Справа № 817/571/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2016 р.Р і в н е 817/571/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник Никитюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу №37 о/с від 14.03.2016, поновлення на роботі та виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2005 року працював у системі органів внутрішніх справ, а у листопаді 2015 року був прийнятий на службу в поліцію на посаду старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання лейтенанта поліції. Як стверджував позивач, оскільки він був прийнятий на службу у поліцію як особа, що виявила бажання проходити службу у поліції шляхом видання наказу про призначення за його згодою на відповідну посаду, а не шляхом проходженя конкурсу на посаду, позивач переконаний у відсутності законних підстав для проведення атестування, за результатами якого було прийнято необґрунтований і безпідставний висновок про невідповідність позивача займаній посаді. Цей висновок став підставою для прийняття наказу про звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність, мотиви якого, як стверджував позивач, йому не відомі, враховуючи позитивні характеристики керівництва, відгуки та показники службової діяльності з виконання функціональних обов'язків, наявності заохочень та відсутності стягнень за період проходження служби, а також прохідні бали за результатами проведеного в рамках атестації тестування. Враховуючи те, що звільнення позивача відбулось у період його перебувння на лікарняному, а також зважаючи на викладені обставини у позові, позивач вважає своє звільнення протиправним, а висновки про його службову невідповідність необґрунтованими, оскільки відповдачем не наведено жодних мотивів прийнятого рішення, яке слугувало підставою для звільнення позивача, як і не вказано у чому полягає та у чому виявилась службова невідповідність позивача. З таких підстав просив суд задоволити позов повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, представник відповідача подала суду письмові заперечення (а.с.36-42), в яких зазначила, що згідно з порядком, визначеним Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, яка є єдиними спеціальним нормативно-правовим актом, за яким проводилось атестування позивача, атестаційною комісією шляхом індивідуального голосування вирішено, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Як зазначила представник відповідача, співбесіда уповноважених членів атестаційної комісії з позивачем є унікальною, на якій комісія надавала також оцінку таким критеріям, як мотивація, принциповість тощо. Так, члени комісії безпосередньо оцінювали емоційне ставлення до професійної діяльності, вміння адаптувати свою поведінку відповідно до ситуацій, що виникають, вміння будувати процес спілкування, сформованість здібностей як мислення, уявлення, спостережливість, комунікативні уміння тощо. При цьому представник відповідача підкреслила, що атестаційна комісія приймає відповідне рішення щодо окремої особи, що атестується, з певною свободою розсуду та обирає одне з декількох юридично допустимих рішень, що свідчить про наявність дискреційних повноважень у ході прийняття того чи іншого рішення за результатом атестування, що означає за своїм внутрішнім переконанням та на власний розсуд оцінювати усі критерії, які підлягають оцінці відповідно до п.16 Розділу IV Інструкції, та приймати рішення. За таких обставин представник відповідача переконана, що адміністративний суд не вправі надавати оцінку підставам прийняття рішення атестаційною комісією та тим самим підміняти цей орган, оскільки суд не наділений повноваженнями щодо оцінки ділових, професійних особистих якостей поліцейських, їхнього освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки, а також перспектив службової кар'єри. Тому, на переконання представника відповідача, задоволення заявлених позовних вимог фактично означало б втручанням суду у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, відтак вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала заперечення проти позову, додатково зазначивши, що зареєструвавшись у встановленому порядку для проведення атестування позивач надав фактичну згоду на проведення його атестування, що не узгоджується із його твердженнями про відсутність підстав для проведення такого, а атестаційна комісія у ході прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді урахувала усі, передбачені Інструкцією критерії, на основі чого дійшла відповідного висновку, тому просила суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Суд встановив наступне.

ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України з грудня 2005 року на різних посадах (а.с.16).

7 листопада 2015 року відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 07.11.2015 №4 о/с ОСОБА_3 був призначений в Національну поліцію України на посаду старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання лейтенанта поліції (а.с.43) на підставі його заяви від 07.11.2015 (а.с.47).

Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 №5 затверджено тимчасові штати органів і підрозділів головних управлінь Національної поліціїх у Вінницькій, Рівненській та Одеській областях (а.с.48).

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 15.12.2015 №15 оголошено тимчасовий штат органів і підрозділів Головного управління Національної поліціїх в Рівненській області.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 26.01.2016 №16 «Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Рівненській області» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890, наказано провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Рівненській області, створити в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області атестаційні комісії (а.с.50).

