Справа № 812/443/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/443/16

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Сєвєродонецького міського центру зайнятості Луганської області до Управління Державної казначейської служби у м. Сєвєродонецьку Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання", про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов вищевказаний адміністративний позов. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив:

- визнати противоправною бездіяльність відповідача щодо невиконання платіжних доручень шляхом неперерахування грошових коштів за платіжними дорученнями від 27.01.2016 № 67 на суму 2699,03 грн та від 25.02.2016 № 125 на суму 5000,00 грн;

- зобов'язати УДКС України у м. Сєвєродонецьку Луганської області провести (виконати) платіжні доручення від 27.01.2016 № 67 на суму 2699,03 грн, від 25.02.2016 № 125 на суму 5000,00 грн та перерахувати вказані грошові кошти на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» Сєвєродонецький район електричних мереж за реквізитами вказаними у платіжних дорученнях.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10.06.2013 між УДКС України у м. Сєвєродонецьку Луганської області та Сєвєродонецьким міським центром зайнятості Луганської області укладено договір № 80 про здійснення розрахунково-касового обслуговування. На виконання вказаного договору позивачем до відповідача направлено платіжні доручення від 27.01.2016 № 67 на суму 2699,03 грн та від 25.02.2016 № 125 на суму 5000,00 грн, які не були проведені останнім.

На лист позивача від 29.03.2016 щодо надання пояснень, УДКС України у м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило, що органи Казначейства України здійснюють видатки лише на території, підконтрольній українській владі, згідно з вимогами Указу Президента України від 24.09.2014 № 744/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 28 серпня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту України та зміцнення її обороноздатності», постанови Кабінету міністрів України «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам та організаціям Донецької та Луганської областей» № 595 від 07.11.2015. Однак, відповідно до п. 3 цієї Постанови для здійснення своїх повноважень бюджетним установам, підприємствам та організаціям, що належать до сфери управлінь Міністерств, центральних органів виконавчої влади та місцевим адміністрація, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (тимчасово неконтрольована територія) в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Позивач зазначає, що він, як сторона договору знаходиться на підконтрольній території, ТОВ «ЛЕО» Сєвєродонецький РЕМ не є бюджетною установою, відтак, дія положень Постанови Кабінету міністрів України від 07.11.2015 № 595 не поширюється в даному випадку. Банківський рахунок підприємства відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль», котрий зареєстрований на підконтрольній українській владі території.

У судове засідання представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до суду не прибув, надав письмові заперечення, у яких вказав, що Управління Казначейства є територіальним органом Державної казначейської служби України. Позивачем до відповідача подано платіжні доручення від 27.01.2016 № 67 та від 25.02.2016 № 125 для перерахування коштів ТОВ «ЛЕО» за спожиту електроенергію. Вказані платіжні доручення відповідачем не виконані, оскільки у відповідності до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем знаходження ТОВ «ЛЕО»: м. Луганськ, квартал Гайового, будинок 35 А, тобто на території, що не підконтрольна Україні. Указом Президента України від 24.09.2014 № 744/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 серпня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту України та зміцнення її обороноздатності» та постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» обмежено проведення видатків на території не підконтрольній українській владі. Також, на виконання пункту 2 постанови Правління НБУ від 06.08.2014 № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій», Казначейством призупинено операції з приймання (виплати) переказу коштів з (на) території, які не контролюються українською владою. У задоволенні адміністративного позову просив відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до такого.

24.07.2014 між ТОВ «ЛЕО» та позивачем укладено договір № 83 про постачання електричної енергії. Згідно умов договору розрахунковий період становить з 11 числа поточного місяця та триває до 10 числа (включно) наступного місяця (а.с.7-13).

10.06.2013 між Управлінням Державної казначейської служби у м. Сєвєродонецьку Луганської області та Сєвєродонецьким міським центром зайнятості Луганської області укладено договір про здійснення розрахунково-касового обслуговування (а.с.4-6).

Згідно з умовами Договору відповідач відкриває позивачу небюджетний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до вимог законодавства України та умов Договору.

Згідно підпункту 2.1.2. розділу 2 Договору орган Казначейства має право перераховувати платежі, зараховані на бюджетні рахунки для зарахування до спеціального фонду бюджету власних надходжень бюджетних установ, на відповідний спеціальний реєстраційний рахунок (рахунки) Клієнта та/або у порядку та терміни, передбачені додатковим договором до Договору, на рахунки вищих та підвідомчих установ і організацій Клієнта.

Відповідно до Розділу 2.2 Договору Клієнт (Позивач) має право розпоряджатися грошовими коштами, що перебувають на його рахунках, отримувати від органу Казначейства всю необхідну інформацію, пов'язану з виконанням цього договору, на своєчасне і повне здійснення розрахунково-касового обслуговування та інших обумовлених цим Договором послуг, контролювати своєчасність зарахування коштів на свої рахунки і їх перерахування.

