Справа № 826/14377/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Київ К/800/11985/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

секретарі судового засідання: Гуловій О. І.,

за участю представників позивача: Сакалоша С.В., Виноградової В.В.,

представників третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Громадської організації "Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва "Джерело надії"" до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича, за участю третіх осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнарської Ірини Володимирівни, про визнання дій неправомірними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою представника третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_9 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року Громадська організація "Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва "Джерело надії"" (далі - ГО "Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва "Джерело надії"") звернулась до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича, за участю третіх осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання дій протиправними та скасування рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_6, проведеної 26 березня 2015 року на об'єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 148,6 кв.м.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 26 березня 2015 року державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчуком Андрієм Вікторовичем проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме нежитловий будинок, літера "Л", що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та видано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про зареєстроване право власності за ОСОБА_6.

В інформації про об'єкт нерухомого майна вказано, що підставою для реєстрації прав слугував договір іпотеки (наступної черги) із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1102, виданий 22 липня 2013 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська І. А., договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки № 1102, серія та номер: 1293, виданий 21 серпня 2013 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська І. А., договір про внесення змін № 2 до договору іпотеки № 1102, серія та номер: 1293, виданий 21 серпня 2013 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська І. А..

Позивач вважає рішення державного реєстратора № 20297389 від 26 березня 2015 року протиправним та таким, що порушує його права, у зв'язку з чим звернувсь до суду з вимогою про його скасування.

09 вересня 2015 року, розглянувши під час судового засідання клопотання, Окружним адміністративним судом міста Києва залучено в якості третьої особи до участі в адміністративній справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнарську Ірину Володимирівну.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року у задоволенні позову ГО "Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва "Джерело надії"" відмовлено.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 14 квітня 2016 року скасував постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року та прийняв нову, якою задовольнив позовні вимоги.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича № 21726293 від 02 червня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У своїй касаційній скарзі представник третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_9 зазначає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки у державного реєстратора відсутні будь-які підстави для відмови у проведенні реєстраційної дії, а тому, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В свою чергу, представник ГО "Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва "Джерело надії"" у запереченнях вказує на необґрунтованість касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у відповідності до договору позики, укладеного 22 липня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, останній отримав у власність грошові кошти в сумі 435618,50 грн., що за офіційним курсом НБУ на день підписання договору становив 54500 доларів США та зобов'язаний повернути кошти у термін до 22 жовтня 2013 року включно без нарахування процентів.

Вищевказаний договір позики посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І. А. та зареєстровано в реєстрі за № 1101.

З метою забезпечення виконання зобов'язання, що виникло у ОСОБА_7, 22 липня 2013 року між ОСОБА_6 та ГО "Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва "Джерело надії"" укладено договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І. А. та зареєстровано в реєстрі за № 1102.

За умовами зазначеного договору іпотеки позивачем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитловий будинок, літера "Л", що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 148,6 кв.м., який належить ГО "Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва "Джерело надії"" на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 1104, посвідченого 01 березня 2006 року за реєстровим № 867, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В.

Окрім цього, між сторонами основного договору було укладено додаткові угоди № 1 від 21 серпня 2013 року, № 2 від 19 листопада 2013 року та № 3 від 19 лютого 2014 року, якими внесено зміни до договору позики від 22 липня 2013 року, згідно з якими ОСОБА_6 надано ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1045484,40 грн. на строк до 19 лютого 2014 року.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 своїх зобов'язань, ОСОБА_6 звернувсь до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві із заявою про реєстрацію права власності на предмет іпотеки, за результатами розгляду якої державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_5 прийнято оскаржуване рішення № 20297389 від 26 березня 2015 року про державну реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на об'єкт нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що документи, подані ОСОБА_6 для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень чітко встановлюють виникнення, перехід та припинення права власності на спірний об'єкт нерухомого майна, а тому державний реєстратор під час прийняття рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Київський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення адміністративного позову, прийшов до висновку про неправомірність рішення державного реєстратора, яке призвело до незаконного позбавлення права власності на майно іпотекодавця.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки суду апеляційної інстанції вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктом 12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до Реєстраційної служби, ОСОБА_6 надано договір іпотеки (наступної черги) із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя від 22 липня 2013 року.

Так, положеннями ст.ст. 546, 573, 575 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 18 Закону України "Про іпотеку" врегульовано, що виконання зобов'язання може забезпечуватись заставою, якою також може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.

Різновидом застави є іпотека, яка виникає на підставі нотаріально посвідченого договору.

Частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Підстави для державної реєстрації прав визначені у статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема у пункті 1 частини першої вказано, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Пунктом 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

За такого правового врегулювання, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки набуває лише за умови надання до державного реєстратора відповідних документів, які, в свою чергу, необхідно перевірити не тільки на наявність, а й на зміст та повноту поданих документів, зокрема, наявність застереження, про яке домовились сторони договору.

З матеріалів справи вбачається, що державним реєстратором при прийнятті спірного рішення не перевірено надходження до позивача як іпотекодавця від іпотекодержателя іпотечне повідомлення з вказівкою на загальну суму боргових зобов'язань та граничний строк погашення боргових зобов'язань.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази отримання ГО "Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва "Джерело надії"" вищенаведених документів від ОСОБА_6.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновок суду Київського апеляційного адміністративного суду є правильним, обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновку суду та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 167, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді М. О. Сорока

Т. А. Чумаченко