Справа № 804/19923/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю: секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року по справі за позовом Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Харківській області до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” (код ЄДРПОУ 14360570) до Державного бюджету України штраф за порушення валютного законодавства в сумі 15 885,45 грн. (п'ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п’ять гривень сорок п’ять копійок).

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове – про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутністю останнього.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відділом валютного контролю та

ліцензування Управління Національного банку України в Харківській області проведено перевірку виконання вимог Декрету Кабінету Міністрів України “Про систему валютного регулювання і валютного контролю” в Філії “Харківське головне регіональне управління” Публічного акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”.

За результатами перевірки встановлено порушення вимог пункту 2 статті 13 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" № 15-93 від 19.02.93, а саме: за результатами розгляду поданої копії INVOICE (Order # 2839) від 11.12.2013 на підставі якого здійснювався переказ за межі України, встановлена відсутність у INVOICE (Order # 2839) реквізитів, щодо назви банку та реквізитів рахунку, на який здійснюється переказ, що свідчить про нездійснення уповноваженим банком функцій агента валютного контролю. В наслідок виявлення даного порушення фахівцями відповідача складено протокол порушення валютного законодавства від 03.10.2014 року.

Зазначене рішення ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 року - залишено без змін.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Статтею 44 Закону України «Про Національний банк України»встановлені повноваження Національного банку України в сфері валютного регулювання та контролю . Так, Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належить, зокрема застосовування мір відповідальності до банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів) за порушення правил валютного регулювання і валютного контролю.

Відповідно до статті 13 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Національний банк України є головним органом валютного контролю, що: здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

До резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції) за несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України (ст.16 вказаного Декрету).

Положення про валютний контроль затв. постановою Правління Національного банку України від 8 лютого 2000 р. N 49 визначає основні засади здійснення Національним банком функцій головного органу валютного контролю згідно з повноваженнями, наданими йому за статтями 7, 44 Закону України "Про Національний банк України" та статтями 13, 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"

Згідно п. 3.5 Положення про валютний контроль постанова надсилається поштою з повідомленням про вручення порушнику, який протягом п'яти робочих днів після отримання постанови або постанови Правління Національного банку має перерахувати суму штрафу до Державного бюджету України. У разі несплати порушником штрафу в зазначений строк він підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року, що була залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 року, дійшов вірного висновку, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк”, виконавши доручення фізичної особи – резидента на здійснення зазначеної вище валютної операції з перерахування іноземної валюти на користь іншої фізичної особи без належно оформлених підтвердних документів в сумі, що в еквіваленті більше 15 000,00 гривень, що перевищує дозволену Правилами для переказу іноземної валюти за межі України в межах одного операційного дня, не виконав покладені на уповноважені банки ст. 13 Декрету № 15-93 функції контролю за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці банки та відповідно стягнув до Державного бюджету України штраф за порушення валютного законодавства в сумі 15 885, 45 грн.

Доводи представника відповідача викладених в апеляційній скарзі відносно того, що рішення Національного банку України про застосування заходу впливу у вигляді накладення штрафу є виконавчим документом відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України "Про банки та банківську діяльність" та п. 11 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", а відповідно додаткове стягнення штрафу в судовому порядку суперечить вказаним нормам та є подвійним стягненням, колегією суддів апеляційного суду не приймаються до уваги, тому як відповідні зміни до вказаних законодавчих актів було внесено 16.07.2015 року (ст. 74 в редакції Закону № 629-VII від 16.07.2015 р.) та 02.03.2015 року (ч. 2 ст. 17 доповнено п. 11, згідно з Законом від 218-VIII від 02.03.2015 р.) тоді як спірні правовідносини виникли 16.10.2014 року, тобто з часу прийняття постанови про притягнення відповідача до відповідальності за порушення валютного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року по справі за позовом Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Харківській області до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення штрафу – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай