Справа № 344/7338/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/7338/16-а
Провадження № 2-а/344/333/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі с/з: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії

У судовому засіданні 06 липня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_3 (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (надалі «Відповідач»), в якому просила визнати протиправними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо зменшення відсоткового відношення при перерахунку їй пенсії з 86% до 80% її обчислення на виконання Постанов Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2011 року та від 11 серпня 2014 року; зобовязати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську перерахувати та виплачувати ОСОБА_3 пенсію із застосуванням 86% від суми заробітної плати з дати, визначеної Постановами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2011 року та від 11 серпня 2014 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії Відповідача щодо зменшення відсоткового відношення при перерахунку пенсії Позивача з 86% до 80% її обчислення на виконання Постанов Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2011 року та від 11 серпня 2014 року, є протиправними, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Як зазначила Позивач в судовому засіданні, при здійсненні перерахунку пенсії Позивача на виконання судового рішення Відповідачем неправомірно застосовано статтю 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 08 липня 2011 року, тобто редакції, яка діяла на дату, з якої проводився перерахунок пенсії, тобто із застосуванням показника 80% від заробітку, оскільки відповідно до чинного законодавства України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Представник Відповідача ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов.

Зокрема, в судовому засіданні представник Відповідача покликалася на те, що при проведенні перерахунку пенсії Позивачу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську діяло відповідно до вимог чинного станом на час проведення такого перерахунку законодавства, а тому підстави для визнання його дій неправомірними, на думку представника Відповідача, відсутні.

Так, як зазначила представник Відповідача, на виконання рішення суду Відповідач здійснив перерахунок пенсії Позивачу з дат, визначених судовими рішеннями, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби в розмірі 80% від заробітку. Оскільки рішенням суду вирішувалось питання не самого відсоткового відношення при перерахунку пенсії, а зарахування матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби, перерахунок пенсії, на думку представника Відповідача, необхідно проводити з урахуванням вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011 року, що діяла на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії на виконання рішення суду, тобто в розмірі 80% від заробітку, а не 86%.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення Позивача та представника Відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 з 20 січня 2009 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», у розмірі 86% від суми заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2011 року у справі № 0907/2-а-6394/11, залишеною без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року, позов задоволено частково; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську з 25.08.2010 року зробити ОСОБА_3 перерахунок розміру пенсії та виплату пенсії державному службовцю, включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії винагороду за вислугу років в розмірі 40 % до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг та повернути заборгованість в частині недорахованої пенсії; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі № 344/11311/14, позовні вимоги в частині зобов'язання проведення перерахунку пенсії, включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових потреб, повернення заборгованості в частині недорахованої пенсії за період з 20.01.2009 року по 29.01.2014 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку для звернення до адміністративного суду; визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо не включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії ОСОБА_3, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» з 30.01.2014р.; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську здійснити ОСОБА_3, з 30.01.2014 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця з врахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань; в решті вимог відмовлено.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

На виконання вищевказаних судових рішень, ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську було проведено перерахунок пенсії Позивачу з 25 серпня 2010 року та з 30 січня 2014 року як державному службовцю з врахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

В той же час, перерахунок пенсії Позивачу проведено Відповідачем з врахуванням умов статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011 року, що діяла на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії на виконання рішення суду, тобто в розмірі 80% від заробітку, а не 86%.

На думку Позивача, дії Відповідача щодо зменшення відсоткового відношення при перерахунку її пенсії з 86% до 80% її обчислення на виконання судових рішень, є протиправним та таким, що не ґрунтуються на положеннях законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Субєкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що субєкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон, так і повноваження, які є необхідними для реалізації субєктом владних повноважень своїх функцій (завдань).

«У спосіб» означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Іншими словами, при виконанні поставлених перед адміністративним судочинством завдань адміністративний суд перевіряє законність та обґрунтованість реалізації органом публічної адміністрації, його посадовою чи службовою особою компетенції (наданих законом повноважень). Критеріями такої перевірки є: відповідність оскаржуваного акта приписам, що встановлені у законі; дотримання органом меж повноважень, наданих йому законом; дослідження органом передбачених у законі обставин, що є підставою прийняття акта; збереження чинності законом, на основі якого прийнято акт; відсутність спотворення змісту закону, що покладений в основу рішення; додержання правил, строків, форми та процедури прийняття акта.

Як випливає зі змісту листа ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську від 07 квітня 2016 року № 89/Г-15, оскільки рішенням суду вирішувалось питання не самого відсоткового відношення при перерахунку пенсії, а зарахування матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби, перерахунок пенсії, на думку Відповідача, необхідно проводити з урахуванням вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011 року, що діяла на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії на виконання рішення суду, тобто в розмірі 80% від заробітку, а не 86%.

Відповідно до частини 2 та 5 статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії Позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є стаття 37-1 Закону України «Про державну службу».

За правилами частини першої цієї статті у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (частина друга статті 37-1 Закону України «Про державну службу»).

При цьому, внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08 липня 2011 року зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства України процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом, підставами і механізмом їх проведення.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи наведене, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії таким особам.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2011 року у справі № 0907/2-а-6394/11 та Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі № 344/11311/14 Відповідача було зобовязано здійснити перерахунок вже призначеної пенсії Позивача з врахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

Оскільки на момент призначення пенсії Позивачу з 20 січня 2009 року діяла норма, яка передбачала розмір пенсії щодо Позивача у 86 відсотків заробітної плати, тому саме виходячи з розміру 86% заробітної плати Відповідачу слід було здійснити перерахунок пенсії Позивачу.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо зменшення відсоткового відношення при перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 86% до 80% її обчислення на виконання рішень суду є протиправними, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

За таких обставин Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправними дій ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо зменшення відсоткового відношення при перерахунку пенсії з 86% до 80% її обчислення на виконання рішення суду, та знаходить підстави для зобовязання ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок та забезпечувати виплату ОСОБА_3 пенсію із застосуванням 86% від суми заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з дати, визначеної Постановами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2011 року (з 25 серпня 2010 року) та від 11 серпня 2014 року (з 30 січня 2014 року).

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158-163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо зменшення відсоткового відношення при перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 86% до 80% її обчислення на виконання Постанов Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2011 року та від 11 серпня 2014 року.

3. Зобовязати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок та забезпечувати виплату ОСОБА_3 пенсію із застосуванням 86% від суми заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з дати, визначеної Постановами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2011 року (з 25 серпня 2010 року) та від 11 серпня 2014 року (з 30 січня 2014 року).

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.