Справа № 2-а-3951/11
Суддя: Коцюрба М. П.
Дата ухвалення: 2011-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3951/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2011 року суддя Києво-Святошинського суду Коцюрба М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він пропрацював після перерахунку пенсії більше 24 місяців років, у зв'язку з цим звернувся у 2010 році до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Проте, відповідач здійснив йому перерахунок пенсії з врахуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2007 рік, що не відповідає вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене та посилаючись на норми закону, позивач просив суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити йому перерахунок і забезпечити виплату пенсії, виходячи із показника середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, з 03.12.2010 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України судця розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує через Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області пенсію, і це не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон) позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням стажу та заробітної плати, оскільки продовжувала працювати після призначення пенсії. Такий перерахунок пенсії має здійснюватися із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону.

Всупереч положенням ст. 22 Конституції України, якою передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, підпунктами 9 та 10 пункту 35 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення ст.ст. 40 та 42 Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на перерахунок пенсії було обмежено, що є неконституційним.

Рішенням Конституційного суду України за № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. положення, що змінили ст.ст. 40 та 42 Закону, були визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними, та втрачають свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином, Відповідач зобов'язаний був здійснювати перерахунок пенсії з урахуванням стажу та заробітної плати, виходячи з показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу за 2010 рік.

Зміна Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. ст.ст. 40 та 42 Закону була грубим порушенням Конституції України. Відповідач зобов'язаний був керуватись, в першу чергу, Конституцією України як законом прямої дії.

З цих же міркувань виходив Конституційний суд України, ухвалюючи рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., зокрема, в п. 5.4 якого було встановлено, що «Законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони».

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, а згідно ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, нарахування, виплати пенсії, визначені та закріплені в згаданому Законі.

Позивач має право на перерахунок, але Відповідачем при цьому було застосовано не показник заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2009 рік, а показник за 2007 рік.

Відповідач стверджує, що на момент здійснення перерахунку діяли два нормативно-правові акти (Закон України та Постанова Кабінету Міністрів України), які начебто по різному регулюють розмір показника середньої заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії, що суперечить вже згаданій ст. 92 Конституції України, згідно якої встановлено, що виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, застосуванню підлягають положення Закону, а не Постанови Кабінету Міністрів України.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя в Україні» вказано, що Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, а судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. також зазначено, що суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яке не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За своєю правовою природою інститут проведення перерахунку періодичних соціальних виплат носить одноразовий характер, а вже самі соціальні виплати здійснюються на підставі цього перерахунку в подальшому на постійній основі, а тому неможливо обмежити кінцевою датою перерахунок та виплати, що на підставі нього здійснюються.

Відповідно до ч.2 ст. 21 вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або інших порушенням прав, свобод та інтересів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Суддя , аналізуючи матеріали справи, прийшов до висновку, що позивач не обґрунтував завдання йому відповідачем моральної шкоди. Тома в задоволенні даної частині позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 8, 19, 22, 55, 95 Конституції України, ст.ст. 40, 42, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя в Україні», Рішенням Конституційного суду України за № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., Рішенням Конституційного суду України за № 19-рп/2010 від 09.09.2010 р., ст.ст. 2, 4, 7, 9, 14, 23, 86, 94, 99, 100,158,159,160, 161, 163, 162,183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області щодо відмови у здісненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити перерахунок і забезпечити виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи із показника середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, тобто за 2009 рік, починаючи з 3 грудня 2010 року з врахуванням раніше здійснених виплат.

В решті позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Коцюрба М.П.