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення присутні на засіданні члени атестаційної комісії №1 ГУ НП в Рівненській області (5 осіб) прийняли рішення, що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність, що оформлено протоколом ОП №15.00003711.0019928 від 22.02.2016 (а.с.66). За вказане рішення члени атестаційної комісії проголосували наступним чином: «за» - 3 осіб, «проти» - 2 осіб, Голова комісії - підтримав вказане рішення.

Не погоджуючись з висновками зазначеної атестаційної комісії Рівненської області, позивач оскаржив її висновок (рішення) до апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3, однак, за результатом розгляду скарги її було залишено без розгляду, що оформлено протоколом ОП №15.00004169.0019928 від 29.02.2016 (а.с.67).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 14.03.2016 №37 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_3, старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області, звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність). Підстава: висновок апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 від 29.02.2016 (а.с.44).

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 07.06.2016 №128 о/с унесено часткові зміни до наказу від 14.03.2016 №37 о/с: дату звільнення ОСОБА_3 змінено на 24.03.2016 (а.с.45).

Судом під час судового розгляду встановлено, що позивач був прийнятий на службу в поліцію на посаду старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання лейтенанта поліції.

Зі змісту атестаційного листа ОСОБА_3 вбачається, що за період проходження служби лейтенант поліції ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони. Здібний, енергійний, здатний швидко прийняти правильне рішення. Раціонально та продуктивно використовує робочий час, вміло планує свою роботу.

До виконання службових обов'язків відноситься сумлінно, з почуттям відповідальності за доручену справу. Неухильно дотримується положень Конституції України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. Професійно виконує свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

ОСОБА_3 культурно спілкується з громадянами та колегами по службі, ввічливий, тактовний, готовий завжди прийти на допомогу, поважає і не порушує прав і свобод людини.

Дисциплінований, принциповий у вирішенні службових питань, уміє будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатний працювати над усуненням особистих недоліків. Користується авторитетом та повагою у колективі та серед населення.

Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, прагне до вдосконалення службової діяльності, вільно володіє українською та російською мовами. Відрізняється почуттям особистої відповідальності за доручену справу.

В моральному відношенні стійкий, здатний контролювати власні емоції та поведінку поза службою, сміливий, рішучий.

Фізично розвинений добре, на належному рівні володіє табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою та спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони. Здатний добре переносити психофізичні навантаження та труднощі служби.

Зовнішній вигляд охайний, завжди дотримується встановлених правил носіння форменого одягу.

За висновком безпосереднього керівника - начальника УПД ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4, ОСОБА_3 займаній посаді відповідає (а.с.65).

Відповідно до висновку Дубровицької об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Рівненській області від 21.08.2015 №1014/541/17-29 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» встановлено, що ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказав достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого ОСОБА_3 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_3, а вартість такого майна відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_3 з законних джерел (а.с.82-84).

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_3 надано статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 виданого 25.06.2015 (а.с.13).

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, відповідно до наказу УМВС України в Рівненській області, позивача було відряджено в підпорядкування керівника Антитерористичної операції на територію Донецької та Луганської областей. Під час відрядження він перебував у складі сил та засобів, що залучалися та брали безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з метою виконання поставлених завдань.

Вказані обставини не заперечувались представником відповідача.

Як вбачається з довідки УКЗ ГУНП в Рівненській області від 29.01.2016 ОСОБА_3 за період служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався, діючих дисциплінарних стягнень не має. За період походження служби заохочувався 3 рази (а.с.68).

Як з'ясував суд, присягу поліцейського позивач не складав, посадова інструкція старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області не розроблена і не затверджена в установленому порядку.

Однак, до матеріалів справи доданий письмовий виклад функціональних обов'язків старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3, що затверджено заступником начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області - начальником відділу ОСОБА_6 04.01.2016, у яких відсутня відмітка про ознайомлення з такими позивача (а.с.15).

З протоколу засідання атестаційної комісії вбачається, що під час атестації позивача члени атестаційної комісії досліджували лише стандартний пакет документів, перелічених у самій формі бланку, а саме: атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», та інформацію з відкритих джерел (а.с.66).

Жодних інших документів (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, відомості про притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо) атестаційна комісія не досліджувала.