В свою чергу Казначейство (Відповідач) згідно розділу 2.3 Договору зобов'язується, належним чином виконувати умови цього Договору, здійснювати розрахунково-касові операції за дорученням Клієнта, надавати Клієнту всі послуги з розрахунково-касового обслуговування в межах повноважень, визначених законодавством, забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок Клієнта.

Факт виконання ТОВ «ЛЕО» своїх зобов'язань стосовно позивача за цим договором не оспорюється сторонами та підтверджено листом ТОВ «ЛЕО» від 28.03.2016 № 479, попередженнями про обмеження постачання електроенергії та відповідними рахунками (а.с.15, 18, 21-24).

Позивачем для здійснення платежів до відповідача спрямовані платіжні доручення від 27.01.2016 № 67 на суму 2699,03 грн та від 25.02.2016 № 125 на суму 5000,00 грн (а.с.19-20).

Листом від 26.04.2016 № 02-11/422 вказані платіжні доручення повернені позивачеві без відмітки про виконання (проведення) та без відмітки про причини не прийняття їх до виконання. Також, відповідач повідомив, що органи Казначейства України здійснюють видатки лише на території, підконтрольній українській владі, а нормативно-правові акти, які регулюють бюджетні відносини в Україні, не містять винятків щодо проведення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів розрахунків за електроенергію з ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання», тому при обслуговуванні учасників бюджетного процесу органи Казначейства України дотримуються вимог законодавства. Перерахування грошових коштів відповідачем за цими платіжними дорученнями не було здійснено.

Вирішуючи питання щодо наявності адміністративної юрисдикції щодо розгляду даного спору, суд керується такими нормами чинного законодавства.

Згідно з частинами першою та другою статті 43 Бюджетного кодексу України казначейське обслуговування бюджетних коштів при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає: 1) розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; 2) контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов'язаннями; 3) ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України; 4) здійснення інших операцій з бюджетними коштами.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України є учасником системи електронних платежів Національного банку України.

Згідно з п. 9 вказаного Положення Казначейство України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства фінансів України та доручень Міністра видає накази організаційно-розпорядчого характеру, які підписуються Головою.

Відповідно до Положення про Управління Державної казначейської служби України та відділення Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення (далі - Управління Казначейства), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 № 1280, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.09.2015 за №1060/27505 (далі - Положення) Управління Казначейства є територіальним органом Державної казначейської служби України (далі - Казначейство).

Відповідач - Управління Державної казначейської служби у м. Сєвєродонецьку Луганської області підпорядковане Казначейству та Головному Управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області.

Основним завданням Управління Казначейства є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження є бездіяльність відповідача щодо перерахування бюджетних коштів, розпорядником яких є позивач відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, на користь ТОВ «ЛЕО» за спожиту електроенергію.

Частиною 3 статті 51 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ та послуги зв'язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом енергоносіїв у межах встановлених відповідним головним розпорядником бюджетних коштів обґрунтованих лімітів споживання.

За встановлених судом обставин, на спірні правовідносини поширюється юрисдикція окружних адміністративних судів відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України, оскільки відповідач є суб'єктом владних повноважень, входить до системи органів виконавчої влади та здійснював свої управлінські функції шляхом реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів щодо здійснення касових операцій з обслуговування бюджетного рахунку позивача.

Взаємовідносини позивача та відповідача у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів регулюються Бюджетним кодексом України (ст.ст. 42, 43, 78 та інші), Порядком казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 23.08.2012 № 938 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.09.2012 за № 1569/21881 (далі - Порядок № 938), іншими нормативно-правовими актами та договором про здійснення розрахунково-касового обслуговування від 05.01.2015 № 11 (на період 2015 року).

Функції органів Казначейства у ході здійснення казначейського обслуговування місцевих бюджетів визначено пунктом 2.2 Порядку № 938, до яких, зокрема, належать функції щодо здійснення операції по виконанню платіжних доручень.

При здійсненні операцій по виконанню платіжних доручень органи Казначейства дотримуються вимог Національного банку України щодо форми, обов'язкових реквізитів, строку дії платіжного доручення та вимог до заповнення розрахункових документів, визначених Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тому, відповідно, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, перш за все, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідач, отримавши платіжні доручення позивача, мав діяти відповідно до вимог Порядку № 938.

Так, відповідно до п.10.1. Порядку № 938 органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень (додаток 26 до цього Порядку) розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов'язання та бюджетного фінансового зобов'язання у межах залишків бюджетних коштів на рахунках розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів за відповідними кодами економічної класифікації видатків та класифікації кредитування.

Підтвердні документи (договори, звіт про результати проведення процедури закупівлі тощо) надаються у разі потреби здійснення авансування, поетапної оплати зареєстрованих бюджетних фінансових зобов'язань тощо.

