Справа № 813/3325/15
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2016 р. Справа № 876/10954/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

судді Запотічний І.І.,

секретаря судового засідання Гнатик А.З.

за участю

представник позивача Борис А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 року у справі № 813/3325/15 за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

02.07.2015 позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 13187,13 грн. Позов обгрунтовує тим, що відповідач з 18.09.2014 року перебувала на обліку у Львівському МЦЗ. За час перебування на обліку отримала в центрі зайнятості матеріальне забезпечення з 25.09.2014 року по 01.04.2015 року в сумі 6073,76 грн. та соціальні послуги в сумі 7113,37 грн. Зокрема, відповідача направлено на участь в громадських роботах на період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року, з 03.11.2014 року по 28.11.2014 року, з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року та з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року. Проте, під час реєстрації в центрі зайнятості, ОСОБА_2 не повідомила про останнє місце роботи з 19.08.2014 року по 27.08.2014 року у ТОВ «Альянс Маркет» та звільнення за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, а подала трудову книжку щодо припинення трудових відносин з ТОВ «Дон-Комплект» 01.08.2014 року згідно ст. 36 КЗпП України. В результаті подання недостовірних даних про останнє місце роботи та підставу припинення трудових відносин під час реєстрації в центрі зайнятості та надання статусу безробітної, ОСОБА_2 безпідставно виплачено допомогу по безробіттю та соціальні послуги.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Львівського міського центру зайнятості кошти в сумі 6073 (шість тисяч сімдесят три) грн. 76 коп. на р/р 0584 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, .В решті позову відмовлено.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, позивач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні підтримує доводи апеляційної скарги в повному обзязі.

Відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги і просить її відхилити. Вважає, що суд І-ї інстанції виніс законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, , що ОСОБА_2, на підставі її заяви від 18.09.2014 року, було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. Згідно розрахунку позовних вимог Львівського МЦЗ за період з 25.09.2014 року по 30.04.2015 року (за час перебування на обліку) відповідачем отримано допомогу по безробіттю та соціальні послуги участь у громадських роботах на загальну суму 13187,35 грн.

14.05.2015 року Львівським МЦЗ проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідача відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За результатами розслідування складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №188, яким встановлено, що відповідно до листа ТОВ «Альянс Маркет» №03079-03/15-АМ/К від 27.03.2015 року, відповідач була прийнята на роботу на посаду касира торгівельного залу (наказ про прийом на роботу №0107-067-ЗХ/ПР-К від 19.08.2014 р.) та звільнена з 27.08.2014 р. за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (наказ про припинення трудового договору (контракту) №0078-067-ЗХ/ЗВ-К від 27.08.2014 року). На обліку в Львівському МЦЗ перебуває з 18.09.2014 року. Згідно поданих даних трудової книжки, останнє місце роботи ТОВ «Дон-Комплект», дата звільнення 01.0.2014 р., причина звільнення ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін.

На підтвердження цього факту, позивачем долучено копії: листа ТОВ «Альянс Маркет» №03079-03/15-АМ/К від 27.03.2015 року, наказу про прийом на роботу №0107-067-ЗХ/ПР-К від 19.08.2014 р., наказу про припинення трудового договору (контракту) №0078-067-ЗХ/ЗВ-К від 27.08.2014 року.

Львівський МЦЗ надіслав ОСОБА_2 претензію про відшкодування коштів у сумі 13187,13 грн. №13/2717 від 15.05.2015 року про необхідність повернення безпідставно отриманої допомоги з безробіття та вартості соціальних послуг. Втім, відповідач зазначену вимогу позивача не виконала.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до ст.50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 ч.4 ст.50 КАС України свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності вказаних осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Отже, зміст ч.4 ст.50 КАС України дає підстави вважати, що і п.5 ч. 4 ст.50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту п.5 ч.4 ст.50 КАС України по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов'язків та можливої дискреційної поведінки.

За п.5 ч.4 ст.50 КАС України суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

Враховуючи те, що Львівський МЦЗ заявив позов про стягнення грошових коштів, що стали власністю відповідача, положення п.5 ч.4 ст.50 КАС України не поширюються на спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей спір має приватно-правовий, а не публічно- правовий характер, та не належить до юрисдикції адміністративних судів, такий повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 22 вересня 2015 року (справа № 21-1884а15), а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 року у справі № 813/3325/15 скасувати, та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.