Справа № 2-а-908/11
Суддя: Янголь Є. В.
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-8536/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2011 року. м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого-судді Янголь Є.В., при секретарі Дубініна Т.Ю., розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати дії відповідачів неправомірними, зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області з 01.07.2007 року здійснити перерахунок основної пенсії виходячи з 8 мінімальних пенсій за та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України „Про с та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах визначених ст. 48 Закону України статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру 5 мінімальних заробітних плати за 2007 - 2010 роки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 2-ї групи. Розмір його основної пенсії у відповідності до ст. 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком а розмір його додаткової пенсії згідно ст. 50 цього закону повинен складати 75 % мінімальної пенсії за віком. В добровільному порядку відповідач відмовляється здійснити перерахунок пенсії. Крім того він відповідно до чинного законодавства має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується органами соціального захисту населення щорічно в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Однак Управлінням праці та соціального захисту населення в 2007-2010 роках йому призначалася та виплачувалася допомога на оздоровлення в розмірі значно нижчому ніж передбачено Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

З наданих письмових доказів вбачається, що позивач віднесений до першої категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідом 2-ї групи, отримує пенсію відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інвалід 2-ї групи. В червні 2007 року, в березні 2008 року, в лютому 2009 року та в липні 2010 року отримував щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі по 120 грн.

Для позивача як інваліда 2 групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із положень ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що діяли у редакції до внесення до нього змін Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність так як Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-УІ і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому числі, положення п. 28 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону У країни „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо необхідну заяву подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З наданих суду письмових матеріалів вбачається, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 25 лютого 2010 року, а тому суд вважає, що перерахунок пенсії повинен бути здійснений з 01.03.2010 року.

Щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення суд вважає необхідним зазначити наступне.

Дію положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із п. 30 ст. 71 Закону У країни «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані неконституційними положення закону України про Державний бюджет України на 2007 рік, якими встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На момент виплати допомоги позивачу в червні 2007 року відповідні положення Закону України про Державний бюджет України на-2007 рік були діючими а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині неправомірності нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік задоволенню не підлягають.

Згідно п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в редакції, яка передбачає, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року у 2009 році надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Як вбачається з паспорту бюджетної програми на 2009 рік, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України, підставою для виконання бюджетної програми в частині нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії є постанова Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать і один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території У країни.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах необхідно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Конституцією України передбачено (ч. 2 ст. 95), що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються законом про державний бюджет України.

Закони України про Державний бюджет України на 2008, 2009, 2010 роки були прийняті пізніше, а тому їх норми мають пріоритет над нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп визнані неконституційними положення закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік яким встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх -неконституційність.

На момент виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення в березні 2008 року положення закону України про Державний бюджет України на 2008 рік були діючими. Щодо зазначеного положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», то воно неконституційним не визнано та діяло протягом 2009 - 2010 років.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, на час виплати грошової допомоги у 2007, 2008, 2009, 2010 роках відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для визнання дій субєкта владних повноважень протиправними за ці роки немає, а тому в задоволенні позовних вимог за 2007-2010 роки слід відмовити.

Суд вважає, що позивачем не пропущений строк для звернення до суду, так як відповідно до вимог ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, а ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення, які є компенсацією саме за шкоду, заподіяну здоровю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 3 ст. 183-2 та ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11, 69-71, 159-163, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.03.2010 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1

ОСОБА_2 з 01.03.2010 року відповідно до вимог ст.. 50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової

пенсії у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування .

В решті позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів в порядку, передбаченому ч.2 ст. 186 КАС України, з подачею копії скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після

розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.В.Янголь