Справа № 2а-1124/11/2670
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1124/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Закревській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України, Київської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Київської митниці Державної фіскальної служби України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної митної служби України в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- скасувати та визнати протиправним наказ Голови Державної митної служби України ОСОБА_4 від 03 листопада 2010 року №2099-к «Про припинення перебування на державній службі ОСОБА_3.»; визнати ОСОБА_5 службовою особою, винною у його незаконному звільненні.

- скасувати та визнати протиправним наказ начальника Київської регіональної митниці Романенка Г.В. від 03 листопада 2010 року №831-к «Про припинення перебування на державній службі ОСОБА_3.»; визнати Романенка Г.В. службовою особою, винною у його незаконному звільненні;

- зобов'язати відповідача КММ ДФС України скасувати запис № 20 від 03 листопада 2010 року в його трудовій книжці про припинення перебування на державній службі відповідно до п. 6 ч. 1 статті 30 ЗУ «Про державну службу» шляхом визнання його недійсним;

- поновити ОСОБА_3, на роботі на посаді інспектора сектору вирішення спірних та складних питань класифікації товарів відділу контролю митної вартості та класифікації товарів Київської регіональної митниці України, з якої його було незаконно звільнено 03 листопада 2011 року. Зобов'язати відповідача КММ ДФС України поновити його на вказаній посаді з врахуванням того, що зазначений відповідач є правонаступником Київської регіональної митниці Державної митної служби України внаслідок проведених за час розгляду даної судової справи реорганізацій, через що назва вказаної посади могла бути змінена, або вона могла бути виключена зі штатного розпису (скорочена);

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на 16 березня 2016 року у розмірі 166 879, 57 грн. (сто шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят дев'ять гривень п'ятдесят сім копійок) з КММ ДФС України на його користь, з урахуванням індексації в разі підвищення посадового окладу за період з 03 листопада 2010 року по 16 березня 2016 року.

- стягнути з Київської міської митниці Державної фіскальної служби України вартість сплаченого мною судового збору на рахунок Вищого адміністративного суду України у розмірі 52,96 грн. (п'ятдесят дві гривні дев'яносто шість копійок);

- визнати факт заподіяння йому моральної шкоди через незаконне звільнення. Стягнути з відповідача КММ ДФС України в якості компенсації моральної шкоди суму 10000 грн. (десять тисяч гривень) на його користь.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної митної служби України № 2099-к від 03 листопада 2010 року «Про припинення перебування на державній службі ОСОБА_3».

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Київської регіональної митниці № 831-к від 03 листопада 2010 року «Про припинення перебування на державній службі».

Визнано недійсним запис про звільнення ОСОБА_3 з посади інспектора сектору вирішення спірних та складних питань класифікації товарів Київської регіональної митниці за порушення Присяги державного службовця відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу».

Стягнуто з Київської міської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 листопада 2010 року по 20 березня 2013 року у розмірі 74 404,11 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник відповідачів - Державної фіскальної служби України, Київської митниці Державної фіскальної служби України звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України залишено без руху надано апелянту строк в розмірі п'яти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків. Апеляційну скаргу позивача призначено на 07 червня 2016 року. До судового розгляду справи за скаргою позивача відповідачем недоліків скарги усунуто не було.

Відтак, скаргу Державної фіскальної служби України, Київської митниці Державної фіскальної служби України після усунення недоліків призначено на 05 липня 2016 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з грудня 2007 року позивач на різних посадах проходив митну службу в органах Державної митної служби України.

19 грудня 2007 року ОСОБА_3 прийняв присягу державного службовця.

З 01 червня 2010 року позивач обіймав посаду інспектора сектору вирішення спірних та складних питань класифікації товарів відділу контролю митної вартості та класифікації товарів Київської регіональної митниці Державної митної служи України.

Судом також було встановлено, що у період з 30 грудня 2009 року по 05 лютого 2010 року позивач разом з іншими посадовими особами Київської регіональної митниці здійснював митне оформлення 1000 спеціалізованих медичних автомобілів «Опель Комбо», які надходили на адресу ДП «Укрмедпостач».

З метою перевірки законності дій вказаних осіб при здійсненні митного оформлення згаданих транспортних засобів та відповідно до звернення Служби безпеки України, наказом Держмитслужби України від 30 серпня 2010 року № 972 «Про проведення перевірки» прийнято рішення про проведення службової перевірки.

За результатами цієї перевірки складено Акт від 07 вересня 2010 року № 22/2010-17, яким, встановлено, що внаслідок порушення митного законодавства інспектором сектору вирішення спірних та складних питань класифікації товарів відділу контролю митної вартості та класифікації товарів Київської регіональної митниці, ОСОБА_3 у період з 30 грудня 2009 року по 08 лютого 2010 року неправильно визначено код УКТЗЕД автомобілів марки «Опель Комбо», а саме замість коду УКТЗЕД вказані автомобілі класифікувались за кодом УКТЗЕД 870590909. Наведене призвело до того, що до бюджету було нараховано обов'язкових платежів на суму 36 965 544,17 грн. замість 46 054 543,80 грн.

За результатами проведеної службової перевірки, комісією було запропоновано, провести службове розслідування стосовно посадових осіб Київської регіональної митниці, які брали участь у митному оформленні автомобілів «Опель Комбо» в період з 30 грудня 2009 року по 08 лютого 2010 року, що надходили на адресу ДП «Укрмедпостач».

Враховуючи обставини, встановлені службовою перевіркою, Київська регіональна митниця звернулась до Голови Державної митної служби України ОСОБА_4 з поданням від 02 листопада 2010 року № 35/1-8/10838 про розгляд питання щодо припинення перебування позивача на державній службі в митних органах України, зазначивши, що неправильне визначення ним коду товару автомобілю «Опель Комбо» призвело до заподіяння державі збитків у розмірі 9 089 021,58 грн. та свідчить про несумлінне виконання ним службових обов'язків, що є порушенням вимог статті 10 Закону України «Про державну службу» і Присяги державного службовця.

На підставі подання Київської регіональної митниці Державна митна служба України наказом від 03 листопада 2010 року № 2099-к припинила з 03 листопада 2010 року перебування ОСОБА_3, інспектора сектору вирішення спірних та складних питань класифікації товарів Київської регіональної митниці, на державній службі в митних органах України за порушення Присяги державного службовця відповідно до п. 6 ч. 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

На підставі зазначеного наказу Державної митної служби України Київська регіональна митниця видала наказ від 23 листопада 2010 року № 831 про припинення з 03 листопада 2010 року перебування позивача на державній службі в митних органах України та про проведення з ним відповідних розрахунків.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює Закон України «Про державну службу».

Відповідно до визначень, наведених у статті 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів, ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно статті 10 Закону України «Про державну службу» одним із обов'язків державних службовців є додержання Конституції України та законів України, а відповідно до статті 14 цього Закону дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Відповідно до ч. 2 статті 9 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту митної служби України (Закон №2805-ІV), цей Статут визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень. Регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про державну службу».

Зазначеними нормами законодавства прямо передбачено, що Закон України «Про державну службу» врегульовує правове становище посадових осіб митних органів, тобто додатково визначає їх права, обов'язки та відповідальність. Тобто, норми Закону України «Про державну службу» можуть застосовуватись щодо посадових осіб митної служби лише у тій частині, що не врегульовані спеціальним митним законодавством, у тому числі і нормами Дисциплінарного статуту митної служби України.

Відповідно до ч.1 п. 4 Дисциплінарного статуту кожна посадова особа митної служби зобов'язана додержуватися Конституції України, Митного кодексу України, цього Дисциплінарного статуту та інших законів України.

Статтею 21 Закону 2805-IV встановлено, що порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Відповідно до положень п. 1 статті 22 Закону 2805-IV до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, зокрема, належать порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників.

Вироком Солом'янського районного суду міста Києва від 26 листопада 2012 року у справі №1-31/12 суду діяння позивача кваліфіковані, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, а тому підпадають під ознаки порушення службової дисципліни, визначені у п. 1 статті 22 Закону 2805-IV, за вчинення яких можуть бути застосовані види дисциплінарних стягнень, визначені статті 23 цього Закону, у тому числі і звільнення з митного органу.

Спеціальні підстави припинення державної служби містяться у статті 30 Закону про державну службу: 1) порушення умов реалізації права на державну службу; 2) недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог; 3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби; 4) відставка державних службовців, які займають посади першої або другої категорії; 5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі; 6) відмова державного службовця від прийняття або порушення присяги; 7) неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції стосовно того, що припинення державної служби на підставі пункту 6 частини 1 зазначеної статті (порушення присяги) є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності і може бути застосований лише в тому випадку, якщо інші види дисциплінарних стягнень є не співмірними з вчиненим правопорушенням.

Статтею 28 Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» визначено, що звільнення посадової особи митної служби може мати місце в разі: 1) порушення посадовою особою митної служби вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі, територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам; 2) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо цієї особи; 3) одноразового грубого порушення, а саме: за вимагання або отримання подарунків, речей, валюти України, іноземної валюти у зв'язку з виконанням службових обов'язків як під час їх виконання, так і в позаслужбовий час; за підміну, крадіжку або умисне пошкодження предметів, що підлягають митному контролю; за затримання, вилучення та прийняття на зберігання предметів, валютних цінностей без оформлення в установленому законом порядку відповідних документів; за розголошення державної таємниці та конфіденційної інформації, що є власністю держави, юридичної або фізичної особи, іншої таємниці, охоронюваної законом, втрату або умисне пошкодження матеріальних носіїв секретної та конфіденційної інформації, а також передачу стороннім особам зброї та спеціальних засобів захисту, митного забезпечення; за брутальне або зневажливе ставлення під час виконання службових обов'язків до громадян, приниження їх честі та гідності; 4) перевищення службових обов'язків, а також здійснення повноважень, не передбачених законом; 5) сприяння проникненню або умисного невжиття заходів з метою недопущення несанкціонованого проникнення сторонніх осіб до зони митного контролю; 6) приховання посадовою особою митної служби фактів її судимості чи подання підроблених документів, необхідних для працевлаштування в митних органах; 7) систематичних порушень дисципліни посадовою особою митної служби; 8) набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого посадову особу митної служби притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції"; 9) у разі неможливості переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

При цьому, передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстав припинення державної служби за порушення Присяги, мають бути встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, яке регулюється Інструкцією. При цьому необхідно враховувати, що у разі вчинення дисциплінарного правопорушення, наслідком якого може бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення з митного органу є санкціями різних рівнів відповідальності, які не можуть застосовуватися як альтернативні.

Як зазначалося вище, підставою припинення перебування ОСОБА_3 на державній службі стало те, що під час митного оформлення спеціалізованих медичних автомобілів «Опель Комбо», які надходили на адресу ДП «Укрмедпостач», позивачем неправильно визначено код УКТЗЕД вказаних автомобілів, що призвело до порушення митного законодавства та заподіяння збитків державі.

З наведеного вбачається, що діяння, яке вчинив позивач може бути кваліфіковано як дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачена Дисциплінарним статутом, у зв'язку з цим наслідком вказаного правопорушення не може бути припинення державної служби за порушення Присяги, оскільки, як вірно визначено судом першої інстанції, вказані санкції не можуть бути застосовані як альтернативні.

Відтак, у відповідачів були відсутні правові підстави для застосування до позивача заходу дисциплінарного впливу у вигляді припинення перебування на державні службі у відповідності до п. 6 ч. 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачі зазначаються, що висновки суду, викладені в резолютивній частині рішення щодо визнання протиправним та скасування наказу Голови Державної митної служби України № 2099-к від 03 листопада 2010 року та наказу начальника Київської регіональної митниці № 831-к від 03 листопада 2010 року «Про припинення перебування на державній службі ОСОБА_3.», визнання недійсним запису про звільнення є незаконними, необґрунтованими та підлягають скасуванню. Однак, апелянти не зазначають, які саме норми права невірно застосовано судом, які обставин справи не встановлено, чи встановлено не вірно та які докази у справі є не дослідженими чи неналежними. Разом з тим, колегія суддів повністю погоджується з судом першої інстанції та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Позиція апелянтів щодо того, що у разі виплати допомоги по безробіттю, остання має бути вирахувана та не включена до середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказане призведе до безпідставних втрат державного бюджету України, а підтверджуючих письмових доказів про суму грошових коштів та відповідний розрахунок до позову надано не було, оцінюється судом як необґрунтована.

Відповідно до норм статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Між тим, апелянтами не було надано суду жодних доказів на підтвердження отримання позивачем допомоги по безробіттю чи будь-яких інших грошових виплат під час вимушеного прогулу, відтак, наведене вище посилання є безпідставним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно встановлено та об'єктивно досліджено обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права, а тому немає підстав для його скасування.

Тобто, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову частково.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України, Київської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.