Справа № 759/4080/16-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/4080/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Ул'яновська О.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року,

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язати територіальний орган Пенсійного фонду України призначити йому відповідну пенсію з 19 листопада 2015 року.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про достатність підстав для призначення позивачу пільгової пенсії.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, 19 листопада 2015 року звертався до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, правонаступником якого є Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До заяви позивачем додавалась довідка Автобусного парку №8 Комунального підприємства «Київпастранс» від 30 жовтня 2015 року №571 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, в якій вказано, що позивач працював в автобусному парку з 19 травня 2000 року водієм 1 класу на всіх марках автомобілів для роботи на міських маршрутах по 18 серпня 2003 року та з 04 грудня 2003 року по 17 березня 2008 року, і що він виконував перевезення пасажирів тільки на міському пасажирському транспорті (автобус марки ІВЕКО, автобус Богдан (відноситься до міського пасажирського транспорту) м. Києва з повним робочим днем за професією водія міського пасажирського транспорту, в режимі маршрутного таксі, і що стаж роботи в цьому автобусному парку становить 7 років 6 місяців і 12 днів.

Проте, листом від 19 січня 2016 року №234/8-П територіальний орган Пенсійного фонду України відмовив заявнику в призначенні пенсії з огляду на недостатність пільгового стажу. Відмова мотивована висновком відповідача про те, що норми пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не поширюються на водіїв міського пасажирського транспорту в режимі маршрутного таксі.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають, зокрема, чоловіки - водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв), після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Із даних трудової книжки позивача та відомостей довідки Автобусного парку №8 Комунального підприємства «Київпастранс» від 30 жовтня 2015 року №571 слідує, що позивач в період з 19 травня 2000 року по 18 серпня 2003 року та з 04 грудня 2003 року по 17 березня 2008 року працював водієм 1 класу на всіх марках автомобілів для роботи на міських маршрутах, в режимі маршрутного таксі.

Обговорюючи питання можливості застосування положень пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до водіїв міського пасажирського транспорту (на автобусі), які здійснюють перевезення в режимі маршрутного таксі, заперечення якого було єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії, колегія суддів зазначає наступне,

Буквальний аналіз положень пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить на користь висновку, що до спеціального стажу відповідно до цієї норми відноситься, зокрема, робота на посаді водія автобуса міського пасажирського транспорту.

Зважаючи на встановлені судом обставини, що підтверджуються відповідними доказами, позивач працював саме на посаді водія автобуса і здійснював перевезення пасажирів на міському маршруті.

Відповідач не заперечує те, що автобуси марки ІВЕКО та Богдан, на яких позивач здійснював перевезення пасажирів, відповідають ознакам автобуса, що визначені Законом України «Про автомобільний транспорт».

Відтак, робота позивача в період з 19 травня 2000 року по 18 серпня 2003 року та з 04 грудня 2003 року по 17 березня 2008 року повністю відповідає критеріям, які відносять її до спеціального трудового стажу у розумінні пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що позивач здійснював перевезення в режимі маршрутного такі, адже вищевикладена норма не ставить право водія автобуса міського пасажирського транспорту в залежність від режиму руху при перевезеннях.

Так, відповідно до глосарію Закону України «Про автомобільний транспорт», перевезення пасажирів у звичайному режимі руху - це перевезення пасажирів автобусами на маршруті загального користування з дотриманням усіх зупинок, передбачених розкладом руху, а перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі - це перевезення пасажирів на міському чи приміському автобусному маршруті загального користування за розкладом руху, в якому визначається час відправлення автобусів з початкового та кінцевого пунктів маршруту з висадкою і посадкою пасажирів чи громадян на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не заборонено правилами дорожнього руху.

Тобто, різниця між звичайним режимом руху при перевезенні пасажирів і їх перевезенням у режимі маршрутного таксі полягає лише у правилах висадки і посадки пасажирів.

За таких обставин, позбавлення водія автобуса, який здійснює перевезення пасажирів на міському маршруті, проте не в звичайному режимі руху, а в режимі руху маршрутного таксі, на пільгову пенсію, не відповідало би критеріям розсудливості, рівності та пропорційності, на відповідність яким адміністративні суди перевіряють поведінку суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстав для задоволення скарги колегією суддів не вставлено.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Шелест С.Б.