Справа № 826/24252/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрімпап»

до

державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги мотивовано тим, що порушення строків розрахунків в іноземній валюті, встановлені контролюючим органом під час перевірки, внаслідок чого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, пов’язане з порушенням договірних зобов’язань контрагентом позивача за зовнішньоекономічним договором поставки. З огляду на викладене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення грошових коштів, не сплачених за вказаним договором у встановлені строки, за результатами чого прийнято рішення від 08.02.2016 про задоволення позовних вимог. Вказане, за твердженням позивача, виключає відповідальність товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрімпап» за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, у зв’язку з виявленими порушеннями строків розрахунків в іноземній валюті з боку позивача. При цьому, відповідачем наголошено, що приписами статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» чітко визначено, що у разі задоволення позову про стягнення з контрагента коштів за зовнішньоекономічним договором, пеня за прострочення строків розрахунків в іноземній валюті не нараховується лише до моменту звернення з таким позовом до суду, що, як наслідок, не виключає відповідальність у вигляді пені, нарахованої з порушення таких строків до моменту звернення з позовом до суду.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрімпап» статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зі змінами та доповненнями, а саме: ненадходження валютної вирую України за зовнішньоекономічним контрактом від 12.08.2014 №12/08-14 з компанією ООО «Трансмашзапчасть» (Російська Федерація) у розмірі 935 910,00 рос.рублів (еквівалент 413 307,22 грн.), кількість днів прострочення – 2 та у розмірі 1 858 550,00 рос.рублів (еквівалент 849 914,92 грн.), кількість днів прострочення – 29 (з 27.02.2015 по дату прийняття позовної заяви – 23.03.2015).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При цьому, Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті (частина четверта статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»).

Згідно з пунктом 1 постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 №734 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України», розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Аналогічні за своїм змістом положення також викладені у пункті 1 постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014 №758 та у пункті 1 постанови Правління Національного банку України від 03.03.2015 №160.

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрімпап» (постачальник) та ООО «Трансмашзапчасть» (Російська Федерація) (покупець) укладено договір поставки від 12.08.2014 №12/08-14, умовами якого передбачено, що постачальник згоден продати та поставити, а покупець прийняти та оплатити щебінь гранітний з природного каменю, згідно з фракціями, зазначеними у заявках.

За результатами перевірки контролюючим органом розрахунків в іноземній валюті за вказаним контрактом останнім виявлено ненадходження валютної виручки на територію України у розмірі 935 910,00 рос.рублів (еквівалент 413 307,22 грн.), кількість днів прострочення – 2 та у розмірі 1 858 550,00 рос.рублів (еквівалент 849 914,92 грн.), кількість днів прострочення – 29 (з 27.02.2015 по дату прийняття позовної заяви – 23.03.2015).

Водночас, за твердженням позивача, вказані висновки є передчасними, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрімпап» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення грошових коштів, не сплачених за вказаним договором у встановлені строки, за результатами чого прийнято рішення від 08.02.2016 в господарській справі №910/7034/15-г про задоволення позовних вимог. Вказане, за твердженням позивача, виключає відповідальність товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрімпап» за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Так, приписами частини першої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується (частина друга статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»).

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом (частина четверта статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»).

З огляду на вказані законодавчі положення вбачається, що у разі задоволення судом позову про стягнення з контрагента коштів за зовнішньоекономічним договором, пеня за прострочення строків розрахунків в іноземній валюті не нараховується лише з моменту звернення з таким позовом до суду, що, як наслідок, не виключає відповідальність у вигляді пені, нарахованої за порушення таких строків до моменту звернення з позовом до суду.

За твердженням відповідача, що підтверджено змістом акту від 25.05.2015 №303/1-26-50-22-05-36644064 та не заперечувалось позивачем під час судового розгляду справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрімпап» 23.07.2015 звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з ООО «Трансмашзапчасть» грошових коштів за наслідками неналежного виконання останнім умов договору поставки від 12.08.2014 №12/08-14, за результатами розгляду якої рішенням від 08.02.2016 у справі №910/7034/15-г даний позов задоволено.

Водночас, у відповідності до змісту наведеного акту перевірки, відповідачем розрахунок пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності здійснено до дати подання вказаного позову до суду, тобто до 23.07.2015, що відповідає положенням частини четвертої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Крім того, суд звертає увагу, що заявлений до Господарського суду міста Києва позов стосується заборгованості за договором поставки від 12.08.2014 №12/08-14 у розмірі 1 858 550,00 руб., тобто має відношення лише до частини грошових коштів, щодо яких контролюючим органом зроблено висновки про порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Відтак, твердження позивача, покладені в основу заявлених позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, з огляду на що суд вказує про необґрунтованість останніх.

Таким чином, враховуючи заявлені предмет та підстави позову, суд дійшов до висновку про відмову у його задоволенні.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.