Справа № 826/5513/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 червня 2016 року 15:03 № 826/5513/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Орленка А.О.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що оскаржувана бездіяльність полягає в тому, що відповідачем не перевірено по суті та об'єктивно факт, наведений в заяві від 27.01.2016 року та не вирішено порушені в заяві питання, а відтак рішення відповідача від 17.02.2015 року не може вважатись обґрунтованим. При цьому, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач стверджує про порушення з боку відповідача його конституційного права на отримання обґрунтованої відповіді на звернення.

В позовній заяві позивач просить суд:

- визнати, що бездіяльність відповідача, що полягає у не перевірці факту заяви від 27.01.2016 року про зроблене суддю адміністративного суду зауваження представнику Генпрокуратури у справі №826/20859/15 є протиправною;

- визнати, що бездіяльність відповідача, що полягає у не вирішенні об'єктивно і всебічно «першої» і «другої» вимог заяви позивача від 27.01.2016 року, є протиправною;

- зобов'язати відповідача об'єктивно і всебічно перевірити факт заяви ОСОБА_1 від 27.01.2016 року щодо зауваження, зробленого представнику Генпрокуратури у справі №826/20859/15.

- зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 відповідь на пункти 1) та 2) прохальної частини його заяви від 27.01.2016 року.

В ході судового розгляду даної справи позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав того, що Генеральною прокуратурою України належним чином розглянуто звернення ОСОБА_1 від 27.01.2016 року та вжито заходів до своєчасного інформування позивача про результати його розгляду, про що надано відповідь від 17.02.2016 року №05/3-14050-10. Також заявнику роз'яснено його право на ознайомлення із матеріалами наглядового провадження за його зверненням та порядок оскарження прийнятого рішення.

Розглянувши наявні та надані позивачем та представником відповідача документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.01.2016 року позивач звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою (донос), якою повідомив відповідача про недоліки в діяльності Генеральної прокуратури України. В даному зверненні ОСОБА_1 просив: «1) З'ясувати чи мав місце факт: зроблене суддею зауваження вашому представникові 20.01.2016 року в судовому засіданні по справі №826/20859/15?; 2) За що саме суддею було зроблено зауваження вашому представнику?; 3) На підставі зробленого суддею зауваження, притягнути вашого представника у суді до відповідної відповідальності?; 4) Повідомити якими саме правами я зловживаю, відповідно до означеної вище заяви вашого представника?; 5) Повідомити на підставі яких даних (документів, довідок тощо) вашим представником була зроблена 20.01.2016 заява про те, що я зловживаю своїми правами?»; 6) Повідомити чи був ваш представник уповноважений заявити 20.01.2016 у справі №826/20859/15 про мої зловживання своїми правами?; 7) Повідомити чи зверталась Генпрокуратура до якигось правоохоронних органів (Інтерпол, ЖЕК, СБУ, ФЕБ, міліція-поліція тощо) з приводу моїх зловживань своїми правами?; 8) Повідомити які саме плутані запитання я умисно ставлю Генпрокуратурі з метою введення її в оману?; 9) Повідомити, на підставі яких саме даних (документів, вироки суду тощо) ваш представник 20.01.2016 у справі №826/20859/15 заявив про умисел моїх плутаних запитань?; 10) Повідомити чи був ваш представник уповноважений заявити 20.01.2016 року при розгляді справі №826/20859/15 про те, що я маю умисел з метою омани органу влади, при тому, що дана обставина (умисел) не мала відношення до предмету доказування?; 11) Дозволити мені особисто викласти аргументи особі, що перевіряла цю заяву; 12) Дозволити мені брати участь у перевірці даної заяви; 13) Дозволити мені бути присутнім при розгляді даної заяви; 14) Наполягаю на тому, щоби Генпрокуратура отримала із Окружного адміністративного суду м. Києва технічний аудіозапис судового засідання 20.01.2016 по справі №826/20859/15 задля заслуховування та документування обставин, вказаних в цій заяві; 15) Дозволити мені знайомитись з матеріалами перевірки, проведеної за даною заявою».

Крім того. ОСОБА_1 у вказаній заяві просив повідомити йому порядок ознайомлення з матеріалами перевірки даної заяви, а також розглянути її у строк до 10 днів.

Зазначена заява зареєстрована у Генеральній прокуратурі України 29.01.2016 року за №17725-16.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача Генеральна прокуратура України 17.02.2016 року листом №05/3-14050-10 надала відповідь стосовно того, що представник Генеральної прокуратури України у справі діяв на підставі довіреності керівника. Будь-яких зауважень, засобів процесуального примусу, передбачених ст. 269 КАС України до представника судом не застосовувались. При цьому, повідомлено позивачу, що підстав для ініціювання питання про притягнення до відповідальності представника Генеральної прокуратури України не встановлено; роз'яснено можливість ознайомлення з матеріалами перевірки та повідомлено місце для такого ознайомлення.

Позивач, вважаючи отриману відповідь необґрунтованою та такою, що надана без проведення належної оцінки доводів, викладених в його заяві від 27.01.2016 року, звернувся до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

У відповідності до преамбули Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою, далі - Закон № 393/96-ВР) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу норм ст. 3 зазначеного Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки (ч. 3 ст.19 Закону №393/96-ВР).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідь на заяву позивача від 27.01.2016 року надана тим органом, який отримав заяву, тобто Генеральною прокуратурою України.

При цьому, зі змісту наданої на заяву відповіді вбачається, що відповідачем надано обґрунтовану відповідь щодо доводів, викладених в заяві.

Відповідно до ст. 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви.

Стосовно зазначеного бажання позивача особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву від 27.01.2016 року, ОСОБА_1 повідомлено, що особа може бути запрошеною до вирішення її заяви чи скарги лише у випадку проведення засідання, тобто колегіального розгляду. В інших випадках розгляд звернення проводиться без обов'язкового виклику і присутності заявника.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачу повідомлено місце для можливості ознайомитись із матеріалами перевірки та зазначено про координати, за якими можна узгодити час для ознайомлення.

При цьому, позивачу повідомлено право на оскарження відповіді, що в сукупності повністю узгоджується з вимогами закону №393/96-ВР.

Додаткового суд звертає увагу, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З наведеного та наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачем в законодавчо визначені строки надано відповідь на заяву позивача від 27.01.2016 року.

За таких обставин, судом вбачається надання Генеральною прокуратурою України відповіді на звернення ОСОБА_1 від 27.01.2016 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичної чи юридичної особи, тобто відсутність дій, які повинен був вчинити суб'єкт владних повноважень, але не вчинив, що потягло за собою порушення прав чи інтересів фізичної чи юридичної особи.

З урахуванням наведеного судом вбачається відсутність оскаржуваної бездіяльності, а відтак відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності оскаржуваних дій виконав повністю.

Зважаючи на вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений 05.07.2016 року.

Суддя Є.В. Аблов