Справа № 826/24131/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

щодо вирішення питання про закриття провадження у справі

25 квітня 2016 року м. Київ № 826/24131/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шиленка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом адвоката ОСОБА_1 до прокуратури Київської області про зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся адвокат ОСОБА_1 до прокуратури Київської області про зобов'язання вчинити дії.

В судовому засіданні 25.04.2016 судом поставлено на обговорення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що дану справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні відносини, які виникають між особою та прокуратурою, слідчими під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не є управлінськими, а повноваження цих органів та їх посадових осіб регламентовані КПК України.

Позивач проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечував.

Представник відповідача підтримав подане клопотання про закриття провадження.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали, додані до позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом статей 2, 17 КАС України встановлено, що спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності належить до компетенції адміністративного судочинства, крім випадків, коли такі справи підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Під час вирішення даного питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Оскільки положеннями КПК України не передбачено можливості оскарження бездіяльності прокурора щодо розсекречення матеріалів кримінального провадження та ненадання доступу до матеріалів досудового розслідування в межах кримінального провадження після набрання вироком законної сили, така бездіяльність може бути оскаржена в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання про закриття провадження у справі та відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокуратури Київської області про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний 29.04.2016 року.

Суддя В.П. Шулежко