Згідно з вимогами п.10.3. Порядку № 938 Платіжні доручення (додаток 26 до цього Порядку) подаються до органів Казначейства в кількості примірників, необхідних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Форма, обов'язкові реквізити, строк дії платіжних доручень та вимоги до заповнення розрахункових документів на паперових носіях визначено Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976.

У платіжному дорученні повинні бути заповнені всі реквізити, передбачені його формою. Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється з урахуванням вимог нормативно-правових актів та повинен містити повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бюджетних коштів отримувачу. У разі невідповідності дати подання даті платіжного доручення у полі "Одержано банком" платіжного доручення на всіх примірниках обов'язково проставляються дата подання та підпис казначея.

Подані розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів платіжні доручення перевіряються органами Казначейства щодо наявності всіх необхідних реквізитів, відповідності підписів відповідальних посадових осіб і відбитка печатки установи зразкам. За правильність оформлення та достовірність інформації, наведеної у платіжному дорученні, відповідає розпорядник бюджетних коштів (одержувач бюджетних коштів).

Перерахування бюджетних коштів з рахунків розпорядників бюджетних коштів (одержувачів бюджетних коштів) здійснюються на підставі першого примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в органі Казначейства.

Органи Казначейства зберігають розрахункові документи згідно з вимогами законодавства.

Згідно з п.10.5 Порядку № 938 орган Казначейства при здійсненні видатків шляхом проведення платежів з рахунків розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів надає розпоряднику бюджетних коштів (одержувачу бюджетних коштів) виписки з рахунка про здійснені операції за результатами попереднього операційного дня з відміткою у вигляді відбитка штампа встановленого зразка та підписом казначея.

Пункт 10.7 Порядку № 938 містить вичерпний перелік підстав для неприйняття платіжного доручення до виконання. Платіжне доручення, не прийняте до виконання, не пізніше наступного робочого дня повертається без виконання органами Казначейства розпорядникам бюджетних коштів (одержувачам бюджетних коштів), від яких воно надійшло.

На зворотному боці платіжного доручення, не прийнятого у зв'язку з причинами, зазначеними у підпунктах "а", "д"-"ж", зазначаються причини повернення без виконання та дата його повернення за підписами керівника структурного підрозділу (заступника керівника структурного підрозділу) і виконавця.

Обґрунтовуючи підстави припинення проведення розрахунків з ТОВ «ЛЕО», відповідач посилається на пункт 2 постанови Правління НБУ від 06.08.2014 № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій».

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про електроенергетику" (із змінами згідно із Законом № 1207-VII від 15.04.2014, в редакції Закону № 284-VIII від 07.04.2015) особливості регулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов'язаних з продажем електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України на тимчасово окуповану територію та на територію, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а також відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, купівлею, продажем і використанням електричної енергії на тимчасово окупованій території та на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2015 у справі № 826/18826/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 16.10.2015, пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою КМУ від 07.11.2014 № 595 (далі - Тимчасовий порядок), визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття.

Кабінет Міністрів України постановою від 07.05.2015 № 263 визначив особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Цим актом, зокрема, передбачено, що купівля та продаж з 1 травня 2015 року електричної енергії, переміщеної з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на іншу територію України та/або з контрольованої території на неконтрольовану територію, здійснюється на контрольованій території оптовим постачальником електричної енергії та на неконтрольованій території суб'єктами господарювання, що здійснюють виробництво електричної енергії на електроустановках, розташованих на неконтрольованій території та визначених Міненерговугілля, та/або публічним акціонерним товариством "ДТЕК Донецькобленерго" у Донецькій області і товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" у Луганській області.

Електрична енергія, яка виробляється на неконтрольованій території, продається на цій території суб'єктам електроенергетики, які провадять діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та/або споживачам електричної енергії відповідної області, та/або іншим суб'єктам господарювання, розташованим у відповідній області, згідно з умовами багатостороннього договору, що укладається між суб'єктами електроенергетики, що провадять діяльність на неконтрольованій території.

Суб'єкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

Зазначеною постановою не передбачено вимог щодо перереєстрації ТОВ «ЛЕО» на контрольованій території та обмеження його казначейського обслуговування.

Згідно з ч. 7 ст. 22 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів, в оперативному управлінні або господарському віданні яких знаходяться об'єкти, щодо яких здійснюється закупівля енергосервісу, мають право брати довгострокові зобов'язання за енергосервісом на підставі істотних умов договору енергосервісу, затверджених Міністерством фінансів України (щодо об'єктів державної власності), Верховною Радою Автономної Республіки Крим, відповідною місцевою радою (щодо об'єктів комунальної власності).

Відповідно до абзацу 2 ч. 6 ст.22 Бюджетного кодексу України критерії визначення одержувача бюджетних коштів встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням напрямів, досвіду і результатів діяльності, фінансово-економічного обґрунтування виконання заходів бюджетної програми та застосування договірних умов.

Згідно з Реєстром природних монополій у сфері енергетики станом на 12.02.2016 ліцензійну діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Луганської області здійснює ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" (інформація отримана з офіційного веб-сайту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).

Окрім того, постановою НКРЕКП від 25.12.2015 № 3123 для ТОВ «ЛЕО» встановлені тарифи на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, що введені в дію з 01.01.2016.

Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не передбачено вимог до підприємств, установ, організацій змінити юридичну адресу свого місцезнаходження. Також цей Закон не містить обмежень у здійсненні розрахунків з підприємствами, які мають юридичну адресу на неконтрольованій території. У відповідності до ст. 5 зазначеного Закону ліцензії та документи дозвільного характеру, видані суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, строк дії яких закінчився у період її проведення, вважаються такими, що продовжили свою дію на період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275 затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, до якого входять і населені пункти Луганської області. Ці населені пункти входять у сферу ліцензованої діяльності ТОВ «ЛЕО». Будь-яких заборон на здійснення діяльності цієї енергетичної компанії на території населених пунктів, що включені до переліку, законодавством України не встановлювалось, відповідних рішень повноважними органами не приймалось.

Порядок казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 № 1407 та Порядок казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 23.08.2012 № 938 не містять таких підстав для невиконання платіжних доручень як знаходження отримувача бюджетних коштів за юридичною адресою на непідконтрольній частині території України. Факт же обмеження здійснення видатків та надання кредитів, що встановлено відповідними нормативно-правовими актами як підстави для неприйняття платіжних доручень до виконання не підтверджено в судовому засіданні, тому посилання Відповідача на п.10.7 Порядку № 938 в запереченнях є безпідставним.

Посилання відповідача на виконання ним пункту 2 постанови Правління НБУ від 06.08.2014 № 466 "Про призупинення здійснення фінансових операцій", яким передбачено небанківським установам та національному оператору поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасниками, призупинити операції з приймання/виплати переказу коштів з/на території, які не контролюються українською владою, є незмістовними з наступних підстав. Як встановлено з нормативних актів, відповідач є територіальним органом Державної казначейської служби України, яка в свою чергу є центральним органом виконавчої влади. Основними завданнями Державної казначейської служби є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Відповідачем зовсім не зазначено та не надано, а судом не виявлено доказів тому, що відповідач за нормативно визначеними критеріями відноситься до категорії небанківських установ та національного оператора поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасниками. Таким чином, дія пункту 2 постанови Правління НБУ від 06.08.2014 № 466 "Про призупинення здійснення фінансових операцій" не може бути застосована щодо вирішення даних спірних правовідносин.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 51 Бюджетного кодексу України за наявності простроченої кредиторської заборгованості із заробітної плати (грошового забезпечення), стипендій, а також за спожиті комунальні послуги та енергоносії розпорядники бюджетних коштів у межах бюджетних асигнувань за загальним фондом не беруть бюджетні зобов'язання та не здійснюють платежі за іншими заходами, пов'язаними з функціонуванням бюджетних установ (крім захищених видатків бюджету, визначених статтею 55 цього Кодексу), до погашення такої заборгованості.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо виконання платіжних доручень позивача на користь ТОВ «ЛЕО» є протиправною, що порушує права позивача як розпорядника бюджетних коштів, впливає на виконання ним своїх обов'язків та може призвести до негативних наслідків.

Тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення, ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної казначейської служби у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Сєвєродонецького міського центру зайнятості Луганської області задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби у м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо неперерахування грошових коштів у сумі 7699,03 грн. (сім тисяч шістсот дев'яносто дев'ять гривень 03 копійки), за платіжними дорученнями Сєвєродонецького міського центру зайнятості Луганської області від 27.01.2016 № 67 на суму 2699,03 грн та від 25.02.2016 № 125 на суму 5000,00 грн.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби у м. Сєвєродонецьку Луганської області перерахувати з бюджетного рахунку Сєвєродонецького міського центру зайнятості Луганської області 1263, грошові кошти у сумі 7699,03 грн. (сім тисяч шістсот дев'яносто дев'ять гривень 03 копійки) на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» Сєвєродонецький район електричних мереж за спожиту електроенергію за платіжними дорученнями, які перебувають на виконанні за реквізитами, вказаними у платіжних дорученнях.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної казначейської служби у м. Сєвєродонецьку Луганської області (вул. Науки, 5, м. Сєверодонецьк, Луганська область, 93400, ) на користь Сєвєродонецького міського центру зайнятості Луганської області (вул. Гагаріна, 116, м. Сєверодонецьк, Луганська область, 93412, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.В. Смішлива