Жодних відомостей про те, яким саме вимогам, що пред'являються до особи, яка перебуває на посаді, що обіймав позивач, він не відповідає, у чому саме проявляється така невідповідність, або яких саме службових обов'язків не виконував або неналежно виконував позивач, згідно з переліком функціональних обов'язків, протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) комісії не містять.

Протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) не містять жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу висновку комісії про службову невідповідність позивача. Рішення комісії прийнято членами комісії шляхом голосування без наведення жодних мотивів та обґрунтувань.

Як з'ясувалось, комісія також не досліджувала можливість або неможливість переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією.

Під час судового розгляду представник відповідача також не змогла пояснити суду, які ж саме причини чи мотиви стали підставою для висновків про невідповідність позивача займаній посаді та зауважила, що в даному випадку мова йде про дискреційні повноваження членів атестаційних комісій «на власний розсуд» оцінювати всі критерії, які підлягають оцінці та за результатами оцінки «на власний розсуд» індивідуально голосувати за те чи інше рішення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», який був опублікований 06.08.2015 та набрав чинності 07.11.2015 (окрім окремих положень).

Пунктами 8, 9, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Таким чином, лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції.

У справі, що розглядалась, позивач наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області був прийнятий на службу до поліції в порядку переатестування з присвоєнням спеціального звання лейтенанта поліції, таким чином, питання про його відповідність вимогам до поліцейських було вирішено у момент видання наказу про прийняття на службу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону України «Про національну поліцію»).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ст. 56 Закону України «Про Національну поліцію»).

Згідно з приписами статті 58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З аналізу положень частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» випливає, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду. Крім того, атестування поліцейського проводиться в разі вирішення питання щодо звільнення поліцейського через службову невідповідність.

Поряд із Законом України «Про Національну поліцію» правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Законом України від 12.01.2012 № 4312-VI «Про професійний розвиток працівників».

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 12.01.2012 № 4312-VI «Про професійний розвиток працівників» атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положеннями частин першої та третьої статті 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

Як вже зазначалось, в силу приписів статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам.

Метою проведення атестації (для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність) є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Звільнення зі служби через службову невідповідність передбачено пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Як вже зазначалось позивача звільнено з поліції через «службову невідповідність». Проте, поняття «службова невідповідність» і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що охоплюється поняттям «звільнення у порядку дисциплінарного стягнення».

Аналогічна правова позиція розкрита у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 № 21-13а14, яка в силу положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

У справі, що розглядалась, позивач пропрацював на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області менше одного року, питання про призначення його на вищу посаду або переведення на нижчу посаду, притягнення його до відповідальності в межах дисциплінарної процедури відповідачем не вирішувалось.

Зі змісту пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції.

При цьому, при вирішенні питання про призначення на посаду у контексті з'ясування питання щодо відповідності особи вимогам до поліцейських Міністерство внутрішніх справ України має усі повноваження здійснювати призначення на посади поліцейських на конкурсних засадах (стаття 47 Закону), проводити медичне та психофізіологічне обстеження кандидатів, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, тестування на поліграфі, перевіряти рівень фізичної підготовки, а також проводити спеціальну перевірку (стаття 50).

Відповідач не надав суду відомостей які з повноважень, що передбачені Законом України «Про національну поліцію» для прийняття працівників міліції на службу до поліції, Міністерство внутрішніх справ України використало по відношенню до позивача.

У той же вас, з наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області убачається, що позивача призначено на посаду старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання лейтенанта поліції.

Також суд критично оцінює посилання відповідача на те, що переатестація позивача була проведена у зв'язку з тим, що наказом ГУ НП в Рівненській області №4 о/с від 07.11.2015 «По особовому складу» ОСОБА_3 призначений на посаду у тимчасовому штатному розписі, який затверджено наказом НП України від 06.11.2015 №5, а враховуючи вимоги ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» для призначення позивача на постійну посаду необхідно провести атестування ОСОБА_3, з огляду на те, що в наказі ГУ НП в Рівненській області №4 о/с від 07.11.2015 «По особовому складу» відсутні застереження про тимчасовість посади позивача - старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області, як відсутні такі посиланя відносно призначення на тимчасову посаду у заяві позивача від 07.11.2015.

Щодо суті висновків атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді суд зазначає наступне.

