Справа № 2а-1973/12/2670
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2016 р. м. Київ К/9991/67294/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), Ліпський Д.В., Ситников О.Ф.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2012р. у справі за його позовом до прокуратури Дніпровського району м. Києва про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 03.01.2012р. про відмову в задоволенні його заяви від 05.12.2011р., зобов'язання відповідача повторно провести перевірку по заяві від 05.12.2011р. та надати йому обґрунтовану і мотивовану відповідь про результати такого розгляду, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів прокурорського реагування за результатами розгляду його заяви від 05.12.2011р. про вчинення з боку ВДАІ Дніпровського району м. Києва протиправної бездіяльності, що підтверджено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2011р., зобов'язання відповідача встановити винну посадову особу ВДАІ Дніпровського району м. Києва, яка вчинила протиправну бездіяльність щодо ненадання інформації, що встановлено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2011р. та зобов'язання відповідача скласти відносно цієї посадової особи адміністративний протокол за статтею 212-3 КУПАП.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.05.2012р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення прокуратури Дніпровського району м. Києва від 03.01.2012р. №1583/10 за наслідками розгляду заяви позивача від 05.12.2011р.

Зобов'язано прокуратуру Дніпровського району м. Києва повторно розглянути заяву позивача від 05.12.2011р. з урахуванням висновків суду та надати обґрунтовану та вмотивовану відповідь про результати розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2012р. рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням апеляційного суду інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2011р. визнано протиправною бездіяльність ВДАІ Дніпровського району м. Києва щодо ненадання відповіді на інформаційний запит позивача від 04.10.2011р. в строк, встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

05.12.2011р. позивач звернувся до прокуратури Дніпровського району м. Києва із заявою, в якій зазначив, що встановлені судовим рішенням обставини є правопорушенням, відповідальність за яке передбачено статтею 212-3 КУпАП, а відтак, є підставою для встановлення винної особи ВДАІ Дніпровського району м. Києва та складання прокуратурою відносно такої особи протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 212-3 КУпАП та направлення цього протоколу до суду.

Листом від 03.01.2012р. №1583/10 відповідач повідомив позивача, що за результатами розгляду його заяви від 05.12.2011р. встановлено, що відповідь на заяву позивача від 04.10.2011р., яка надійшла до Дніпровського РУ ГУ МВС України 10.10.2011р., була надіслана йому 11.10.2011р., а тому відсутні підстави для вжиття заходів прокурорського реагування.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь відповідача від 03.01.2012р. №1583/10 за результатом розгляду заяви позивача від 05.12.2011р. прийнято необґрунтовано та без врахування обставин, встановлених судовим рішенням від 25.11.2011р.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач помилково зазначив, що відповідь на інформаційний запит від 04.10.2011р. було надано позивача 11.10.2011р., в той час коли відповідь було надано з порушенням строків, передбачених Законом України «Про звернення громадян», 03.11.2011р.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем була направлена відповідь за результатами розгляду заяви позивача від 05.12.2011р. у місячний строк з дня надходження заяви позивача.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відповідача встановити винну посадову особу ВДАІ Дніпровського району м. Києва, яка вчинила протиправну бездіяльність щодо ненадання інформації, що встановлено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2011р. та притягнення її до адміністративної відповідальності, то суд першої інстанції виходив з того, що вказана вимога є предметом заяви позивача від 05.12.2011р., а тому відноситься до дискреційних повноважень відповідача та її вирішення можливе лише за результатом розгляду вказаної заяви саме органом прокуратури.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 05.12.2011р. є дискреційними повноваженнями відповідача, а позивач не позбавлений права оскаржити рішення відповідача до вищестоящого прокурора.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2011р. встановлено факт порушення працівниками ВДАІ Дніпровського району м. Києва строку надання відповіді на інформаційний запит позивача від 04.10.2011р., а предметом позову в даній справі є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у притягненні винної особи до адміністративної відповідальності, а тому таке судове рішення не може бути підставою для задоволення позову.

Поряд з тим, розглядаючи справу судами не враховано, що відповідно до пункту 11 частини першої статті 255 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати прокурор або уповноважена ним особа з числа працівників прокуратури, зокрема, за статтею 212-3 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У справі, яка розглядається, спір виник з приводу встановлення та притягнення до адміністративної відповідальності винної особи ВДАІ Дніпровського району м. Києва, яка вчинила протиправну бездіяльність щодо ненадання відповіді на інформаційний запит позивача від 04.10.2011р. в строк, встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Оскільки Окружний адміністративний суд м. Києва, ухвалюючи рішення по суті позовних вимог, а Київський апеляційний адміністративний суд переглядаючи це рішення, не звернули увагу на те, що ця справа предметно підсудна іншому суду, а саме місцевому загальному суду як адміністративному за місцезнаходженням прокуратури Дніпровського району м. Києва, то визнати таке рішення законним неможливо.

Подібна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015р. у справі №21-3549а15.

Відповідно до статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В свою чергу підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд відповідно до частини 2 статті 227 КАС України є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.05.2012р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2012р. у даній справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до місцевого загального як адміністративного суду першої інстанції за місцезнаходженням відповідача

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: Д.В. Ліпський

О.Ф. Ситников