Справа № 825/859/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/859/16 Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., позивача ОСОБА_2, представника відповідача Роєнка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Національної поліції у Чернігівській області, щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги;

- зобов'язати Головне Управління Національної поліції у Чернігівській області підготувати всі необхідні документи та прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, у відповідності до чинного законодавства.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», умови та порядок виплати якої встановлений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (далі - Наказ № 4).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ в період з 12.06.2014 по 06.11.2015.

У 2014 році позивачем отримано травму під час проходження служби в зоні проведення АТО (а.с. 12).

У зв'язку з організаційно-штатними змінами та набранням чинності Закону України «Про національну поліцію» позивач був звільнений з органів внутрішніх справ та 07.11.2015 прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Постановою військово-лікарської комісії від 22.12.2015 № 642 ОСОБА_2 було визнано непридатним до військової служби в мирний час, діагноз - отримана травма пов'язана з виконанням службових обов'язків в зоні проведення антитерористичної операції (а.с.12).

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області №17 о/с від 29.01.2016 (а.с.13), позивача було звільнено з органів Головного Управління національної поліції в Чернігівській області 08.02.2016, за п. 2 (через хворобу) статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

16.03.2016, за результатами медичного огляду Чернігівською обласною медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) №1 позивачу було встановлено 3 групу інвалідності. Отримана позивачем травма пов'язана з виконанням службових обов'язків. Вказане підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 018942 від 16.03.2016 (а.с. 14).

23.03.2016 ОСОБА_2 не ім'я голови ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області подав заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності (а.с. 29).

У судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що 28.03.2016 ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на адресу Міністерства внутрішніх справ України було направлено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію».

Листом від 26.04.2016 №15/2-1461 вказаний висновок та матеріали про призначення одноразової грошової допомоги працівника поліції ОСОБА_2 були повернути Міністерством внутрішніх справ України без розгляду та виконання. А також повідомлено, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського (а.с. 30).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», умови та порядок виплати якої встановлений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (далі - Наказ № 4), у зв'язку з цим, суд першої інстанції вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про виплату, або відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Однак, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Так, вказаний закон було опубліковано в газеті Голос України, 06.08.2015, а тому датою набрання ним чинності є 07.11.2015. Саме з цієї дати втратив чинність і Закон України «Про міліцію», у тому числі і його ст. 23. У зв'язку із цим, у межах спірних правовідносин, втратив свою актуальність також і Порядок № 850, який прийнятий на виконання вказаної статті.

З огляду на викладене, помилковим є посилання відповідача в апеляційній скарзі на ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядок № 850.

Так, як зазначено вище, до спірних правовідносин викладені вище норми застосуванню не підлягають, поряд із цим суд першої інстанції вірно зазначив, що у зв'язку із тим, що позивача 07.11.2015 прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, то з цієї дати на нього, як на поліцейського, почали поширюватися норми Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 р. І Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 (далі - Порядок № 4) цей Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 16.03.2016 (а.с. 14).

Згідно з п. 1 р. ІІІ Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Відповідно до п. 3 р. ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Пунктом 5 вказаного розділу передбачено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами, що визначені цим пунктом.

Пунктами 1, 2 р. IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що підставою для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, прийняття рішення про призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку № 4, що подана Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського - позивача (у випадку загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського) або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подав заяву (рапорт) на ім'я голови ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області, а не переліченим вище органам.

Варто наголосити на тому, що повертаючи без розгляду матеріали про призначення матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, департамент фінасово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України також звертав увагу на те, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського (а.с. 30).

Крім того, заяву (рапорт) позивач подав за формою, що затверджена Порядком № 850, який, як зазначено вище, до спірних правовідносин не може бути застосовано, так як стосується призначення одноразової грошової допомоги особам, останнім місцем служби яких були органи міліції.

Не зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду з позовом саме до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, до якого не звертався з відповідною заявою (рапортом). А тому, у відповідача не існувало підстав для вирішення питання призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У межах спірних правовідносин відповідач не вчинив протиправної бездіяльності стосовно позивача, так як передумов для вчинення відповідачем певних дій (складення та затвердження висновку, прийняття відповідного рішення) не існувало, оскільки позивач не звертався до нього із заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року та відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 07.07.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.