З дослідженого судом протоколу засідання атестаційної комісії убачається, що атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890, не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо.

Відповідно до п.п. 10-12, 16 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії:

1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);

2) показники службової діяльності;

3) рівень теоретичних знань та професійних якостей;

4) оцінки з професійної і фізичної підготовки;

5) наявність заохочень;

6) наявність дисциплінарних стягнень;

7) результати тестування;

8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Згідно протоколу засідання комісії позивачу ставились питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації щодо подальшого проходження служби та інше.

Проте, позивач зазначив, що жодних запитань, які б стосувалися виконання його службових обов'язків, показників професійної діяльності, а також щодо оцінки рівня його знань і професійних якостей жодним із членів комісії поставлено не було.

Так, у протоколі не зазначено перелік запитань та відповіді на них. Під час співбесіди не вівся аудіо запис її перебігу. Атестаційна комісія у протоколі не зазначила жодної підстави прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді.

Як зазначалось вище по тексту постанови, посадова інструкція старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області не розроблялась, службова характеристика та висновок безпосереднього керівника позивача позитивні, діючих стягнень немає, заохочувався 3 рази, згідно протоколу прийняття заліків зі службової підготовки за 2014-2015 навчальний рік ОСОБА_3 отримав задовільні оцінки із функціональної, тактико-спеціальної, вогневої та фізичної підготовки, результати тестування позивача більші за мінімальні та складають 39 балів за тестування загальних навичок та 32 балів за професійним тестуванням. Тестування на поліграфі не проходив.

Так, матеріали справи не містять доказів, які б спростували наведені у атестаційному листі ОСОБА_3 факти про достатню кваліфікацію і професійні навики позивача.

Наведене вище доводить, що висновок (рішення) комісії є абсолютно невмотивованим і не підтверджується жодними матеріалами чи доказами, відомості про те, в чому саме проявляється невідповідність позивача займаній посаді, у висновку відсутні та абсолютно не розкриті суду.

Суд також вважає необхідним зазначити, що процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, керівники органів поліції, які реалізовують її результати та суд, перевіряючи законність проведеного атестування, могли з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи, всебічно та повно досліджених судом, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, що в сукупності призвело до прийняття рішення про службову невідповідність.

У той же час, досліджені судом матеріали, що були на розгляді атестаційної комісії, характеризують позивача виключно з позитивного боку, свідчать про його високий професійний рівень.

Крім того, суд вважає помилковим також посилання відповідача на виключні дискреційні повноваження атестаційної комісії щодо прийняття рішення за наслідками атестації та втручання суду в дискрецію комісії в разі надання правової оцінки прийнятого нею рішення.

Дискреційні повноваження полягають у виборі одного з юридично допустимих рішень, що кореспондується з конституційним принципом, закріпленим в статті 19 Конституції України, відповідно до якого, орган державної влади зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням ж суду є перевірка відповідності прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення критеріям правомірності, що визначені у статті 2 КАС України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наказ про звільнення позивача зі служби в поліції на підставі підпункту 5 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність) є протиправним і підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на службі на посаді, з якої його незаконно звільнено.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 235 Кодексу законів про працю України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Крім того, згідно з приписами статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З довідки від 25.04.2016 №673/29/03-2016, виданої Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області убачається, що розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача становить 5250,00 грн., а середньоденного грошового забезпечення - 175,00 грн.

Суд встановив, що вимушений прогул позивача стався у період з 25 березня 2016 року по день постановлення даного судового рішення 06 липня 2016 року. Тому, середній заробіток (грошове забезпечення), що підлягає присудженню позивачу за час вимушеного прогулу, становить 18025 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач не надав суду доказів понесення ним яких-небудь судових витрат, тому такі витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 14.03.2016 №37 о/с, з урахуванням внесених наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 07.06.2016 №128 о/с змін, в частині звільнення зі служби в поліції у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік) за п.5 (через службову невідповідність) лейтенанта поліції ОСОБА_3, старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_3 з 25.03.2016 на службі в поліції на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18025 грн. (вісімнадцять тисяч двадцять п'ять грн.).

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_3 з 25.03.2016 на службі в поліції на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення на користь ОСОБА_3 з Головного управління Національної поліції в Рівненській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5250 грн. (п'ять тисяч двісті п'ятдесят грн.).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Гломб Ю.О.