Справа № 817/591/16
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"12" липня 2016 р. Справа № 817/591/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: від відповідача- Малик С.О.; від позивача-Дяденчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Житомирській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом до Управління Служби Безпеки України в Житомирській області (далі - УСБУ в Житомирській області) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у неприйнятті рішення по рапорту від 26.03.2016 року про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язання видати наказ про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зокрема, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби Безпеки України в Житомирській області, яка полягала у неприйнятті рішення по рапорту ОСОБА_3 від 26.03.2016 року про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Зобов'язано Управління Служби Безпеки України в Житомирській області надати ОСОБА_3 згідно поданого ним рапорту від 26.03.2016 року відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить назване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що відповідно до п.17 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені ч. 1, 6 та 12 цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Відповідно до п. 19 ст. 10-1 цього Закону надання військовослужбовцям у періоди передбачені п.п. 17, 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв'язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більше як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв'язку з хворобою або лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії, припиняється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.03.2016 року позивач звернувся з рапортом та пакетом документів до УСБУ в Житомирській області про надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Листом від 06.04.2016 року відповідач повідомив ОСОБА_3, що на даний час відсутні правові підстави для надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.13).

Колегія суддів вважає вказану відмову відповідача протиправною з огляду на наступне.

Згідно з ч.8 ст.10-1 Закону №2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв'язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки".

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов'язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначено Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року №1262 (далі - Положення №1262).

В силу вимог п.60 Положення №1262 додаткові відпустки у зв'язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються військовослужбовцям відповідно до Закону України "Про відпустки".

Частиною сьомою статті 179 Кодексу законів про працю України встановлено право використання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повністю або частинами, зокрема, батьком дитини. Ця норма кореспондується з положенням статті 20 Закону України «Про відпустки», якою визначено порядок надання соціальних відпусток.

Відповідно до частини четвертої цієї статті особам, зазначеним у частині третій статті 18 Закону України "Про відпустки" (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

Крім того, пунктом 6.11 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженою наказом СБУ та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2008 року за № 1323/16014, встановлено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається військовослужбовцям-жінкам за їх бажанням повністю або частинами, а також і військовослужбовцям-чоловікам у такому самому порядку.

Для надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку військовослужбовцю необхідно надати документ з місця роботи дружини (чоловіка) з підтвердженням факту її (його) виходу на роботу з такої відпустки разом з довідкою про припинення виплати допомоги по догляду за дитиною (із зазначенням дати), виданою органом соціального захисту населення за місцем проживання.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, а саме: довідки Рівненського державного гуманітарного університету №24 від 21.03.2016 року, відповідно до якої дружина позивача ОСОБА_6 з 04.11.2015 року по 22.03.2016 року перебувала у відпустці по вагітності та пологах та з 23.03.2016 року приступила до роботи на посаді декана факультету документальних комунікацій та менеджменту (а.с.11), копій свідоцтв про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.9,10) та довідки Управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому №1519 від12.04.2016 року, згідно з якою ОСОБА_3 знаходиться на обліку в управління та отримує допомогу при народженні дітей з 01.12.2015 року по 31.12.2018 року (а.с.12), у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у наданні ОСОБА_3 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що рівність та недопустимість дискримінації особи є не тільки конституційними принципами національної правової системи України, а й фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (статтях 14, 26), вказаних положеннях Конвенції та Протоколу № 12 до неї та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статтях 1, 2, 7).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.03.2012 року по справі "Костянтин Маркін проти Російської Федерації", яке відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV, є джерелом права, зазначено, що, по-перше, право на відпустку по догляду за дитиною належить всім громадянам без будь-яких відмінностей за ознаками статі або професії. Збройні сили, поліція та державні службовці не виключаються з числа користувачів цього фундаментального права.

По - друге, право на відпустку по догляду за дитиною має мінімальний зміст. Кінцева мета гармонізації праці, особистого та сімейного життя для працюючих батьків та рівності чоловіків та жінок у відношенні можливостей ринку праці та відношення на роботі повинні враховуватися при встановленні форми, тривалості та умов відпустки по догляду за дитиною. В кінці періоду відпустки по догляду за дитиною працівники мають право повернутися на ту ж роботу або, якщо це неможливо, на еквівалентну роботу, сумісну з їхнім трудовим контрактом або відносинами. Права, придбані або такі, що мають бути придбаними працівником на дату початку відпустки по догляду за дитиною, повинні зберігатися до кінця відпустки по догляду за дитиною.

У справі «Веллер проти Угорщини» Європейський суд визнав, що ненадання біологічному батьку права на отримання батьківських виплат, тоді як мати, прийомні батьки та опікуни мають таке право, рівнозначно дискримінації за ознакою статусу батьківства (рішення у справі «Веллер проти Угорщини» (Weller v. Hungary) від 31 березня 2009 року, № 44399/05, п. 30-35).

Відтак, колегія суддів критично оцінює твердження відповідача, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям припиняється надання відпусток для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, окрім як військовослужбовцям-жінкам. Оскільки, відповідно до Закону України про «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Однак, доказів існування на час звернення позивача з заявою про надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особливого періоду у розуміння цього Закону відповідачем надано.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у ОСОБА_3 є троє дітей віком до 18 років: ІНФОРМАЦІЯ_2 та двоє ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8-10).

У відповідності до підпункту «д» пункту 88-1 Положення №1262 під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини як наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Вказаний факт відповідачем неправомірно залишено поза увагою.

На підставі викладеного, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" травня 2016 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Служби безпеки України в Житомирській області вул.Фещенка-Чопівського, 7,м.Житомир,10008

4-третій особі: - ,