Справа № 822/491/16
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/491/16

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

05 липня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління статистики у Хмельницькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління статистики у Хмельницькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено, що позивач - ОСОБА_2, наказом №3 від 17.10.1986 року призначена на посаду економіста в Кам'янець-Подільську району інформаційну обчислювальну станцію. Відповідно до наказу №57 від 08.10.1987 року району інформаційну обчислювальну станцію реорганізовано в районний відділ статистики. Наказом № 15 від 27.02.1991 року позивач переведена на посаду економіста ІІ категорії. Наказом № 28 від 20.04.1994 року позивачу присвоєний 14 ранг державного службовця сьомої категорії. 18.04.1994 року прийняла присягу державного службовця. Згідно до наказу № 62 від 28.09.1994 року переведена на посаду економіста І категорії по конкурсу. 30.04.1996 року позивачу присвоєно 13 ранг державного службовця (наказ № 43 від 30.04.1996 року).

Наказом № 46 від 14.04.2004 року Кам'янець-Подільський районний відділ статистики Хмельницького обласного управління статистики з 15.04.2004 року реорганізовано в управління статистики у Кам'янець-Подільському районі Головного управління статистики у Хмельницькій області. Наказом № 2-к від 15.04.2004 року позивач переведена на посаду спеціаліста І категорії - економіста відділу статистики виробництва, а наказом № 35-к від 04.04.2005 року - на посаду провідного спеціаліста - економіста з кадрового резерву державної служби відділу статистики соціальних програм та послуг. Наказом від 03.05.2006 року № 53-к позивач переведена з кадрового резерву державної служби на посаду головного спеціаліста - економіста відділу статистики виробництва.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 року № 1324 Головне управління статистики у Хмельницькій області Державного комітету статистики України перетворено в Головне управління статистики у Хмельницькій області Державної служби статистики України. Відповідно до наказу № 3-к від 06.03.2012 року позивач переведена на посаду головного спеціаліста - економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі.

Відповідно до статті 9 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ, Положення про Державну службу статистики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2014 року № 481, та з метою поступового запровадження процесно-орієнтовного підходу до вироблення статистичної інформації, Державною службою статистики України прийнятий наказ № 211 від 21.09.2015 року про штатну чисельність працівників головних управлінь статистики в областях та м. Києві.

На виконання наказу Держстату України від 21 вересня 2015 року №211 "Про штатну чисельність працівників головних управлінь статистики в областях та м.Києві" Головне управління статистики у Хмельницькій області наказом № 37 від 06.10.2015 року ввело в дію з 7 жовтня 2015 року структуру Головного управління статистики у Хмельницькій області, затверджену Державною службою статистики України та штатний розпис на 2015 рік.

Наказом Головного управлінням статистики у Хмельницькій області №38 від 06.10.2015 року "Про реорганізацію Головного управління статистики у Хмельницькій області" утворена комісія з вивільнення працівників Головного управління статистики.

06.10.2015 року комісія з вивільнення працівників прийняла рішення про скорочення після закінчення двох місяців з моменту попередження про скорочення ряду працівників Головного управління статистики у Хмельницькій області з меншою продуктивністю і кваліфікацією, до переліку яких віднесла також ОСОБА_2 Водночас, комісія вирішила вакантні посади в новостворених підрозділах Головного управління статистики у Хмельницькій області запропонувати працівникам, з вищою продуктивністю і кваліфікацією.

Згідно з наказом Головного управління статистики у Хмельницькій області № 39 від 06.10.2015 року "Про скорочення чисельності і вивільнення працівників" комісія з вивільнення попередила ОСОБА_2 про виведення посади головного спеціаліста-економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі Головного управління статистики у Хмельницькій області з штатного розпису з 7 грудня 2015 року.

06.10.2015 року Головне управління статистики у Хмельницькій області звернулось до голови первинної профспілкової організації Головного управління статистики у Хмельницькій області Архіпової Н.С. з Поданням (вих. №17-25/471) про надання згоди на звільнення членів профспілки Головного управління статистики у Хмельницькій області, в тому числі і ОСОБА_2, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності. Розглянувши Подання, профспілковий комітет надав згоду на розірвання трудового договору з членами профспілки, у тому числі і ОСОБА_2, та запропонувати їм роботу в апараті Головного управління статистики (протокол від 06.11.2015 року №33).

18.12.2015 року Головне управління статистики у Хмельницькій області звернулося до голови первинної профспілкової організації Головного управління статистики у Хмельницькій області Архіпової Н.С. з Поданням про надання згоди на звільнення членів профспілки Головне управління статистики у Хмельницькій області на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності. 11.01.2016 року профспілковий комітет профспілкової організації працівників органів статистики у Хмельницькій області надав згоду на розірвання трудового договору з членами профспілки ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та рекомендував запропонувати зазначеним працівникам роботу в апараті Головного управління статистики.

10.02.2016 року відповідач запропонував ОСОБА_2 ряд вакантних посад (тимчасово) в Головному управлінні статистики, щодо переведення на які позивач відмовилась.

Наказом № 13-к 10.02.2016 року ОСОБА_2 звільнена з посади у зв'язку зі скороченням штату на підставі п.1. ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку згідно зі ст.44 КЗпП України. Зазначений наказ позивач оскаржила до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки із займаної посади відбулось за наявності відповідних підстав та з дотриманням процедури звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, статтею 30 Закону України "Про державну службу" визначено, що державна служба припиняється за загальними підставами, передбаченими Кодексом законів про працю України.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою і третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, у відповідності до частини першої статті 40, частин першої і третьої статті 492 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

06.10.2016 року ОСОБА_2 року було попереджено про майбутнє скорочення посади головного спеціаліста-економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі Головного управління статистики у Хмельницькій області. Перед звільненням 10.02.2016 року відповідач запропонував ОСОБА_2 ряд вакантних посад (тимчасово) в Головному управлінні статистики, щодо переведення на які позивач відмовилась.

Згідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Суд встановив, що для визначення переважного права працівників на залишення на роботі відповідачем створено комісію з вивільнення працівників. Виконуючи вимоги ст.42 КЗпП України, з метою визначення переважного права на залишення на роботі працівників комісія: здійснила детальний аналіз особових справ усіх працівників, що підлягали скороченню, в тому числі і результати їх щорічної атестації за 2013-2014 роки; провела співбесіди з керівниками підрозділів; визначила перелік осіб, щодо яких законодавством встановлено обмеження на звільнення; провела порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягали звільненню. В процесі порівняльного аналізу в першу чергу робочі місця були запропоновані працівникам, які обіймали вищі посади, та мали вищу оцінку результатів своєї роботи.

Встановивши, що протягом двох останніх років ОСОБА_2 мала нижчу щорічну оцінку в порівнянні з іншими головними спеціалістами-економістами управління статистики у Кам'янець-Подільському районі, які також є державними службовцями VII категорії та мають 13 ранг, комісія дійшла висновку про відсутність у неї переважного права на залишення на посаді. При цьому комісія також врахувала службову записку начальника управління статистики у Кам'янець-Подільському районі ОСОБА_6, який зазначив, що ОСОБА_2, працюючи у підрозділі відмовлялась підвищувати свій професійний рівень в частині роботи з комп'ютерною технікою, що є невід'ємною частиною опрацювання статистичної інформації, а також систематично (з листопада по березень) не витримувала тривалих навантажень під час розробок річної звітності, що підтверджується копіями лікарняних листів.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано не пропонувалися посади позивачу, оскільки остання не має переважного права серед інших головних спеціалістів-економістів на залишення на роботі, передбачене ст.42 КЗпП України. При цьому, наявність у позивача тривалішого, порівняно з іншими претендентами, стажу роботи за відсутності належного виконання нею посадових обов'язків, не може слугувати доказом наявності у позивача більш високої кваліфікації і продуктивності праці.

Відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Головне управління статистики у Хмельницькій області виконало зазначені вимоги КЗпП України звернулося до голови первинної профспілкової організації Головного управління статистики у Хмельницькій області Архіпової Н.С. з поданням про надання згоди на звільнення членів профспілки Головне управління статистики у Хмельницькій області згідно з п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності та, отримавши згоду, запропонував позивачу роботу в апараті Головного управління статистики у зв'язку з відсутністю вакантних посад у районних підрозділах, від яких позивач письмово відмовилась.

Посилання апелянта на порушення положень законодавства про професійні спілки є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", Колективного договору між адміністрацією Головного управління статистики у Хмельницькій області і обласною Радою профспілки працівників органів державної статистики Хмельницької області, прийнятого на загальних зборах трудового колективу, який зареєстрований в управлінні праці, соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради за реєстраційним № 191/12 від 04.07.2012, орган первинної профспілкової організації в установі це виборний орган, до зобов'язань якого відноситься здійснення громадського контролю за виплатою заробітної плати, додержанням законодавства про працю та охорону праці тощо.

Пунктом 10 ст. 38 вказаного Закону передбачено, що виборний орган на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

На виконання норм п. 10 ст. 38 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та ч. 1 ст.43 КЗпП України 18.12.2015 Головне управління статистики у Хмельницькій області звернулося до первинної профспілкової організації Головного управління статистики у Хмельницькій області з Поданням про надання згоди на звільнення членів профспілки на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності, та 11.01.2016 від профспілкової організації було отримано згоду на звільнення працівників, ут.ч. ОСОБА_2, у письмовій формі. Крім того при створені комісії з питань вивільнення працівників, до її складу в обов'язковому порядку було включено представника профспілкової організації.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач відзначає, що вона мала переважне право залишення на роботі порівняно із ОСОБА_7 З цього приводу суд відзначає наступне. ОСОБА_7 є одинокою матір'ю, яка виховує неповнолітню дитину, а тому відповідно до частини 3 статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Вказаною нормою керувався відповідач при скороченні штатної чисельності працівників Головного управління статистики у Хмельницькій області та залишення на роботі ОСОБА_7

Таким чином, колегія суддів вважає, що звільнення позивачки із займаної посади відбулось за наявності відповідних підстав та з дотриманням процедури звільнення, а тому позовні вимоги про скасування наказу №13-к від 10.02.2016 року про звільнення ОСОБА_2- головного спеціаліста економіста відділу статистики виробництва управління статистики у Кам'янець-Подільському районі на підставі п.1 ст.40 КЗпП України не підлягають до задоволення. Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги про поновлення ОСОБА_2.на роботі у відділі статистики у Кам'янець-Подільському районі на посаді спеціаліста - економіста та стягнення з Головного управління статистики у Хмельницькій області заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 6155 грн. 60 коп. , оскільки вони є похідними від первинної позовної вимоги, обґрунтованість якої не встановлена.

Крім того, апелянт просить суд стягнути з Головного управління статистики у Хмельницькій області моральну шкоду в сумі 6714 грн. 90 коп. Виіршуючи вказане питання, суд враховує наступне.

Під моральною шкодою, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Постановою Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5 зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, звертаючись до суду з вказаною вимогою позивач повинна була зазначити та довести в чому саме полягає завдана їй моральна шкода та надати докази, якими це підтверджується.

Враховуючи те, що позивачкою не надано доказів завдання їй такої шкоди та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача і такою шкодою, тому вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В. Совгира Д. І.