Справа № 826/25556/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 липня 2016 року письмове провадження № 826/25556/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

За позовомОСОБА_1 ОСОБА_2
до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_1 (далі - позивач 1 або ОСОБА_1), ОСОБА_2 (далі - позивач 2 або ОСОБА_2) до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1 або ДП «Інформаційний центр» МЮУ), Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач 2), в якому просили:

1. Визнати дії відповідача 1, вчинені 21.01.2009 року щодо реєстрації заборони відчуження на все нерухоме майно ОСОБА_2 (запис № 8387245) та ОСОБА_1 (записи № 8386831, 8386872) незаконними.

2. Зобов'язати відповідача 2 скасувати реєстрацію заборони відчуження на все нерухоме майно ОСОБА_2 (запис № 8387245) та ОСОБА_1 (записи № 8386831, 8386872) та припинити обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, невизначеного, всього нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Обґрунтовуючи заявлений адміністративний позов позивачі зазначили, що відповідачем 1 до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна незаконно внесені записи про заборону відчуження усього належного їм нерухомого майна, у тому числі квартиру АДРЕСА_1, на підставі постанови слідчого СОГ ГСУ МВС України в м. Києві від 09.01.2009 року, про яку вони дізналися під час оформлення правовстановлюючих документів на успадковане майно. При цьому, наголосили, що є законослухняними громадянами, учасниками жодного кримінального чи виконавчого провадження ніколи не були, відношення до кримінальної справи, в рамках якої слідчим виносилась зазначена постанова, не мають. Зазначені незаконні дії відповідача 1 унеможливлюють вільно розпоряджатися позивачу 1 своїм майном, що було отримано ним у спадок від своїх батьків. Також, незаконні дії відповідача 1 обмежують конституційні права позивача 2 на розпорядження майном, яке може у неї виникнути, адже на даний час вона будь-якого нерухомого майна у власності немає.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, судом замінено первинного відповідача 2 - Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві на належного - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач 2 або Управління держреєстрації).

Відповідач 1 подав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити в його задоволенні в частині позовних вимог щодо нього, оскільки ним не порушувались права позивачів, а спірні реєстраційні дії вчинялися законно на підставі заяви слідчого органу відповідно до діючого на момент їх вчинення Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 та Інструкції про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2004 року № 85/5.

Відповідач 2 також подав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі, оскільки доводи викладені позивачами позбавлені фактичного і правого обґрунтування, а тому не можуть бути прийняті до уваги. Також зауважив, що оскільки рішення про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, були прийняті відповідачем 1 від 21.01.2009 року № 8386831 та № 8386872 на підставі постанови слідчого СОГ ГСУ МВС України в м. Києві, яку до цього часу не визнано неправомірним та не скасовано у судовому порядку, то підстави для скасування обтяжень відсутні. Крім того, наголосив, що вимога позивачів щодо скасування реєстрації заборон відчуження на все нерухоме майно є передчасною, оскільки стосовно припинення обтяження на нерухоме майно діє заявницький принцип, який позивачами не реалізований.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неприбуттям у судове засідання відповідача 1, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позиції сторін, судом встановлено наступне.

Згідно доводів позивачів, під час оформлення позивачем 1 спадщини йому стало відомо, що на все майно позивачів накладено обтяження - заборона відчуження.

Зазначене підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, згідно якої вбачається, що на підставі постанови б/н від 09.01.2009 року слідчого СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г., на квартиру позивача 1 за адресою: АДРЕСА_1, а також на все нерухоме майно (невизначене майно) позивачів накладено обтяження (заборона на все нерухоме майно), записи у Реєстрі № 8386831, № 8386872 та № 8387245.

Позивачі зверталися до ДП «Інформаційний центр» МЮУ із заявами від 27.04.2015 року про вилучення спірних записів щодо обтяження майна з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, на які отримали відповіді від 22.05.2015 року № 12518/01-09 та № 12519/01-09 про те, що згідно діючого законодавства вилучення записів про обтяження з зазначеного Реєстру не належить до компетенції ДП «Інформаційний центр» МЮУ, отже для забезпечення вилучення відповідних записів про обтяження нерухомого майна з Державного реєстру прав, позивачам необхідно звернутись до ГСУ МВС України у м. Києві.

Також, позивачі зверталися із заявами від 27.04.2015 року щодо припинення обтяження на об'єкти нерухомого майна до Міністерства юстиції України, на які отримали відповіді від 27.05.2015 року № С-8683/19.2 та від 04.06.2015 року № С-8682/19.2 про те, що для проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно слід звернутись із заявою встановленої форми та відповідним рішенням суду безпосередньо до органу державної реєстрації прав у м. Києві.

