Справа № 820/2164/16
Суддя: Кучма Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 липня 2016 р. Справа № 820/2164/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кучми Ю.В.,

суддів - Панченко О.В., Зінченко А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Апеляційного суду Харківської області, Державної судової адміністрації України, в якій просить суд: 1)Визнати неправомірними дії Державної Судової Адміністрації України та апеляційного суду Харківської області щодо ненарахування та невиплати заробітної плати ОСОБА_1 з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року відповідно до ч. 1 ст. 144 Закону України від 07,07.2010 р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-УІІ «Про прокуратуру» та з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно відповідно до ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд». 2) Зобов'язати Апеляційний суд Харківської області та Державну Судову Адміністрацію України здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-УІ «про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-УІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів, з урахуванням усіх надбавок, виплати допомоги на оздоровлення та на відпустку, залежно від розміру посадового окладу. 3) Зобов'язати Державну судову адміністрацію України вчинити: дії щодо затвердження кошторису та виділення коштів для виплати перерахованої суми заробітної плати ОСОБА_1 з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-УІІ «Про прокуратуру»; а з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-УІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 06.03.2014 року працює на посаді начальника відділу судової статистики та узагальнення судової практики апеляційного суду Харківської області, яка віднесена до 4-ої категорії посад державної служби, з присвоєнням 9-го рангу державного службовця. Згідно зі штатним розписом апеляційного суду Харківської області на 2014 рік і 2015 рік посадовий оклад начальника відділу складав 1834 грн., виходячи з якого позивачу у спірний період нараховувалась заробітна плата, включаючи доплату за ранг, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці, премії. На думку позивача, йому, в період з 26.10.2014 року по 08.09.2015 року здійснювались виплати заробітної плати з порушенням діючого законодавтсва.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги та доводи заявленого позову, просив задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач - Державна судова адміністрація України - свого представника в судове засідання не направив, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що діючим законодавством закріплено право працівника суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, на посадовий оклад в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Але законодавчого механізму реалізації даного права не має, оскільки відповідні виплати у належному розмірі здійснюються тільки в разі наявності відповідних бюджетних асигнувань. У зв'язку із чим, просив у задоволенні позову відмовити. Окрім іншого, просив розглядати справу за його відстуності.

Другий відповідач - Апеляційний суд Харківської області - свого представника в судове засідання не направив, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що проти задоволення адміністративного позову в частині зобов'язання апеляційного суду Харківскьої області здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" в редакції ЗУ "Про прокуратуру" та ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд" заперечує, з огляду на те, що станом на час набрання вказаними законами чинності на розрахункові рахунки апеляційного суду Харківської області Державною судовою адміністрацією України, як головним розпорядником державних коштів, не було перераховано додаткових грошових коштів для сплати підвищеного розміру посадового окладу, встановленого цими законодавчими актами. Апеляційним судом Харківської області розрахунок заробітної плати здійснювався в межах затвердженого фонду оплати праці, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09 березня 2006 року та Кошторису апеляційного суду Харківської області на 2014 рік.

Вислухавши пояснення позивача, надані письмові заперечення відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1, з 06.03.2014 року працює на посаді начальника відділу судової статистики та узагальнення судової практики апеляційного суду Харківської області, яка віднесена до 4-ої категорії посад державної служби, з присвоєнням 9-го рангу державного службовця.

Так, згідно із штатним розписом апеляційного суду Харківської області на 2014 рік і 2015 рік посадовий оклад начальника відділу складав 1834 грн., виходячи з якого позивачу у спірний період нараховувалась заробітна плата, включаючи доплату за ранг, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці, премії.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Статтею 13 Закону України "Про оплату праці" визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну службу" умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови).

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" мінімальну заробітну плата у 2014 році у місячному розмірі встановлено на рівні 1218,00 грн. Такий же розмір мінімальної заробітної плати встановлено і на 2015 рік.

За приписами ч.1 статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції, чинній до 28.03.2015 р.) розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Відповідно до п.п.59 п.5 Розділу XII Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності з 26 жовтня 2014 року, частину першу вищевказаної статті було доповнено абзацом другим такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Підпунктом 2 пункту 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру" в редакції чинній на час виникнення спірних відносин Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Разом з тим, слід вказати, що згідно з положеннями статті 146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ч. 1,2 статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 статті 51 Бюджетного кодексу України встановлено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, Державна судова адміністрація України та апеляційний суд Харківської області можуть здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці та не наділені правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" передбачено, що норми і положення ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Таким чином, з 01.01.2015 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" закріплено можливість застосування положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З 28.03.2015 року набрала чинності нова редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Частиною 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в новій редакції передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" набрав чинності 28.03.2015 року.

Радою суддів України 15.03.2015 року прийнято рішення № 15, яким доручено Державній судовій адміністрації звернутися до Кабінету Міністрів України щодо необхідності упорядкування умов оплати праці працівників апаратів судів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (зі змінами), зокрема, шляхом приведення положень названої постанови до норм Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Тобто, діючим законодавством закріплене право працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, на посадовий оклад у розмірі 30 відсотків від посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Статтею 95 Конституції України передбачено, що бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення, зокрема, вказаної статті Конституції України, в Рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості (п. 1 резолютивної частини).

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Крім того, за висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в ухвалі від 03.06.2014р., прийнятої за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 проти України, Парламент України, передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних виплат, не порушив вимог Конвенції з прав людини. Також, суд зауважує, що зменшення соціальних виплат обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансовими труднощами, з якими зіткнулася держава та таке зменшення було пропорційним переслідуваній легітимній меті щодо досягнення балансу між правами особи та економічною політикою.

Наведені положення дають підстави для висновку, що відповідачі не наділені правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу Позивачу та виплату заробітної плати у відповідному розмірі. З огляду на те, що у спірний період посадові оклади працівників апаратів місцевих судів Кабінетом Міністрів України не змінювались, суд вважає, що Відповідач не допустив бездіяльності, діяв на підставі та в межах, що передбачені Конституцією та Законами України.

Виходячи з викладеного, суд вважає, вимоги Позивача щодо переперерахунку та виплати йому заробітної плати, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу працівника апарату суду необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як положення частини другої статті 19 Конституції України вимагають від суб'єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що у спірних відносинах відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного вище, враховуючи всі обставини справи, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена 11 липня 2016 року.

Головуючий - суддя Кучма Ю.В.

Суддя Зінченко А.В.

Суддя Панченко О.В.