Справа № 214/2776/16-а
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2776/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2016 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хомініч С.В., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Криворізького центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_2 з позовом до Криворізького центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просив визнати протиправними дії Криворізького центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати ОСОБА_2, довічної пенсії передбаченої ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.06.2015; зобов'язати Криворізьке центральне об'єднання Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити ОСОБА_2, виплату призначеної довічно пенсії по інвалідності, починаючи з 01.06.2015.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він є інвалідом з дитинства, на теперішній час, з 01.02.2010, йому як інваліду з дитинства, встановлено 3 групу інвалідності довічно. Як інвалід 3 групи (інвалід з дитинства) він отримував відповідну пенсію по інвалідності. З 02.01.2013 по 29.10.2015 він працював у Відділі Держземагенства у Петрівському районі Кіровоградської області, а з 30.10.2015 по теперішній час він працює у Відділі Держгеокадастру у Петрівському районі Кіровоградської області та є державним службовцем. З 01 квітня 2015 року йому припинили виплачувати призначену пенсію, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02 березня 2015 року, а згодом і ст. 22 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 за № 911- VIII, виплата пенсій, призначених за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для осіб, які працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», тимчасово припинена у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 відповідно.

В кінці лютого - на початку березня 2016 року він звернувся до відповідача з завою про відновлення виплати пенсії, та отримав відмову відповідача де в листі від 11 березня 2016 року відповідач зазначив, що він на даний час є державним службовцем, а тому на нього поширюються норми Закону України «Про державну службу». З цим він не згоден, оскільки йому не призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу», а він отримував і повинен надалі отримувати пенсію на підставі ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідач Криворізьке центральне об'єднане Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області надало письмові заперечення, в яких з позовними вимогами позивача ОСОБА_2 не погоджується повністю, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.25-26).

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові заперечення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Криворізькому центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.08.2014 за даними електронної пенсійної справи, оскільки раніше мешкав у м. Луганськ, що підтверджено запереченнями відповідача наданими до справи (а.с. 25-26).

З 02.01.2013 по 29.10.2015 позивач працював у Відділі Держземагенства у Петрівському районі Кіровоградської області, а з 30.10.2015 по теперішній час він працює у Відділі Держгеокадастру у Петрівському районі Кіровоградської області та є державним службовцем, що підтверджено копією трудової книжки позивача (а.с. 9-9а).

В кінці лютого на початку березня 2016 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України з заявою про поновлення йому виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з тим, що з 01 квітня 2015 року посада, на якій він працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати йому пенсії, призначеної відповідно до цього Закону відпали, та з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати йому вказаної пенсії відсутні.

Листом управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу № П-36 від 11.03.2016 позивачеві було повідомлено, що з 01.08.2014 йому було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Він займає посаду,, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законом «Про державну службу», а ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-V111, який набув чинності з 01.04.2015 передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 по 31 грудня 2015 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. На підставі чого виплата пенсії позивачу з 01.04.2015 призупинена. Крім того, підпунктом 2 пункту 22 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911 -VIII, який набув чинності з 01.01.2016, абзац другий частини першої ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено в такий редакції: «Тимчасово у період з 1 квітня 2016 по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. З огляду на зазначене, законних підстав у управління ПФУ у поновленні виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2015 відсутні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За загальним правилом установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяти забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами.

Посилання відповідача на ст. 47 Закону України ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», а не як інвалідам загального захворювання.

Зазначена правова позиція висловлена Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом (постанова від 03.08.2015 у справі № 201/8325/15-а(2-а/201/90/2015) і є однаковою з іншими рішеннями судів касаційної інстанції щодо застосування одних і тих самих норм права за аналогічних обставин.

Зазначені обставини також підтверджуються доданими позивачем до матеріалів справи наступними документами: листом - відповіддю управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу № П-36 від 11.03.2016, пенсійним посвідченням інваліда 3 групи з дитинства НОМЕР_2 виданого на ім'я позивача, довідкою МСЕК серії2-20 СМ № 119991.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій, а тому, доводи, викладені в позовній заяві є правомірними та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст.8, 30, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», ст.ст. 9,11,19,20,99,100,105, 106, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Криворізького центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії -задовольнити.

Визнати дії Криворізького центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, щодо припинення виплати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, довічної пенсії передбаченої ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.06.2015 протиправними.

Зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане Управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, виплату призначеної довічно пенсії по інвалідності, починаючи з 01.06.2015.

Стягнути з Криворізького центрального об'єднаного Управлінні пенсійного фонду України Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Хомініч С.В.