З метою з'ясування обставин та підстав накладення зазначеного обтяження позивач 1 звертався до Головного слідчого управління МВС України із запитом, на який отримав відповідь від 07.06.2015 року № 13/С-4654, якою позивача 1 повідомлено, що в ході досудового слідства в кримінальній справі № 01-12124 слідчим СОГ ГСУ МВС України Крамаренком Є.Г. 09.01.2009 винесено постанову про визнання об'єктів речовими доказами та накладення заборони на відчуження майна, згідно з якою кв. АДРЕСА_1 визнана речовим доказом. 20.04.2010 року ГСУ МВС України закінчено досудове слідство в кримінальній справі № 01-12124 за обвинуваченням ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.28. ч.4 ст.190, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.2 і 3 ст.358 КК України. 21.05.2012, відповідно до вимог ст.232 КПК України зазначену кримінальну справу направлено до Деснянського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

Також, позивач 1 звертався до Генеральної прокуратури України з питання накладення заборони на його майно та його процесуального статусу у кримінальній справі, на що отримав відповідь від 19.05.2015 року № 21/1/3-5284-10, якою роз'яснено, що у провадженні ГСУ МВС України перебувала кримінальна справа № 01-12124 за обвинуваченням ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.28. ч.4 ст.190, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.2 і 3 ст.358 КК України. Під час розслідування вказаної кримінальної справи 09.01.2009 слідчим ГСУ МВС України Крамаренком Є.Г. винесено постанову про накладення заборони на відчуження майна громадян на яких зареєстровано майно, здобуте незаконним шляхом обвинуваченими. Слідством встановлено, що таке майно перебувало і у власності позивача 1, тому на нього накладено арешт. Учасником процесу у зазначеній кримінальній справі позивач 1 не визнавався. На цей час вказана кримінальна справа перебуває на розгляді у Деснянському районному суді м. Києва. У зв'язку з цим, з приводу зняття заборони на відчуження майна позивач 1 має право звернутись до Деснянського районного суду м. Києва.

На запит до Деснянського районного суду м. Києва щодо свого процесуального статусу у кримінальній справі № 01-12124, позивач 1 отримав відповідь від 12.05.2015 року № 01-12124, № 1/754/1/15 про те, що в провадженні суду перебуває зазначена кримінальна справа, проте, згідно обвинувального висновку позивач 1 не є учасником вказаної справи - не визнаний обвинуваченим, потерпілим чи свідком.

Не погоджуючись з реєстраційними діями відповідача 1 щодо обтяження нерухомого майна позивача 1, він звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Генеральної прокуратури України, Головного слідчого управління МВС України, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони на його відчуження.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.10.2015 року (провадження № 2/760/7342/15) позивачу 1 було відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі у зв'язку з тим, що така справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене та вважаючи незаконними дії відповідача 1 щодо реєстрації заборони на все нерухоме майно позивачів, у тому числі на квартиру позивача 1, вони звернулися з даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На момент проведення відповідачем 1 спірних реєстраційних дій обтяження об'єктів нерухомого майна позивачів, реєстрація відомостей про накладення (зняття) заборон та арештів на об'єкти нерухомого майна в Реєстрі заборон здійснювалась реєстраторами даного реєстру, у тому числі ДП «Інформаційний центр» МЮУ, на підставі заяв про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єктів нерухомого майна, поданих відповідними органами та/або уповноваженими особами, згідно із Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 9 31/5 (далі - Положення).

Пунктом 1.5. Положення закріплено, що, зокрема, державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії є реєстратором Реєстру заборон.

Згідно абзацу 4 пункту 1.5. Положення, реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, судів, слідчих органів та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон. Реєстратори також уносять та вилучають до (з) Реєстру заборон відомості про тимчасові застереження щодо нерухомого майна.

Заяви про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна, запити про надання витягу з Реєстру заборон заповнюються та подаються в паперовій або електронній формі (пункт 1.11. Положення).

Пунктом 2.1. Положення було закріплено, що підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є, крім іншого, заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна (додатки 1 - 3), що подається, зокрема, судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

Відомості про накладені (зняті) заборони та арешти на об'єкти нерухомого майна вносяться Реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження (пункт 2.5. Положення).

Відповідно до пункту 2.3. Положення, реєстратор відмовляє у внесенні відомостей до Реєстру заборон, якщо:

у заяві в паперовій, електронній формах відсутні або вказані не повністю, не чітко або не розбірливо відомості, передбачені пунктами 2.6.1 - 2.6.3 цього Положення;

формат та засоби подання заяв в електронній формі не відповідають вимогам, установленим Адміністратором;

у заяві в електронній формі відсутній електронний цифровий підпис або сертифікат (посилений сертифікат) відкритого ключа електронного цифрового підпису скасований або заблокований.

За приписами пунктів 2.6.1 - 2.6.3 Положення, до Реєстру заборон уносяться такі відомості про обтяження:

дані про підстави виникнення обтяження: назва документа, його номер та дата, повне найменування органу, що накладає обтяження;

дані про обтяжувача та про особу (осіб), щодо майна якої (яких) встановлено обтяження: для фізичних осіб - громадян України - прізвище, власне ім'я та по батькові (за наявності останнього), ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів (за наявності) та, за наявності, дата та місце народження, місце проживання, дані документа, що посвідчує особу (номер та серія, ким виданий);

дані про об'єкт обтяження: ідентифікаційні номери об'єкта нерухомого майна та відомості про його місцезнаходження.

