Справа № 2-а-5051/09/1470
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2012 р.Справа № 2-а-5051/09/1470

Категорія:2.3Головуючий в 1 інстанції: Зіньковський О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,ОСОБА_6 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Миколаєва та ДПА України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із позовами до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва та Державної податкової адміністрації України про визнання неправомірними дій щодо примусового ведення відносно позивачів форми обліку по номеру та серії паспорту ,відмови у приведенні форми обліку відповідно до Закону України Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, анулювати форми обліку по номеру та серії паспорту та зобов'язати ДПА України виключити з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів усю персональну інформацію про позивачів .

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2009 року, справи за позовом ОСОБА_4 до ДПІ Ленінського району та ДПА України (справа № 2а - 5051/09/1470), ОСОБА_5 до ДПІ Ленінського району та ДПА України (справа № 2а - 5052/09/1470), ОСОБА_6 до ДПІ Ленінського району та ДПА України (справа № 2а - 5053/09/1470) були об'єднані в одне провадження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2010 року у задоволенні позову було відмовлено .

Не погоджуючись з постановою суду, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій вважають вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального матеріального права, просять її скасувати та прийняте нове рішення , яким задовольнити позов.

Особи, що беруть участь у справі, про дату , час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не зявилися .

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі : відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб , які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату , час і місце судового розгляду.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України , кожному гарантується право на захист його прав ,свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом ,ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді ,до підсудності якого вона віднесена .

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що у березні 2008 року позивачі звернулися до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва з заявою про відмову в прийнятті ІНН та проханням привести форму її податкового обліку у відповідність до Закону України Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів , вести їх облік виключно на паперових носіях, за межами електронного реєстру, анулювати їх облікові картки та поставити в паспорті відмітку про можливість здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

19.03.08 р. ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва надала позивачам відповідь, відповідно до якої було розяснено механізм реалізації її права на не прийняття ІНН, передбачений Порядком та необхідністю подання до податкової інспекції заяви за відповідною формою (В1). Окрім цього, позивачам було розяснено, що відмітку в паспорті про можливість здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, відповідно до Порядку здійснюються органами внутрішніх справ, а не податковими інспекціями.

20.06.08 р. позивачі звернулися до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва з повторним зверненням з тими самим вимогами. При цьому, подавати заяву у формі передбаченій Порядком позивачі відмовилися, так як на їх думку цей Порядок ухвалений в порушення Закону України Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів .

02.10.2008 року позивачі звернулися до ДПА України з заявою про відмову в прийнятті ІНН та проханням привести форму їх податкового обліку у відповідність до Закону України Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, вести їх облік виключно на паперових носіях, за межами електронного реєстру, анулювати їх облікові картки та поставити в паспортах відмітку про можливість здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

13.10.08 р. ДПА України розяснила позивачам механізм не прийняття ІНН та необхідність подання до районної податкової інспекції відповідної довідки за формою В3.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів»від 16 липня 1999 року № 1003 для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обовязкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Тобто, діючим законодавством визначено право громадян на перераховані умови реєстрації фізичних осіб платників податків та на відмітку про це у паспорті, яке не може бути порушеним.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обовязкових платежів»до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Статтею 1 цього ж Закону передбачено, що для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів»передбачено, що для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера й офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без цього номера.

Зазначене питання врегульоване Порядком унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженим Наказом Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 року № 602/1226, зареєстрованим Міністерством юстиції України 20 жовтня 2004 року за № 1345/9944 (далі Порядок), визначено механізм реалізації вказаної норми Закону та уповноважений на це орган.

Так, згідно з пунктом 4 Порядку фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою № В3 та паспорт громадянина України. Посадова особа органу внутрішніх справ відповідно до пункту 5 Порядку в разі звернення громадянина за місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає довідку за формою № В3 на предмет повноти і правильності її заповнення та відповідності пред'явленому паспорту. За відсутності невідповідностей посадова особа вносить на 79 сторінки паспорта відмітку, зміст і форму якої наведено в додатку 4 до Порядку.

Форма довідки про подання відповідному органу внутрішніх справ про внесення до паспорту відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та додаток до неї повідомлення ( які містять ,у тому числі , номер та серію паспорту ), визначені додатком форми №В3 до Порядку.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ї інстанції ,щодо правомірності дій відповідачів та наявності підстав для відмови у позові.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, постановлене рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Виходячи з цього, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови суду.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України шляхом подання касаційної скарги протягом 20-ти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, або з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя пис/

Судді: