Справа № 2а-8990/09/2270
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року м. Київ К/800/64756/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Веденяпіна О.А.

Пилипчук Н.Г.

за участю секретаря Латишевої Л.П.

представника позивача Мярковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013

у справі №14888/10/9104

за позовом Приватного підприємства «Вікторія-Д»

до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.01.2010 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.01.2010 скасовано, прийнято нову постанову про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Хмельницькому №/0/7991 та №/0/7990 від 14.10.2009.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 по 30.06.2009, за результатами якої складено акт №9520/23-4/23844278 від 28.09.2009.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення п.п.1, 5 ст.203, п.п.1, 2 ст.215, ст.662, 655, 656 Цивільного кодексу України, пп.4.1.1. п.4.1. ст.4, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5, пп.11.2.1 п.11.2, пп.11.3.1, п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 23051 грн.; пп.3.1.1 п.3.3 ст.3, п.4.1 ст.4, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 18441 грн., з підстав відсутності реального виконання господарських операцій з контрагентами, оскільки, зокрема у ПП «Торговий дім «Крок-В», ПП «Тайфун-7» відсутні основні фонди та виробничі потужності, транспортні засоби, недостатня кількість трудових ресурсів (1-2 особи), місцезнаходження ПП «Торговий дім «Крок-В» не встановлено, що свідчить про відсутність необхідних умов для отримання результатів відповідної господарської економічної діяльності.

На підставі акта перевірки 14.10.2009 прийнято податкові повідомлення-рішення №/0/7991, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 33345 грн., в тому числі основний платіж - 23051 грн. та штрафні санкції - 10294 грн. та податкове повідомлення - рішення №1/0/7990, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 27662 грн., в тому числі основний платіж - 18441 грн. та штрафні санкції - 9221 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивачем не спростовано доводи податкового органу про відсутність реального здійснення господарських операцій з ПП «Торговий дім «Крок-В», ПП «Тайфун-7», ТОВ «Вега-С», ПП «Електроснаб-37», ТОВ «Александріт».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що податковим органом не було доведено правомірності визначення позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість за господарськими операціями з ПП «Торговий дім «Крок-В», ПП «Тайфун-7», ТОВ «Вега-С», ПП «Електроснаб-37», ТОВ «Александріт», оскільки витрати позивача підтверджені належними первинними бухгалтерськими та платіжними документами, виданими належним чином зареєстрованими юридичними особами, платниками податку на додану вартість, з урахуванням того, що: товари (послуги) придбавались позивачем у вказаних товариств з метою використання у власній господарській діяльності, вартість яких повністю оплачена позивачем, шляхом безготівкових розрахунків. Будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення добросовісного платника права на формування показників податкової звітності.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права та вважає, що судом повно встановили обставини, що мають значення для вирішення справи, та надано їм вірну правову оцінку.

Відповідно до приписів підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, що діяла до 01.01.2011) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то, відповідно до пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 цього Закону, сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

З правового аналізу наведених нормативних приписів вбачається, що валові витрати та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В обґрунтування підстав віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Александріт» позивачем надано податкову накладну №1905-1 від 19.05.2009, платіжне доручення №225 від 19.05.2009 на суму 10250 грн. в тому числі ПДВ - 1708,33 грн., податкову накладну №2705-3 від 27.05.2009, платіжне доручення №256 від 27.05.2009 на суму 10250 грн. в тому числі ПДВ - 2631,67 грн. На підтвердження оприбуткування та реалізації товарно-матеріальних цінностей за договорами з вказаним контрагентом позивачем надано видаткову накладну №2005-1 від 20.05.2009, податкову накладну №1905-1 від 19.05.2009 на суму 10250 грн. в тому числі ПДВ 1708,33 грн., видаткову накладну №2705-3 від 27.05.2009, податкову накладну №2705-3 від 27.05.2009 на суму 15790 грн. в тому числі ПДВ 2631,67 грн., оборотну відомість руху ТМЦ за травень 2009 року та інші.

На підтвердження господарських операціях з ТОВ «Тайфун-7» та підстав віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту позивачем надано: податкову накладну №0003 від 26.03.2008, платіжне доручення №246 від 26.03.2008 на суму 20394 грн., в тому числі ПДВ 3399 грн. На підтвердження підстав оприбуткування та реалізації товарно-матеріальних цінностей за договорами з вказаним контрагентом позивачем надано видаткову накладну №Ж-00019 від 26.03.2008, податкову накладну №0003 від 26.03.2008, оборотну відомість руху ТМЦ за березень 2008 року та інші.

Реальність господарських операцій з ТОВ «Вега-С» підтверджується податковою накладною №00668/2 від 16.04.2008, платіжним дорученням №317 від 16.04.2008 на суму 15660 грн., в тому числі ПДВ 2610 грн.; податковою накладною №01259/2 від 30.07.2007, платіжним дорученням №720 від 30.07.2007 на суму 4480 грн., в тому числі ПДВ 746,67 грн. На підтвердження підстав оприбуткування та реалізації товарно-матеріальних цінностей за договорами з вказаним контрагентом позивачем надано видаткову накладну №200617 від 21.04.2008, податкову накладну №00668/2 від 16.04.2008, оборотну відомість руху ТМЦ за липень 2007 року та квітень 2008 року.

На підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Електроснаб-37» позивачем надано податкову накладну №645 від 25.03.2009, платіжне доручення №93 від 25.03.2009 а суму 433 грн. в тому числі ПДВ 72,17 грн. На підтвердження підстав оприбуткування та реалізації товарно-матеріальних цінностей за договорами з вказаним контрагентом позивачем надано видаткову накладна №РН-0000747 від 31.03.2009, податкову накладну №645 від 25.03.2009, оборотну відомість руху ТМЦ за березень 2009 року.

На підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Торговий дім «Крок-В» позивачем надано податкову накладну №111002 від 11.10.2007, платіжне доручення №982 від 11.10.2007 на суму 1481 грн., в тому числі ПДВ 246, 83 грн., податкову накладну №091102 від 09.11.2007, платіжне доручення №1107 від 09.11.2007 на суму 6040,27 грн., в тому числі ПДВ 1006,71 грн., податкову накладну №071203 від 07.12.2007, платіжне доручення №1191 від 07.12.2007 на суму 2195,70 грн., в тому числі ПДВ 365,95 грн., податкову накладну №250301 від 25.03.2008 на суму 1751,10 грн., в тому числі ПДВ 291,85 грн., банківську виписку від 25.03.2008; податкову накладну №280501 від 28.05.2008 на суму 5744,54 грн., в тому числі ПДВ 957,42 грн., банківську виписку від 28.05.2008; податкову накладну №290702 від 29.07.2008, платіжне доручення №609 від 29.07.2008 на суму 6511,34 грн., в тому числі ПДВ 1085,22 грн.; податкову накладну №160902 від 16.09.2008, платіжне доручення № 757 від 16.09.2008 на суму 6502,90 грн., в тому числі ПДВ 1083,82 грн.; податкову накладну №221002 від 22.10.2008, платіжне доручення № 17 від 22.10.2008 на суму 6447,45 грн., в тому числі ПДВ 1074,56 грн.; податкову накладну №131102 від 13.11.2008, платіжне доручення № 34 від 13.11.2008 на суму 15696,47 грн., в тому числі ПДВ 2616,08 грн.; податкову накладну №101202 від 10.12.2008, платіжне доручення № 72 від 10.12.2008 на суму 3338,95 грн., в тому числі ПДВ 556,49 грн.; податкову накладну №100301 від 10.03.2009, платіжне доручення № 75 від 10.03.2009 на суму 3909,45 грн., в тому числі ПДВ 651,57 грн.; податкову накладну №270402 від 27.04.2009, платіжне доручення № 168 від 27.04.2009 на суму 2267,03 грн., в тому числі ПДВ 377,83 грн.; податкову накладну №100603 від 10.06.2009, платіжні доручення № 303, №304 від 10.06.2009 року на загальну суму 3254,88 грн., в тому числі ПДВ 542,88 грн. На підтвердження підстав оприбуткування та реалізації товарно-матеріальних цінностей за договорами з вказаним контрагентом позивачем надані відповідні податкові та видаткові накладні.

Судова колегія погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що реальність господарських операцій між позивачем та ПП «Торговий дім «Крок-В», ТОВ «Вегас- С», ПП «Еклектроснаб-37», ТОВ «Александрит», ПП «Тайфун-7» підтверджується первинними документами, які відповідають вимогам, встановленим п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», та є підставою для формування податкового кредиту та валових витрат.

Судом апеляційної інстанції досліджувались обставини добросовісності позивача, при вчиненні згаданих господарських операцій з вищеназваними контрагентами, перед укладенням договорів з метою запобігання укладенню правочинів з недобросовісними суб'єктами господарювання. На час укладення та виконання договорів контрагенти позивача були зареєстрованими в ЄДРПОУ, тобто були юридичними особами, наділеними цивільною правоздатністю і дієздатністю, були платниками податку на додану вартість.

Виключно відсутність товарно-транспортних накладних не можуть бути підставою для позбавлення платника права на формування валових витрат та податкового кредиту, за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності, ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товарно-матеріальних цінностей.

Щодо доводів контролюючого органу про нікчемність спірних правочинів, то судова колегія вважає за правильне погодитись з висновками суду апеляційної інстанції про їх безпідставність, оскільки висновки щодо завідомої суперечності правочину інтересам держави та суспільства контролюючі органи можуть робити виключно в аспекті того, чи суперечить відповідний правочин фіскальним інтересам держави, забезпечення яких покладається на контролюючі органи. Наявність умислу та обставини щодо виконання угод, стосовно дійсності яких виник спір, сходять до предмету доказування в судовому процесі, зокрема, до таких доказів належить обвинувальний вирок, який набрав законної сили, що підтверджував би факт ухилення від сплати податків конкретними посадовими особами суб'єктів господарської діяльності за наслідками виконання оспорюваних угод. Однак доказів постановлення вироків, які б містили в собі встановлені судом об'єктивні дані про нікчемність оспорюваної угоди відповідачем не надано.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товарів (робіт, послуг) правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товарів (робіт, послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

У даному випадку спірні господарські операції були належним чином відображені позивачем у податковому обліку, жодних свідчень того, що їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, судами не встановлено.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначними доказами, однак такі докази на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано валові витрати та податковий кредит, не спростовано.

За встановлених обставин, підстав для задоволення касаційної скарги та скасування рішення суду апеляційної інстанції з наведених мотивів, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 - без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-2391 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді О.А.Веденяпін

Н.Г.Пилипчук