Справа № 804/1389/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 р. Справа № 804/1389/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Філінг» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.12.2015 № НОМЕР_1 (форми «Р»),
11 березня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Філінг» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.12.2015 № НОМЕР_1 (форми «Р»), як такого, що прийняте Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підстав акта від 17.12.2015 за № 4132/22-05/32887658, висновки якого не відповідають фактичним обставинам та протирічять діючому законодавству.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2016 відкрито провадження по адміністративній справі № 804/1389/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 06.04.2016.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного підприємства «Філінг» з питань взаємовідносин із ТОВ «Сігмаплюс» за період з 01.01.2013 по 31.10.2015, результати якої оформлені актом від 17.12.2015 № 4132/22-05/32887658.
Зі змісту акта перевірки встановлено, що порушення позивачем вищеозначених норм Податкового кодексу України полягало у неправомірному включенні до доходу, який враховується для визначення обєкта оподаткування податком на прибуток суми коштів по взаємовідносинам із реалізації товарів на користь ТОВ «Сігмаплюс».
Так, на стор. 11 акта перевірки відповідачем проаналізовано діяльність ТОВ «Сігмаплюс» та зроблено висновок про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині придбання, зберігання, реалізації товарів (робіт, послуг).
Таким чином, відсутність достатніх матеріальних ресурсів та штатних працівників унеможливлює здійснення господарської діяльності ТОВ «Сігмаплюс» та свідчить про відсутність у нього умов для здійснення господарської діяльності в частині придбання, зберігання, реалізації товарів (робіт, послуг). Зазначене свідчить про відсутність у ТОВ «Сігмаплюс» умов для здійснення господарської діяльності з ПП «Філінг».
З огляду на викладене, контролюючий орган дійшов висновку, що договір, укладений між ПП «Філінг» та ТОВ «Сігмаплюс», має протиправний характер, оскільки укладений без мети настання реальних наслідків.
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки від 17.12.2015 № 4132/22-05/32887658 щодо нереальності господарських операцій позивача із ТОВ «Сігмаплюс» в частині реалізації товарів останньому, з огляду на таке.
Згідно з відомостями, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) основним видом діяльності позивача є: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічним обладнанням (основний) (код КВЕД 46.73).
В Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між ПП «Філінг» та ТОВ «Сігмаплюс», і реальність зміни майнового стану першого.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 05.05.2014 між ПП «Філінг» (постачальник) та ТОВ «Сігмаплюс» (покупець) укладений договір постачання № НД 35, за яким ПП «Філінг» взяло на себе зобовязання з постачання на адресу покупця будівельних та оздоблюваних матеріалів, що повністю відповідає його статутній діяльності.
На підставі договору позивачем виставлені замовнику рахунки на оплату: від 22.04.2014 №365, від 22.04.2014 №366, від 25.04.2014 №382, від 25.04.2014 №383, від 25.04.2014 №384, від 12.05.2014 №433, від 13.05.2014 №438, від 13.05.2014 №439, від 15.05.2014 №450, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Оплата покупцем проведена за платіжними дорученням від 22.04.2014 №293, від 25.04.2014 №316, від 25.04.2014 №317, від 25.04.2014 №318, від 12.05.2014 №348, від 13.05.2014 №354, від 13.05.2014 №355, від 15.05.2014 №363 всього у сумі 420345,35 грн.
Відповідно до п. 3.2 договору від 05.05.2014 №НД 35 замовлення формується постачальником на підставі узгодженої з покупцем заявки, в якій зазначається: термін поставки, асортимент, кількість і адреса поставки товару. Приймання і узгодження заявки з покупцем здійснюється електронним та факсимільним звязком.
За умовами договору від 05.05.2014 №НД 35 поставка товару здійснюється самовивозом. Приймання товару за кількістю і якістю проводиться покупцем на складі постачальника (п. 3.4. та п.3.5. договору від 05.05.2014).
