2016 року з врахуванням стажу роботи, що дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 % заробітку судді що працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання

з урахуванням раніше проведених виплат.

2. Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Позовні вимоги мотивуються тим, що 31 грудня 2010 р. позивача було звільнено з посади судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відставку. На час звільнення стаж позивача на посаді судді становив 25 років. Позивачу призначено довічне грошове утримання у розмірі 88 відсотків заробітної плати судді, яке відповідачем виплачувалось з 01 січня 2011 року.

Позивачці згідно постанов Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2013 року, від 27.01.2014 року, від 01.02.2016 року та постанов Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013 року, 12.02.2014 року, 15.03.2016 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується у розмірі 88% заробітку працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням стажу роботи, що дає право на відставку, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У звязку з черговим збільшенням мінімальної заробітної плати з 01.05.2016 року збільшено суддівську винагороду (ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7.07.2010 року) отримавши з територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області довідку про заробітну плату, 13.05.2016 року позивач надала її до Шосткинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області для проведення відповідного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Своїм рішенням №13 від 16.05.2016р. відповідач, вчергове, відмовив позивачу у задоволенні заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 7.07.2010 р. із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УIII від 02.03.2015 року перерахунок довічного грошового утримання не передбачений, про що повідомив листом № 4334-03 п/с від 16.05.2016 року.

Відмова відповідача у задоволенні заяви позивача суперечить діючому законодавству, оскільки прийнята не на підставі та у спосіб, що не передбачений Конституцією України та законами України, порушує право позивача на гарантоване Конституцією України належне матеріальне та соціальне забезпечення, а саме: статті 22, ч. 2 ст. 152 Конституції України, ч. 4 ст. 43 ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2862-Х11 (в редакції, яка діяла на момент виходу позивача у відставку та на підставі якої відповідачем було призначено щомісячне довічне грошове утримання), частини третьої статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, рішення ОСОБА_2 суддів України від 25 жовтня 2013 року про незмінність п.6 рішення ОСОБА_2 суддів України №18 від 23.03.2012 року про наявність права суддів у відставці на перерахунок довічного грошового утримання відповідно ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» яким звернуто увагу Пенсійного фонду України на обовязковість виконання рішення Конституційного суду України від 3.06.2013 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав мотивуючи тими ж самими обставинами.

Представник відповідача головний спеціаліст юрисконсульт ОСОБА_3, посилаючись на ч. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року та на п.4 ст. 45 ЗУ від 09.07.2003 року № 1058 « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вказав, що позивачу відмовлено у проведенні перерахунку правильно, оскільки нормами ст. 138 Закону не передбачено проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів. Проведення перерахунку грошового утримання передбачено тільки суддям Конституційного Суду України, тому просить, в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи с наступного.

ОСОБА_1, 31 грудня 2010 р. звільнена з посади судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відставку. На час її звільнення стаж на посаді судді становив 25 років. Позивачу призначено довічне грошове утримання у розмірі 88 відсотків заробітної плати судді, яке відповідачем виплачувалось з 01 січня 2011 року.

У звязку з черговим збільшенням мінімальної заробітної плати з 01.05.2016 року збільшено суддівську винагороду (ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7.07.2010 року).

13.05.2016 року позивач надала відповідну довідку до Шосткинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області для проведення відповідного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Проте, УПФ рішенням №13 від 16.05.2016р., відмовив позивачу у задоволенні заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 7.07.2010 р. із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УIII від 02.03.2015 року перерахунок довічного грошового утримання не передбачений, про що повідомив листом № 4334-03 п/с від 16.05.2016 року.

Згідно ст. 19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

У ст. 126 ч. 1 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених статтею 126 ч. 1 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне утримання.

Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 64 Конституції України Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені й лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень, проте, не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України.

На підставі ч. 2 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992р. № 2863-ХІІ (даті - Закон 2863-ХІІ, що був чинний на час призначення позивачці щомісячного довічного грошового утримання) за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканості та соціального захисту, як і до виходу у відставку.

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону № 2863-ХІ1 суддя, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Таким чином, відповідно до Закону № 2862-ХІІ щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці напряму було повязане з системою оплати праці працюючих суддів.

Стаття 43 Закону України Про статус суддів втратила чинність в зв'язку з набранням чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. №2453-УІ (далі - Закон №2453).

Так, суддівська винагорода, з якої підлягає обчислення пенсії, визначена на законодавчому рівні та встановлена статтею 129 Закону № 2453, яка набрала чинності з 01.01.2012р.

Відповідно ж до ст. 138 Закону № 2453 (в редакції, що діяла з 30.07.2010р.) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Цією нормою не передбачалось обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011р. № 3668-УІ, який набрав чинності з 01.10.2011 року, частину третю і пяту статті 138 Закону № 2453-УІ викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 138 Закону). Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина 5 статті 138 Закону).

Виходячи з вищенаведеного, після набрання чинності Законом України № 3668-УІ обчислення щомісячного довічного утримання суддів у відставці повинно здійснюватися у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді із обмеженням його максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому, Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону №2453 у редакції Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи. В пункті 4 резолютивної частини цього рішення також зазначено, що воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, 22 травня 2008 року №10-рп/2008, згідно з якими «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим. безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя».

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Наведене узгоджується й з положеннями Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

При цьому, в Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів, визначено, що незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначається, що оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (пункт 54).

У пункті 8 Рішення № 3-рп/2013 визначено, що частина третя статті 138 Закону №2453- V1 у редакції Закону № 3668-У1, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI у редакції до змін, внесених Законом №3668-VI.

Оскільки за змістом пункту 4 Рішення № 3-рп/2013 воно має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, то право на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а отже у позивачки виникло право на перерахунок призначеного щомісячного грошового довічного утримання.

Таким чином, дії відповідача про відмову позивачці у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправними, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 КАС України, судові витрати позивачу підлягають стягненню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 17, 18, 71, 158-163, 185, 186, 254 КАС України, ст.ст. 22, 46, 92, 126, 130, 152 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 3.06.2013 року № 3-рп/2013, ст.ст. 47, 109, 125, 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Шосткинського обєднаного управління пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Шосткинського обєднаного управління пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 травня 2016 року та зобовязати його здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 травня 2016 року згідно довідки про заробітку плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-918/16 від 04.05.2016 року з врахуванням стажу роботи, що дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 % заробітку судді що працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше проведених виплат.

3. Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови відповідно до ст. 167 КАС України проголошені в судовому засіданні.

Постанова може бути оскаржена в Харківській апеляційний адміністративний суд через Шосткинський міськрайсуд шляхом подання протягом 10 днів з дня її проголошення апеляційної скарги, а особам, які не були присутніми під час проголошення постанови суду, протягом цього строку з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

У разі оскарження постанови, якщо вона не була скасованою, вона набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_4