При цьому, за приписами пункту 4.2. Положення, відповідальність за вірогідність відомостей, що вносяться до Реєстру заборон із заяв, несуть органи та особи, які надали цю інформацію.

Згідно пункту 4.3. Положення, реєстратор несе відповідальність за помилки, допущені ним при внесенні записів до Реєстру заборон, наданні витягів, а також за неправомірну відмову в унесенні записів до Реєстру заборон та наданні витягів.

Таким чином, внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення заборони на об'єкти нерухомого майна, на момент вчинення спірних реєстраційних дій, здійснювалось ДП «Інформаційний центр» МЮУ виключено на підставі відповідної заяви уповноважених органів, утому числі, слідчих органів.

З наданих відповідачем 1 доказів судом встановлено, що спірні реєстраційні дії були вчинені ним на підставі заяв про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна, поданих слідчим СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г. 21.09.2009 року № 13/4-439/53, № 13/4-439/52 та № 13/4-439/71, за результатом правової оцінки яких, судом не встановлено їх невідповідності вимогам пунктів 2.6.1 - 2.6.3 цього Положення та Інструкції про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2004 року № 85/5.

Виходячи з наведених норм, які діяли на момент вчинення відповідачем 1 спірних реєстраційних дій відносно позивачів, суд вважає, що у нього були відсутні правові підстави для відмови у внесенні відповідних відомостей до Реєстру заборон, отже були вчинені відповідачем 1 правомірно.

Таким чином, вимога позивачів про визнання незаконними дії відповідача 1, вчинені 21.01.2009 року щодо реєстрації заборони відчуження на все нерухоме майно ОСОБА_2 (запис № 8387245) та ОСОБА_1 (записи № 8386831, 8386872) не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивачів про зобов'язання відповідача 2 скасувати реєстрацію заборони відчуження на все нерухоме майно ОСОБА_2 (запис № 8387245) та ОСОБА_1 (записи № 8386831, 8386872) та припинити обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, невизначеного, всього нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

На даний час відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

Статтею 1 Закону закріплені наступні терміни, зокрема:

державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору;

територіальні органи Міністерства юстиції України - територіальні органи Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статі 3 Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Оскільки судом встановлена правомірність вчинення відповідачем 1 спірних реєстраційних дій відносно нерухомого майна позивачів, то відповідні обтяження їх нерухомого майна дійсні й на даний час.

Статтею 26 Закону закріплено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

При цьому, у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується (абзац 2 частини 2 статті 26 Закону).

Судом встановлено, що фактично, спірні реєстраційні дії відносно позивачів були вчинені на підставі постанови б/н від 09.01.2009 року слідчого СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г.

Так, з тексту отриманої від Деснянського районного суду м. Києва копії постанови слідчого СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г. від 09.01.2009 року про визнання об'єктів речовими доказами та накладення заборони на відчуження майна по кримінальній справі № 01-12124 вбачається, що, крім іншого, квартира позивача 1 за адресою: АДРЕСА_1 визнана речовим доказом по кримінальній справі № 01-12124 та на неї накладено заборону на відчуження.

Будь-яких інших заборон та умов щодо всього нерухомого майна позивача 1 зазначена постанова не містить, як і взагалі не містить заборон та умов щодо всього нерухомого майна позивача 2, що свідчить про зазначення слідчим СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г. недостовірних даних у поданих відповідачу 1 заявах про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна відносно позивачів № 13/4-439/52 та № 13/4-439/71.

При цьому, зазначене жодним чином не вказує на протиправність дій відповідача 1, а лише свідчить про протиправність дій слідчого СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г., що виразились у поданні відповідачу 1 недостовірних даних про об'єкти обтяження позивачів.

Крім того, суд не залишає поза увагою той факт, що нормами кримінального процесуального законодавства (що діяло на момент винесення постанови), а саме: статтями 78, 79, 125, 126 та 130, на які слідчий посилався у своїй постанові від 09.01.2009 року в рамках кримінальної справи № 01-12124, передбачалась можливість забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось.

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що позивачі не є учасниками вказаної кримінальної справи № 01-12124, не визнані обвинуваченими, підозрюваними чи особами, які несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії, що додатково вказує на протиправність дій слідчого під час прийняття постанови від 09.01.2009 року.

З огляду на наведене в сукупності, враховуючи приписи абзацу 2 частини 2 статті 26 Закону, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушених прав позивачів буде оскарження ними у судовому порядку протиправності дій та постанови слідчого СОГ ГСУ МВС України в м. Києві Крамаренко Є.Г. (її скасування), після чого звернення до відповідного реєстратора для скасування обтяження нерухомого майна на підставі судового рішення.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачами невірно обраний спосіб захисту порушених справ, тому заявлені позовні не підлягають задоволенню.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій