Справа № 804/2077/16
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 р. Справа № 804/2077/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКононенко О. В.
при секретаріДмитрієнко О.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він не погоджується з висновками акту перевірки, просить скасувати прийняті за результатами такої перевірки податкові повідомлення-рішення та рішення про результати розгляду скарги , оскільки йому безпідставно зменшено витрати за 2014 рік, пов'язані із здійсненням господарської діяльності та застосовано штрафні санкції.
Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, підтримав позицію викладену у позовній заяві.
Представники відповідача проти задоволення позову заперечували.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.75.1 ст.75, ст.77 Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу Нікопольської ОДПІ від 06.08.2015 року № 512 та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІІІ квартал 2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки 07.09.2015 року складений акт №1018/04-07-17-02.НОМЕР_7, у висновку якого зазначено, що встановлено порушення, зокрема:
- пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п.44.1 ст. 44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України у результаті не ведення обліку доходів та витрат за встановленим порядком;
- пп. 44.1, 44.3, 44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України у результаті не надання оригіналів документів чи їх копії за 2014 рік, а саме відомостей про рух коштів на розрахунковому рахунку НОМЕР_8;
- п.46.1 ст.46, пп.47.1.3 п.47.1 ст. 47, п.51.1 ст. 51, пп.170.1.2 п.170.1 ст. 170 Податкового кодексу України у результаті не відображення в наданих податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за І-ІV кв. 2014 року сум доходу нарахованого і виплаченого контрагентам фізичним особам-підприємцям за ознакою 157 (дохід виплачений само зайнятій особі);
На підставі акта перевірки 05.10.2015 року були прийняті податкові повідомлення-рішення:
Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість визначення суми податку, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню та/або включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду) за період з 31.01.2014 року по 31.12.2014 року встановлено його завищення всього у сумі 54 306,00 грн., у тому числі: за травень 2008 року - 9 849,00. грн., червень 2008 року - 7 956,00 грн., липень 2008 року -18 304,00 грн., серпень 2008 року - 2 196,00 грн., вересень 2008 року - 3 112,00 грн., жовтень 2008 року - 2 856,00 грн., листопад 2008 року - 3 971,00 грн., грудень 2008 року - 6 062,00 грн.
Висновки акта перевірки про завищення від'ємного значення, яке сформовано за відповідні періоди 2008 року, зроблені Нікопольською ОДПІ з посиланням на попередні акти документальних перевірок.
Крім того, в акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_3 за попередні податкові періоди включені суми ПДВ у зв'язку з придбанням матеріалів та робіт, пов'язаних будівництвом об'єктів нерухомості. У зв'язку з чим, податковим органом зменшено розмір від'ємного значення у розмірі 54 306,00 грн.
Вирішуючи спір суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог п.198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 1 нього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Отже, нормами Податкового кодексу України не встановлено обмежень на включення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених у зв'язку із придбанням (спорудженням) та утриманням основних засобів, пов'язаних з веденням або не веденням бухгалтерського обліку платником ПДВ.
Судом встановлено, що 19.01.2015 року позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року, вказавши у рядку 22 залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду - листопад 2014 року, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового періоду в сумі 108610,00 грн.; у рядку 24 залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 108610,00 грн.
Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України).
Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті (п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України).
Згідно пп.4.6.6 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011 року №41 залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації) поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).
Таким чином, за суб'єктами господарювання зберігається право на використання накопиченого ними податкового кредиту у майбутньому, зокрема в рахунок погашення платежів з ПДВ наступних податкових періодів (рядок 23.2 декларації) чи в рахунок податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації.
Перевіркою встановлено надання ФОП ОСОБА_3 податкових розрахунків сум до нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ за I-IV квартали 2014 року в неповному обсязі (не відображене виплату доходів ФОП ОСОБА_4(НОМЕР_6) за ознакою доходу «157». У зв'язку з чим, відповідно до пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф у розмірі 510,00 грн.
Вирішуючи спір суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 постачала позивачу напої, продукти харчування та непродовольчі товари на підставі договору поставки від 01.01.2014 року.
Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.10.2012 року та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 09.11.2012 року ОСОБА_4 має статус суб'єкта підприємницької діяльності.
Згідно пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків (ст. 18 Податкового кодексу України).
Отже, дія вказаного Порядку щодо заповнення та подання розрахунку сум доходу, про відсутність якого вказує податковий орган, поширюється на фізичних осіб-підприємців, які є податковими агентами, тобто нараховують (сплачують) дохід фізичній особі та/або зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України.
У відповідності до п. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Оскільки ФОП ОСОБА_4 було надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності на позивача не було покладено обов'язку з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків, а тому позивач не виступає податковим агентом в розумінні пп.14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України у даних правовідносинах.
Крім того, суд звертає увагу, що у Акті перевірки податковим органом не зазначено про неподання позивачем податкових розрахунків сум до нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ за I-IV квартали 2014 року.
Відповідно акту перевірки ФОП ОСОБА_3 до перевірки не надано відомості про рух коштів на розрахунковому рахунку НОМЕР_8, платіжні документи, що підтверджують надходження коштів від контрагентів-покупців. Платником до перевірки надані лише платіжні доручення (оплата витрат) по рахунку НОМЕР_8. У зв'язку з чим, відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф у розмірі 510,00 грн.
Пунктом 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України зазначено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно п. 85.8 статті 85 Податкового кодексу України встановлено, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Проте, згідно частини першої ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством, але позивач не є ні юридичної особою, ні представництвом іноземних суб'єктів господарської діяльності.
Відповідачем жодним способом не доведено, що на позивача як на фізичну особу-підприємця покладеного обов'язок щодо ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності.
Крім того, такий документ як відомість про рух коштів на розрахунковому рахунку не передбачений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» та нормативно-правовими актами Національного банку України та не є первинним документом в розумінні чинного законодавства.
У п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України 18.06.2003 року №254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за №559/7880 вказано, що порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюється договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. В свою чергу, згідно Договору банківського рахунку №110-1/154, укладеного позивачем з АК БСР «УКРСОЦБАНК» 01.04.2008 року послуги, що надаються банком, оприлюднюються шляхом їх розміщення на інформаційних стендах банку та на сайті, в якому надання клієнту виписок по рахунку не зазначено в обов'язкових послугах банку, а сам позивач не подавав заявок про надання такої послуги, оскільки не веде бухгалтерський облік.
Крім того, згідно змісту акту перевірки, до перевірки були надані платіжні доручення по розрахунковому рахунку НОМЕР_8 в АК БСР «Укрсоцбанк», якими позивач підтвердив свої витрати.
Рішенням про результати розгляду скарг від 15.12.2015 року №10020/10/04-36-10-07-09 податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2015 року частково скасоване.

Проте, згідно пп. 60.1.3 п. 60.1, п.60.4 ст. 60 Податкового кодексу України контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Доказів отримання позивачем податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу, до суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2015 року прийняте необґрунтовано та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позов в частині визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарг від 15.12.2015 року №10020/10/04-36-10-07-09 в частині збільшення на 33323,43 грн. розміру зменшення від'ємного значення податку на додану вартість суд виходить з того, що таке рішення прийняте за наслідками вирішення податкового спору в досудовій процедурі, воно не є актом реалізації контролюючим органом повноважень у сфері управлінської діяльності та не породжує для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків, у зв'язку з чим підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

За наведених обставин у сукупності, адміністративний позов підлягає задоволенню в частині скасування податкових повідомлень-рішень Нікопольської ОДПІ від 05.10.2015 року №, №, №.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції від 05.10.2015 року № , № , № .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_7) судовий збір в сумі 1427,50 грн.

Стягнути з Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_7) витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту в сумі 56,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 16 травня 2016 року

Суддя О.В. Кононенко