Відпуск товару здійснено за видатковими накладними від 22.04.2014 №365, від 22.04.2014 №366, від 25.04.2014 №382, від 25.04.2014 №383, від 25.04.2014 №384, від 12.05.2014 №433, від 13.05.2014 №438, від 13.05.2014 №439, від 15.04.2014 №450.
Позивачем видані покупцю податкові накладні, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Як зазначено в акті перевірки заборгованість з оплати товарів у ТОВ «Сігмаплюс» перед позивачем відсутня.
Стосовно наявності заявок представник позивача під час розгляду справи пояснив, що такі заявки надходили електронним та факсимільним звязком та не збереглися на підприємстві, з огляду на сплив часу з моменту здійснення господарських операцій та враховуючи те, що такі заявки не є первинними документами.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Частиною 1 ст. 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 43 ГК України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.
Згідно з п.п. 14.1.36, 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
З аналізу господарських взаємовідносин з реалізації товару ПП «Філінг» на користь ТОВ «Сігмаплюс» судом встановлено, що позивачем в результаті такої взаємодії був отриманий прибуток, тобто отримано економічний ефект від такої взаємодії, що повністю відповідає принципам та меті господарської діяльності.
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст.135 ПК України).
Пунктом 135.2 ст. 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з п. п. 136.1.1 та 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України, для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг; суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
З урахуванням вищенаведених норм, у позивача не було підстав не включати суму оплати за товар, отриману від ТОВ «Сігмаплюс» на підставі договору 05.05.2014 № НД 35, до доходів звітного періоду.
Стосовно доводів контролюючого органу про необхідність віднесення отриманих грошових коштів у розмірі 420345,35 грн. від ТОВ «Сігмаплюс» до безповоротної фінансової допомоги, суд зазначає, що згідно з п. 135.5 ст. 135 ПК України інші доходи включають, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
Згідно з пп. 14.1.257. п. 14.1 ст. 14 ПК України законодавцем надано визначення фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.
Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів.
З аналізу вищенаведеної норми встановлено, що для віднесення грошових коштів до сум безповоротної фінансової допомоги повинні бути наявні певні умови: укладені договори дарування, інші договори, за якими не передбачається грошова або інша компенсація такої допомоги чи її повернення, або без укладення таких договорів.
Статтею 717 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
В даному ж випадку, грошові кошти ПП «Філінг», отримані від ТОВ «Сігмаплюс» в рамках договору постачання від 05 травня 2014 року № НД 35, що підтверджено первинними документами, які містяться в матеріалах справи, а тому сума по таким взаємовідносинам віднесена позивачем до доходів, які є обєктом оподаткування податком на прибуток, цілком обґрунтовано.
Судом не приймаються доводи відповідача про відсутність у ТОВ «Сігмаплюс» необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині придбання, зберігання, реалізації товарів (робіт, послуг) - достатніх матеріальних ресурсів та штатних працівників, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на можливість зазначеного підприємства здійснювати придбання товарів, робіт або послуг, факт оплати ТОВ «Сігмаплюс» на користь позивача підтверджений наявними в матеріалах справи документами.
Отже, встановлення певних фактів в ході оперативно - розшукових заходів, досудового розслідування у кримінальному провадженні, що стосується осіб, причетних до створення та ведення підприємством контрагентом господарської діяльності, не є підставою для звільнення від доказування обставин в адміністративній справі і без відповідного судового рішення у кримінальному провадженні такі факти самі собою не є доказом вчинення злочину фізичними особами і допущення суб'єктом господарювання (покупцем) чи відсутності з боку останнього певного порушення вимог податкового законодавства.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Отже, оскаржене податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 29.12.2015 № НОМЕР_1 (форми «Р») є протиправним, у звязку із чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159 163, 186, 254 КАС України, суд,
Адміністративний позов Приватного підприємства «Філінг» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.12.2015 № НОМЕР_1 (форми «Р») задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 29.12.2015 № НОМЕР_1 (форми «Р»).
Стягнути з Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань до Державного бюджету судові витрат з оплати судового збору у розмірі 1702 (одна тисяча сімсот дві) грн. 40 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 16 травня 2016 року

Суддя ОСОБА_1