Справа № 462/2224/16-а
Суддя: Кирилюк А. І.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/2224/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Кирилюка А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, -

встановив:

Позивач звернувся до Залізничного районного суду м.Львова з адміністративним позовом до до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 862716 від 30.03.2016 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу про адміністративні правопорушення, за те що він 30 березня 2016 року о 13:10 год. керував автомобілем Мегсеdes Вепz Vito 110 (номерний знак НОМЕР_1) по автодорозі Е40 М06 та не увімкнув ближнього світла фар для позначення транспортного засобу у світлу пору доби, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху.

Свої вимоги мотивує тим, що правопорушення не вчиняв, в протоколі не відображено дійсні обставини події, а факт вчинення правопорушення не доведений жодними доказами. При цьому зазначив, що інспектором патрульної поліції при винесенні постанови порушені ст. 7, 251, 279, 280, 288, 289 КУпАП не взято до уваги його пояснень та інших обставин. На його думку навіть при наявності факта вчинення вказаного правопорушення з його боку відповідач повинен був кваліфікувати його дії за ст. 125 КУпАП, а не ч.2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова інспектора патрульної поліції є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що незважаючи на заперечення щодо відсутності будь-якого порушення Правил дорожнього руху, інспектор склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову, при цьому не представив будь-якого доказу такого порушення, тому він вважає оскаржувану постанову незаконною, просить позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився. При цьому Департамент ПП УПП у м.Львові, подав до суду заперечення проти адміністративного позову, жодних доказів по справі не надав та просив відмовити в задоволенні позову (а.с.12-15). На запит суду, Департамент ПП УПП у м.Львові, зазначило, що у них відсутній відеозапис скоенного правопорушення (а.с. 24) Враховуючи вимоги ч.4 ст.128 КАС України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Судом встановлено, що 30 березня 2016 року інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 862716, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та було накладено штраф в розмірі 425 гривень. Згідно вказаної постанови 30 березня 2016 року о 13:10 год. ОСОБА_1 керував автомобілем Мегсеdes Вепz Vito 110 (номерний знак НОМЕР_1) по автодорозі Е40 М06 та не увімкнув ближнього світла фар для позначення транспортного засобу у світлу пору доби, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, суд вважає, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови прийняв зазначене рішення на підставі об'єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання відповідача надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.4 ст.128 КАС України.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Суд приймає до уваги пояснення позивача наведені в позові та надані його представником в судовому засіданні. При цьому, відповідачем не представлено суду доказів на спростування таких тверджень позивача.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що інспектором патрульної поліції порушено норми ст. 245 КУпАП, а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, обєктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, то суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, спірну постанову визнати протиправною та скасувати як незаконну, закривши провадження в справі.

Оскільки позивач оскаржував дії позивача 05.04.16 року до Департаменту ПП УПП у м.Львові, останній відповів на скаргу листом № 9476 від 15.04.16 року, суд вважає, що позивачем строк на звернення до суду не пропущений.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 6, 7-12, 69, 71, 86, 94, 128, 158-163, 171-2 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 862716 від 30.03.2016 року справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі Апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її проголошення

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: А.І.Кирилюк