Справа № 323/1053/16-а(2-а/323/21/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2016 року справа №323/1053/16-а(2-а/323/21/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання:Фірсік Д.Ю.,

за участі представника відповідача Козарик Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2016 року у справі №323/1053/16-а за позовом ОСОБА_3 до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання поновити виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.02.2016 року звернувся до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення УПФУ, викладене у формі листа №8/В-7 від 05.02.2016 року про відмову в поновленні виплати пенсії як інваліду III групи загального захворювання з 01.04.2015 року.

- зобов'язати відповідача поновити йому виплату пенсії як інваліду III групи загального захворювання з 01.04.2015 року, та провести виплату пенсії за весь час, протягом якого такі виплати не проводилися.

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2016 року у справі №323/1053/16-а позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним рішення відповідача, викладене у формі листа №8/В- 7 від 05.02.2016 року про відмову позивачу у поновленні виплати пенсії як інваліду III групи загального захворювання з 01 квітня 2015 року.

Зобов'язано відповідача - Пологівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити певні дії: поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), виплату пенсії як інваліду III групи загального захворювання з 01 квітня 2015 року, та провести виплату пенсії за весь час, протягом якого такі виплати не провадилися.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Пологівському об'єднаному УПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності з 10.12.1990 року, що підтверджується довідкою №16/02 від 07.04.2016 року (а.с.30). ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ №010443 (а.с.7, 7 - зворот).

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 11.03.2003 року по теперішній час працює на посаді начальника служби у справах неповнолітніх Оріхівської районної державної адміністрації (а.с.8-12).

З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату ОСОБА_3 зазначеної пенсії.

Позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про поновлення йому виплати пенсії з 01 квітня 2015 року.

Листом від 05.02.2016 року за вих.№8/В-7 пенсійний орган повідомив позивача, що відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»). З 1 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015 №911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» відповідно до якого внесені зміни у частині першій статті 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачується. Оскільки ОСОБА_3 працює на посаді, передбаченій Законом України «Про державну службу», поновити виплату пенсії з 01 квітня 2015 підстав немає (а.с.13-14).

Не погодившись з припиненням виплати пенсії, ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.06.2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу, підлягає поновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній з 01 квітня 2015 року, встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Тобто, станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим відповідачем з 01 квітня 2015 року було припинено виплату пенсії позивачу.

Разом з тим, пунктом 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний у пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213-УІІІ закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність.

З цього часу особам, які підпадають під дію вищезазначених спеціальних законів, за наявності права на пенсію, пенсія призначається лише відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тому передбачені ч. 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» правові підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з визначеною судом першої інстанції датою, з якої слід задовольнити позовні вимоги про зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії позивачу.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки пенсія є періодичним (щомісячним) платежем, ОСОБА_3 повинен був дізнатися про порушення своїх прав відповідачем в квітні 2015 року оскільки перестав отримувати пенсію.

Як зазначалось вище, ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом 26.02.2016 року.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що позивач звертався до Комітету з питань соціальної політики, зайнятості та пенсійного забезпечення Верховної Ради України та отримав відповідь 16.06.2015 року, а тому не пропустив строк звернення до суду, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки звернення позивача стосувалось пропозицій про внесення змін до порядку виплати пенсії працюючим пенсіонерам, а тому не є досудовим порядком вирішення спору в розумінні ч.4 ст.99 КАС України.

Частиною першою статті 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи не вбачається будь-яких підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позивач взагалі з вимогами про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом не звертався.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, тобто з 26.08.2015 року.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пологівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не доведено правомірність відмови позивачу в поновленні виплати пенсії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 201 КАС України, підставою для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції справа вирішена по суті вірно, але з помилковим застосуванням норма процесуального права, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції належить зміні з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2016 року у справі №323/1053/16-а задовольнити частково.

Постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2016 року у справі №323/1053/16-а змінити.

В абзаці другому резолютивної частини постанови слова та цифри «з 01 квітня 2015 року» замінити словами та цифрами «з 26 серпня 2015 року».

В абзаці третьому резолютивної частини постанови слова та цифри «з 01 квітня 2015 року» замінити словами та цифрами «з 26 серпня 2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 05 липня 2016 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак