Справа № 818/1086/15
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2016 р. м. Київ К/800/47892/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Черпака Ю.К.,

Швеця В.В.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Сумське обласне управління акціонерного товариства "Ошадбанк" до Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна виборчо-комерційна компанія "Федорченко", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фара-1", Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумиоблагротехсервіс" про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сумиоблагротехсервіс" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Сумське обласне управління акціонерного товариства "Ощадбанк", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фара-1", Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумиоблагротехсервіс", в якому просив: зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції зняти з рухомого майна, а саме з автомобіля марки KIA Sorento, д.н. НОМЕР_1, 2011 року випуску, який належить ОСОБА_4 та перебуває у заставі АТ "Ощадбанк" згідно договору застави транспортного засобу від 03.03.2011р., обтяження у вигляді арештів, що були накладені в ході виконавчих проваджень: ВП №36566347 від 21.11.2013р., ВП №40774237 від 15.11.2013р., ВП №46445059 від 02.02.2015р., ВП №42496457 від 15.09.2014р., ВП №33936343 від 08.10.2012 року.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року адміністративний позов задоволено. Зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції зняти арешт з автомобіля марки KIA, моделі Sorento 2.2 CRD, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, ідентифікатор НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4, тип ТЗ: легковий універсал-В, накладений постановами державного виконавця ВП № 42496457 від 15.09.2014 р., ВП № 46445059 від 02.02.2015 р. та ВП № 46922839 від 30.03.2015 р., який належить ОСОБА_4 та перебуває в заставі ПАТ "Державний ощадний банк України" згідно з договором застави транспортного засобу від 03.03.2011 р.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року залишено без змін постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року.

Не погоджуючись з постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року та ухвалою, Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року, Публічне акціонерне товариство "Сумиоблагротехсервіс" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 03 березня 2011 року між позивачем та фізичною особою ОСОБА_5 був укладений договір застави транспортного засобу, а саме - автомобіля марки KIA, моделі Sorento 2.2 CRD, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, ідентифікатор НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4, тип ТЗ легковий універсал-В, з метою забезпечення виконання кредитного договору.

26 вересня 2014р. Ковпаківським районним судом м. Суми винесено рішення у справі за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Сумського обласного управління АТ "Ощадбанк" про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яким вимоги Банку задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 (боржника) та ОСОБА_6 (поручителя) заборгованість за кредитним договором у розмірі 186257,83 грн.

У зв'язку з невиконанням рішення суду боржником та враховуючи, що ОСОБА_4 не виконала належним чином прийняті на себе зобов'язання, банк розпочав процедуру примусового задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Під час проведення підготовчих дій по реалізації вказаного автомобіля позивачу стало відомо, що Відділом державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції накладено арешт на автомобіль марки KIA Sorento, д.н. НОМЕР_1, 2011 року випуску, належний ОСОБА_4 на праві власності, що унеможливлює зняття його з обліку в органах ДАІ та реалізацію.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про зняття арешту з автомобіля марки KIA, моделі Sorento 2.2 CRD, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, ідентифікатор НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вчинивши дії з опису й арешту вказаного рухомого майна, яке знаходиться в заставі ПАТ "Державний ощадний банк України", державним виконавцем було порушено право банку щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, оскільки державним виконавцем у ході виконавчого провадження, за яким боржником є гр. ОСОБА_4, не повною мірою були проведені виконавчі дії.

Тобто вирішуючи даний спір по суті, суди як першої, так і апеляційної інстанцій виходили з того, що даний предмет позову підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, такий висновок є помилковим і таким, що базується на невірному застосуванні норм процесуального права, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV. Саме відповідно до вимог цього Закону належить давати оцінку діям державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій.

Предметом даного позову є зобов'язання відповідача зняти арешт з автомобіля марки KIA Sorento, д.н. НОМЕР_1, 2011 року випуску, належний ОСОБА_4

При цьому, позивач не просив, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень (постанову про арешт майна третьої особи).

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною третьою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

За приписами ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» ( редакції, що діяла до 07 травня 2009 року), про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно із статтею 321 Цивільного кодексу України держава гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із передбачених статтею 11 ЦК України підстав у цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносинах, розглядаються судами у порядку цивільного судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, зокрема щодо оскарження його дій та бездіяльності. Проте ця норма має застосовуватися з урахуванням положень статей 216, 386, 388, 392, 393 ЦК України щодо способів захисту права власності, а також положень Цивільного процесуального та Господарського процесуального кодексів України стосовно юрисдикції судів.

Таким чином, провадження у справі за даним позовом підлягає закриттю, оскільки даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з порушенням норм процесуального законодавства та підлягає скасуванню.

За правилами ч.1 ст. 228 КАС України, судові рішення обов'язково скасовуються, а позовна заява залишається без розгляду або закривається провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Якщо ж провадження за заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково порушено, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 157, 220, 222, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумиоблагротехсервіс" задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року - скасувати, провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Сумське обласне управління акціонерного товариства "Ошадбанк" до Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна виборчо-комерційна компанія "Федорченко", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фара-1", Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумиоблагротехсервіс" про зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак

В.В. Швець