Справа № 686/9148/16-а
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/9148/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної патрульної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Інспектора патрульної служби роти Державної патрульної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Андротанія Юрія Володимировича, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля-Агросервіс» про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

27 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із вищезазначеним адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою інспектора ДПС роти ДПС ГУНП у Вінницькій області Андротанія Ю.В. серії ПС2 №162969 від 18.04.2016 року до нього за ст. 132-1 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за те, що він 18 квітня 2016 року о 16 год. 00 хв. по автодорозі Стрий-Знамянка керуючи автомобілем КАМАЗ д.н. НОМЕР_1 з причепом НЕФ АЗ д.п. НОМЕР_2 перевозив небезпечний вантаж аміачно-нітратне добриво (ООН №2067) в мішках в кількості 20 т з порушенням спеціальних правил, а саме: відсутні інформаційні таблиці спереду та позаду транспортного засобу, товарно-транспортна накладна оформлена неналежним чином (відсутній номер ООН, номерний знак небезпеки ГП, транспортна назва вантажу), відсутнє свідоцтво ДОПНВ, транспортний засіб не допущений до перевезення даного вантажу, відсутні письмові інструкції, чим порушип п. 22.5, 22.6, 2.1 «г» ПДР. Позивач з постановою та стягненням не згідний, та вважаю її такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того що, правил дорожнього руху він не порушував. Вказує, що інспектор не склав протокол, хоча законодавством передбачено складення такого, його права як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП йому інспектором роз'яснено не було, про строки розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлено не було. Вказує, що твердження відповідача про те, що товарно-транспортна накладна оформлена з порушеннями, є безпідставним, оскільки товарно-транспортна накладна є внутрішньогосподарським документом - документом, що підтверджує здійснення господарської операції, і не являється документом, який має бути складений у певній формі на бланку суворої звітності з обов'язковим зазначенням даних.

Позивач будучи повідомленим про дату та місце судового засідання, в таке не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності з підтриманням позовних вимог.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з'явилися, проте Інспектор патрульної служби роти ДПС Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Андротаній Ю.В. надіслав заперечення на позовну заяву, у яких вказує, що у діях інспектора при винесені постанови порушень не було. Зазначає, що ним було зупинено автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 та після зупинки автомобіля у відповідності до статті 35 Закону України «Про поліцію», водія ОСОБА_1, було проінформовано про причину зупинки та роз'яснено суть скоєного правопорушення, а саме відсутність розпізнавального знаку «Інформаційної таблиці небезпечного вантажу» передбаченою п.30.3 ПДР та запропоновано пред'явити для перевірки документи. Під час перевірки документів було встановлено, що водій перевозив небезпечний вантаж, аміачно-нітратне добриво в мішках у кількості 20 тон з порушенням спеціальних правил, а саме відсутні інформаційні таблиці з переду та позаду транспортного засобу, товаро-транспортна накладна оформлена неналежним чином ( ідсутній номер ООН, номерний знак небезпеки ГП, транспортна назва вантажу), відсутнє свідоцтво ДОПНВ, транспортний засіб не допущений до перевезення даного вантажу, відсутні письмові інструкції. Згідно положень статей 222 та 276 КУпАП ним прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного правопорушення на місці вчинення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності і письмовими поясненнями того, що вимоги позову є підставними та підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №162969 від 18.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. у зв'язку із тим, що він 18 квітня 2016 року о 16 год. 00 хв. по автодорозі Стрий-Знамянка керуючи автомобілем КАМАЗ д.н. НОМЕР_1 з причепом НЕФ АЗ д.п. НОМЕР_2 перевозив небезпечний вантаж аміачно-нітратне добриво (ООН №2067) в мішках в кількості 20 т з порушенням спеціальних правил, а саме: відсутні інформаційні таблиці спереду та позаду транспортного засобу, товарно-транспортна накладна оформлена неналежним чином (відсутній номер ООН, номерний знак небезпеки ГП, транспортна назва вантажу), відсутнє свідоцтво ДОПНВ, транспортний засіб не допущений до перевезення даного вантажу, відсутні письмові інструкції, чим порушип п. 22.5, 22.6, 2.1 «г» ПДР.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з диспозиції ст.132-1 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 тавтомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно п. 22.6. ПДР України, транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, передбаченими пунктом 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненим проблисковим маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору.

Пунктом 2.1 «г» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху, на великогабаритних і великовагових транспортних засобах і транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

У відповідності до Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів затверджених наказом МВС від 26.07.2004 № 822 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2004 р. за № 1040/9639), водії при перевезенні небезпечних вантажів зобов'язані мати при собі перевізні документи, які зазначені у п. 9 цих Правил, а саме: товаротранспортний документ на небезпечний вантаж, свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів, свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія, письмові інструкції та при перевезенні небезпечних вантажів, які є вантажами підвищеної небезпеки, - погодження дорожнього перевезення небезпечного вантажу, видане Державтоінспекцією.

Пунктом 11.2 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року встановлено, що основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

При цьому, товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної на вантаж, який перевозився, вся необхідна інформація у цій накладній, в тому числі і щодо вантажу. Зазначення ж конкретного номеру ООН вантажу, номеру знаку небезпеки вантажу тощо в товарно-транспортній накладній не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

Пунктом 1 Правил встановлено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно- матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Таким чином, товарно-транспортна накладна є внутрішньогосподарським документом - документом, що підтверджує здійснення господарської операції, і не являється документом, який має бути складений у певній формі на бланку суворої звітності з обов'язковим зазначенням даних.

А відтак, товарно-транспортна накладна оформлена належним чином.

Відповідно до положень ч.1 ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Щодо доводів позивача на рахунок того, що відповідачем не складено протокол про адміністративне правопорушення, то суд їх відхиляє, так як інспектор патрульної поліції мав право на складання такої постанови без протоколу внаслідок наступного.

В тексті Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015 зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожньогоруху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Із наявних у суду матеріалів, окрім постанови про адміністративне правопорушення, не вбачається сукупності доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Інспектором поліції не враховані положення ст.62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення, а саме, що про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

З огляду на вищезазначене, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне прийняти пояснення та доводи позивача та вважати їх обґрунтованими в частині того, що інспектором поліції не враховані усі обставини справи при винесені постанови про адміністративне правопорушення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова серії ПС2 №162969 від 18.04.2016 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.132-1 КУпАП України винесена без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 284, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 159, 160, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора патрульної служби роти Державної патрульної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Андротанія Юрія Володимировича серія ПС2№ 162969 від «18» квітня 2016 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.. 132-1 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень, провадження по справі закрити.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015 щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, - постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя