Справа № 753/11488/16-а
Суддя: Набудович І. О.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/570/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києваа розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним ОСОБА_2 до Лівобержного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов'язання щодо нарахування і виплати щомісячного довічного грошового утримання,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Лівобержного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в якому просить визнати відмову УПФУ щодо перерахування його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці незаконною та неконституційною; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його довічного щомісячного грошового утримання та виплатити йому звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Свої вимоги мотивував тим, що його стаж роботи становить: строкова служба у Збройних Силах СРСР з 12.11.1969р. по 06.11.1971р. - 1 рік 11 місяців 26 днів, денна форма навчання - студент Харківського юридичного інституту - з 01.09.1973р. по 20.03.1977р. - 1 рік 9 місяців 10 днів, народного сідді Фрунзенського районного народного суду м. Харкова - з 21.03.1977р. по 02.07.1987р. - 10 років 3 місяці 12 днів; члена Харківського обласного суду - з 03.07.1987р. по 09.05.1995р. - 7 років 10 місяців 7 днів; судді Верховного Суду України - з 10.05.1995р. по 07.12.2015р. - 20 років 6 місяців 28 днів. Усього стаж роботи станом на 07.12.2015р. становить 42 роки 5 місяців 23 дні. На посадах судді - 38 років 8 місяців 17 днів, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з чинним законодавством України. На підставі постанови Верховної Ради України №788-VIII від 12.11.2015 року він був звільнений з посади судді Верховного Суду України у відставку. Наказом голови Верховного Суду України від 07.12.2015 року № 1091-к року його було виключено зі складу Верховного Суду України з 08.12.2015 року у зв'язку з поданням заяви про відставку. 15.01.2015 року він звернувся до УПФУ з заявою про призначення йому неоподатковуваного щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та додав до заяви пакет необхідних документів. Однак у листі від 16.01.2016р. №30/Б-19, УПФУ відмовив у задоволенні заяви, з чим він не згоден, у зв'язку з чим він звернувся з позовом до суду.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, на підставі якого управлінням відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2, як судді у відставці, визнано такими, що не відповідають нормам Конституції України, в зв'язку з чим підстав для призначення пенсії з 15 січня 2016 року не має, так, оскільки на той час вищезазначений Закон був чинним та та не визнаним таким, що не відповідає нормам Конституції України. Зазначив, що управління на даний час призначає щомісячне грошове утримання суддям у відставці, а тому позивач може повторно звернутися з заявою до управління.

Згідно п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є суддею у відставці, що підтверджується наказом Верховного суду України від 07.12.2015 року за №1091-к.

Згідно з трудовою книжкою, з 21.03.1977 року по 02.07.1987 року позивач працював на посаді народного судді Фрунзенського районного народного суду м. Харкова, з 03.07.1987 року по 09.05.1995 року на посаді члена Харківського обласного суду, з 10.05.1995 року по 07.12.2015 року на посаді судді Верховного Суду України, тому має стаж роботи на цій посаді більше 38 років; 12.11.2015 року він звільненений з посади у зв'язку з виходом у відставку на підставі Постанови ВР України № 788-VIII від 12.11. року, наказ голови суду № 1091-к від 07.12.2015 року.

Відповідно до виданої ОСОБА_2 довідки Верховного Суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за № 833 від 08.12.2015 року, його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 34036,60 грн. (посадовий оклад - 17914,00 грн., доплата за вислугу років - 14331,20 грн., доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці - 1791,40 грн.).

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668 VI внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України ( є неконституційною) ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668 VI у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст. 126 Основного Закону України та вказано, що підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI в редакції до змін, внесених Законом від 08 липня 2011 року № 3668 VI.

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень ( суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»), Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом №3668-VI.

В подальшому, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII знову внесено зміни до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI, які набрали чинності з 01 квітня 2014 року, та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII знову внесено зміни до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI, які набрали чинності з 01 січня 2015 року та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон N 192-VIII), яким викладено в новій редакції всі положення Закону України від 7 липня 2010 року N 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон N 2453-VI).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на те, що Закон України" Про внесення змін до деяких законодавчіх актів України щодо пенсійоного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, Конституційним Судом України з 08 червня 2016 року визнано неконституційним.

Згідно п.5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Пунктом 17 вищезазначеного Закону внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII), а саме частину третю-п'яту статті 141 викладено в новій редакції, згідно якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується;

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції змін, що внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, збережена норма щодо довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому, безпосередньо передбачено, що після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність посилань відповідача на скасування норм щодо пенсійного забезпечення згідно п. 5 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону та непризначення довічного грошового утримання судді у відставці взагалі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 99, 100, 158, 160 - 163 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобержного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов'язання щодо нарахування і виплати щомісячного довічного грошового утримання задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобержного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Лівобержне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплатити суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2, виходячи із розміру 90% суддівської винагороди, визначеної у довідці Верховного Суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за № 833 від 08.12.2015 року без обмеження граничним розміром, з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: І.О. Набудович