Справа № 344/4905/16-а
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4905/16-а
Провадження № 2-а/344/248/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Рібия В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону національної поліції в м. Івано-Франківськ лейтенанта Рібия Володимира Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора роти № 4 батальйону національної поліції в м. Івано-Франківськ лейтенанта Рібия Володимира Івановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 057696, винесеної 10 квітня 2016 року інспектором роти № 4 батальйону національної поліції в м. Івано-Франківськ лейтенантом поліції Рібиєм Володимиром Івановичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, дорожній знак не відповідає вимогам 7.2.2 Правил дорожнього руху України та ДСТУ, що визначає зону дії знаку 3.34.

Ухвалою суду від 10 червня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції.

Позивач у судове засідання з`явився, підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у позові, пояснив, що він дійсно зупинився в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», але даний знак не діє, оскільки не відповідає вимогам Правил дорожнього руху України, просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач прибув, позовні вимоги не визнав, пояснив, що постанова була складена у зв'язку з вчиненням позивачем адміністративного правопорушення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Проте надаючи пояснення у судових засіданнях, представник третьої особи вимоги не визнав, пояснив, що позивачем були порушені Правила дорожнього руху України, тому інспектором була складена постанова, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

10 квітня 2016 року інспектором роти № 4 батальйону Управління національної поліції у місті Івано-Франківську лейтенантом поліції Рібиєм Володимиром Івановичемвинесено постанову серії ПС3 № 057696 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідно до постанови, 10 квітня 2016 року о 15 годині 50 хвилин у місті Івано-Франківськ по вулиці Гната Хоткевича, 69 позивач, керуючи транспортним засобом Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 Правил дорожнього руху України «Зупинку заборонено», а саме: відстань від знаку до автомобіля Renault Trafic становить 27,5 м, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 6).

У відповідь щодо надання інформації про дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» та табличку до нього 7.2.2 «Зона дії», що розташовані біля будинку № 69 по вулиці Гната Хоткевича у місті Івано-Франківську, яка адресована Управлінню патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_1 отримав відповідь, відповідно до якої дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» відповідає вимогам ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки», табличка до нього 7.2.2 «Зона дії» не відповідає (а.с. 3).

З фотокарток вбачається невідповідність таблички 7.2.2 «Зона дії» до знаку 3.34 «Зупинка заборонена» вимогам ДСТУ 4100-2014 (а.с. 7, 29).

Згідно відповіді Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, схема організації дорожнього руху в управління транспорту та зв'язку та в департаменті житлової, комунальної політики та благоустрою на ділянці дороги по вулиці Гната Хоткевича, 69 відсутня (а.с. 8).

ОСОБА_1 є керівником та директором ДП «Стерх» ТзОВ «Вітер» (а.с. 12-14).

У відповідь на лист, адресований начальнику Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, директор ДП «Стерх» ТзОВ «Вітер» ОСОБА_1 отримав відповідь, згідно якої виконавчі провадження, де боржником є ДП «Стерх» ТзОВ «Вітер», завершені і на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції не перебувають (а.с. 15).

Державною податковою інспекцією в місті Івано-Франківську надана відповідь директору ДП «Стерх» ТзОВ «Вітер» ОСОБА_1 про те, що по ДП «Стерх» ТзОВ «Вітер» описані активи згідно актів опису № 41 та № 42 від 16.03.2009 року. Відповідно до зазначених актів зареєстровано податкову заставу. Описані активи підприємства ДПІ в місті Івано-Франківську не реалізовувалися. Виконавчий лист знаходиться на виконанні в ДВС. Постанова про закриття виконавчого провадження до ДПІ в місті Івано-Франківську не надходила. Інформація щодо реалізації активів відділом державної виконавчої служби підприємства ДПІ в місті Івано-Франківську не відома та кошти в погашення боргу підприємства на виконання виконавчого листа не поступали (а.с. 16).

Івано-Франківським відділом поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області надана відповідь ОСОБА_1 про те, що наданий ним запит з приводу невідповідності встановлення дорожніх знаків направлений для розгляду та вжиття відповідних заходів реагування в Управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області (а.с. 32).

Позивач перебуває на обліку у Департаменті соціальної політики (а.с. 38).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39).

Позивач має сина ОСОБА_5, який є студентом (а.с. 40-41).

ОСОБА_4 отримує субсидію (а.с. 42).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої-другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша-друга статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що зазначено у статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як передбачено частинами першою-третьою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 33 Правил дорожнього руху України передбачає, що дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" означає те, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Зона дії знаків може бути зменшена: для знаків 3.34-3.37 - табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці їх зони дії дублюючих знаків 3.34-3.37 з табличкою 7.2.3.

Частина перша статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з норм, викладених у статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 Правил дорожнього руху України «Зупинку заборонено», а саме: відстань від знаку до автомобіля Renault Trafic становила 27,5 м, що також було підтверджено позивачем у судовому засіданні.

Посилання позивача на те, що табличка до знаку 3.34 не відповідає вимогам ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки», суд не приймає до уваги, оскільки дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» відповідає вимогам ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки», а також згідно положень пункту 33 Правил дорожнього руху України зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту, при цьому зона дії даного знаку може бути зменшена.

Посилання позивача на те що, аварійної ситуації та перешкод учасникам дорожнього руху не створював, при зазначених в оскаржуваній постанові обставинах суд не приймає до уваги, оскільки це не має вирішального значення для кваліфікації дій водія за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин суд знаходить пояснення позивача в обґрунтування позовних вимог безпідставними, а дії відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - правомірними, в межах наданих йому повноважень.

Крім того, відповідачем після встановлення вини позивача у вчиненні вищезазначеного правопорушення було накладено адміністративне стягнення у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведений належним чином, тому заявлені вимоги про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 122, 245, 251, 252, 258, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 2, 4, 8, 11, 17, 71, 72, 94, 102, 128, 158, 161-163, 171-2, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону національної поліції в м. Івано-Франківськ лейтенанта Рібия Володимира Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у випадку застосування частини 3 статті 160Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Вступна та резолютивна частини постанови складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 05 липня 2016 року.

Повний текст постанови суду складений 08 липня 2016 року.

Суддя Л.В. Мелещенко