Справа № 809/483/16
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Справа № 809/483/16

м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.,

За участю секретаря Єлізарової У.Г.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітолюкс»

до відповідача: Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.04.2016 року ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітолюкс» звернулося до суду з адміністративним позовом до Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 15.12.2015 року в частині, яка не скасована рішенням ДФС України про результати розгляду скарги за № 8884/6/99-99-10-01-01-15 від 20.04.2016 року, а саме збільшення позивачу грошового зобовязання з ПДВ на 567594 грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі 141898,50 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 року прийнято заяву позивача про зміну позовних вимог, згідно якої ТзОВ «Вітолюкс» змінено предмет позову та заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.04.2016 року, прийнятого ДФС України за результатами розгляду скарги за № 8884/6/99-99-10-01-01-15 від 20.04.2016 року. Вказаним повідомленням-рішенням позивачу донараховано 564014 грн.- грошового зобовязання з ПДВ та 141004 грн.- штрафних ( фінансових) санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за наслідками планової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Вітолюкс», зафіксованими в акті № 1120/22-03/32789035 від 27.11.2015 року, податковим органом встановлено, що позивачем порушено вимоги п.185.1 ст.185, п.186.3 ст.186, п.187.1 ст.187, п.198.1 ст.198, п.200.1- п.200.6 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет.

Підставою для прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення стали викладені у вищевказаному акті висновки податкового органу про те, що при здійсненні фінансово-господарських операцій з фірмами-нерезидентами «DECORA S.А.» ( Польща), « PUFAS WERK GMBH » ( Німеччина), «BOSTIK S.A» ( Франція), позивач, отримавши винагороди ( бонуси,знижки) від вказаних продавців-нерезидентів, у такий спосіб надавав маркетингові послуги, які є обєктом оподаткування ПДВ, а отримані мотиваційні та стимулюючі виплати ( бонуси, знижки) є компенсацією вартості таких послуг, а відтак на думку відповідача у товариства виникають податкові зобовязання з ПДВ на суму отриманих мотиваційних виплат ( бонусів, знижок).

Із вищевказаними висновками ДПІ позивач не погоджується, оскільки предметом договорів поставки, укладених між ТзОВ «Вітолюкс» та фірмами «DECORA S.А.» ( контракт від 02.07.2012 року), «PUFAS Werk KG » ( контракт №014/2014 від 05.05.2014) , «BOSTIK S.A» ( договір № 2010-04-UA від 01.07.2010), є купівля позивачем у вказаних продавців-нерезидентів різних видів товарів, а не надання послуг та/або здійснення дій на користь вищевказаних фірм. Крім того дані договори не встановлюють залежність виплати бонусу( надання знижки, складання кредит-ноти) від будь-яких дій товариства, що є обовязковими умовами у класифікації цивільно-правових відносин, як відносин з надання послуг, а отже, є безпідставними твердження податкового органу про надання позивачем послуг у розумінні п.п.14.1.185 п.14.1 ст.14 ПК України.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки маркетингових послуг ТзОВ «Вітолюкс» не надавало, то є необгрунтованими висновки відповідача про те, що знижки і бонуси, отримані товариством при здійсненні операцій за вищевказаними договорами та контрактом на підставі кредит-нот є мотиваційними та стимулюючими виплатами та компенсацією вартості маркетингових послуг.

Крім того надані товариству знижки та бонуси за вищевказаними договорами та контрактом є зменшенням ціни товару, а кредит ноти є свідченням зміни умов договору щодо компенсації вартості товарів ( робіт, послуг), що додатково підтверджує, що отримані на їх підставі знижки, бонуси є зменшенням ціни товару або заборгованості за товар, а не компенсацією вартості послуг.

За таких обставин оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.04.2016 року позивач просить визнати протиправним та скасувати.

В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали із вищенаведених підстав. Вказали, що ТзОВ «Вітолюкс» не здійснювало на користь продавців-нерезидентів «DECORA S.А.», «PUFAS Werk KG» «BOSTIK S.A» маркетингових послуг, зокрема щодо розміщення продукції в місцях продажу, вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції платника податку до інформаційних баз продажу, збору та розповсюдження інформації про продукцію. Таким чином, додаткова знижка на вартість товару, надана продавцем покупцеві відповідно до умов угоди про купівлю продаж чи окремої згоди сторін, або для зацікавлення постійних покупців у подальшій співпраці, на думку представників позивачів не може розцінюватися як послуга в сфері маркетингу, а відтак є безпідставним нарахування податкових зобовязань з ПДВ за отриманими кредит-нотами ( бонусами). Позов просили задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях. Суду пояснили, що за наслідками перевірки ТзОВ «Вітолюкс, зафіксованими в акті № 1120/22-03/32789035 від 27.11.2015 року, податковим органом встановлено, що позивач при проведенні фінансово-господарських операцій із постачальниками-нерезидентами «DECORA S.А.», «PUFAS Werk KG », «BOSTIK S.A» отримував бонуси ( знижки) на умовах , визначених у контрактах за просування товарів на ринку збуту , а надання таких бонусів( знижок) постачальниками спрямовувалося на стимулювання збуту продукції. Таким чином, обєктом оподаткування ПДВ є маркетингові послуги, які надавало ТзОВ «Вітолюкс» вказаним продавцям-нерезидентам, а відтак при отриманні мотиваційних виплат ( бонусів, знижок) від продавців у звязку з досягненням певних обсягів постачання придбаних товарів, у покупця виникають податкові зобовязання з ПДВ на суму отриманих мотиваційних виплат( бонусів, знижок).Отже, викладені в акті перевірки вищезгадані висновки є обґрунтованими, а відтак оскаржуване повідомлення-рішення правомірним та таким, що прийняте ДПІ в межах повноважень та на підставі приписів чинного законодавства. В задоволенні позову просили відмовити.

Вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що Калуською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Вітолюкс» ( ) з питань питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 року, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт за № 1120/22-03/32789035 від 27.11.2015 року, в якому посадовими особами ДПІ зафіксовано, що ТзОВ «Вітолюкс» порушено :

- п.185.1 ст. 185, п.186.3 ст.186, п.187.1 ст.187, п.198.1 ст.198, п.200.1- п.200.6 ст.200 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI, , в результаті чого занижено суму податку на додану вартість , яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальній сумі 870283 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення- рішення № НОМЕР_2 від 15.12.2015 року, яке позивач оскаржив в судовому порядку в частині, яка не скасована рішенням ДФС України за № 8884/6/99-99-10-01-01-15 від 20.04.2016 року, а саме донарахування 567594,00 грн- податкового зобовязання з ПДВ та 141898,00 грн.- штрафних санкцій.

Рішенням ДФС України за № 8884/6/99-99-10-01-01-15 від 20.04.2016 року, за результатами розгляду скарги ТзОВ «Вітолюкс», прийнято податкове-повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.04.2016 року, яким позивачу донараховано 564014 грн.- грошового зобовязання з ПДВ та 141004 грн.- штрафних ( фінансових) санкцій.

Досліджуючи отримання ТзОВ «Вітолюкс» бонусів( знижок) при проведенні фінансово-господарських операцій із постачальниками нерезидентами на умовах, визначених у контрактах, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ТзОВ «Вітолюкс» ( покупець) та фірмою «DECORA S.А.» ( Польща), як продавцем укладено контракт № UA /2008/02 від 03.06.2008 щодо придбання продукції ( оздоблювальні матеріали будівельної групи).

01.01.2012 року між вказаними контрагентами укладено комерційну угоду, згідно якої у випадку виконання квартального плану продажів, ( табл.. №1) у певних відсоткових частках ( табл..№2- план продажів нетто ( без ПДВ) на 2012 рік- I кв.- 322661,56 євро, II кв.-406600,09 євро, IIIкв.-600141,36 євро, IVкв.-411790,60 євро) , контрагент- ТзОВ « Вітолюкс» матиме право на отримання бонусу в розмірі та на умовах , визначених сторонами. ( табл..№2 відсоткове нарахування бонусу за виконання плану продажів : до 90%- 0,00 %, більше 90%-110%-1,5 %, більше 110%-120%- 3,0 %, більше 120%- 5,0%). Ступінь виконання плану продажів буде оцінюватися на підставі вартості поставок( у сумах нетто), розрахованих згідно з рахунками-фактурами ПДВ, виставленими товариством контрагентові за цей розрахунковий період в звязку із виконанням контракту- з урахувань коректур, що випливають з усіх повернень товару, знижок ціни товару та інших подібних подій. При цьому під розрахунковим періодом слід розуміти календарний квартал. Неодмінною умовою набуття права на бонуси, про які йдеться у цій угоді є виконання контрагентом плану продажів як мінімум на 90%. В такому випадку контрагент матиме право на отримання бонусів, якщо будуть виконані додаткові умови, визначені вказаною угодою. Максимальна спільна квартальна ставка бонусів, про які йдеться в цій угоді , становить не більш ніж 7,9 % вартості обігу нето, реалізованого сторонами в цьому розрахунковому періоді.

Відповідно до даної угоди право на бонуси виникає наступним чином:

-розмір бонусів, які належать контрагентові за цей розрахунковий період буде розраховуватися товариством на підставі спільної вартості нетто усіх рахунків факту, виставлених товариством протягом цього розрахункового періоду на базі замовлень, фактично виконаних сторонами на підставі цього контракту. Підставою для розрахунку розміру бонусу стане вартість товару, зменшену на вартість усіх здійснених контрагентом повернень товару або визнаних товариством знижок цін на проданий товар.

До підстави розрахунку розміру бонусів та ступеню виконання плану продаж не будуть відноситися розрахунки фактури, оплачені із запізненням, що перевищує два тижні.

Існування будь-якої заборгованості у платежах на кінець розрахункового періоду обумовлює втрату права на бонуси за цей розрахунковий період.

Право на отримання бонусів за цей розрахунковий період виникає тільки після плати в повному обсязі останнього розрахунку фактури, що становить собою підставу розрахунку розмір цих бонусів, що має здійснюватися без застережень максимум до кінця розрахункового періоду, що слідує за розрахунковим періодом за який нараховуються ці бонуси.

Товариство надає контрагентові вхідні дані про вартість/кількість закупленого контрагентом товару та про розмір бонусів, що потенційно належать контрагентові за цей розрахунковий період. Вказана інформація має бути передана контрагентові по е-мейлу , в електронному вигляді і відправлена протягом двох тижнів, що слідують після розрахункового періоду, за який підлягають виплаті ці бонуси, за умови відсутності будь-яких заборгованостей з платежів з боку контрагента на користь товариства на кінець цього розрахункового періоду. Остаточні дані будуть передані контрагентові товариством протягом двох тижнів з моменту здійснення контрагентом оплати за останнім рахунком-фактурою, що стосується розрахункового періоду, за який належать ці бонуси. Ці дані мають зобовязуючий характер і є підставою для виставлення ноти про дебет, на підставі якої нараховуються бонуси за розрахунковий період. Право на виставлення ноти про дебет виникає тільки після того, як будуть оплачені усі рахунки-фактури, які становлять підставу для обрахування розміру бонусів і отримання від товариства вищезазначеної інформації.

Згідно контракту № 2010-04-UA від 01.07.2010 року ТзОВ «Вітолюкс» як покупець здійснює придбання у фірми «BOSTIK S.A» (Франція) товару ( клеєві та інші будівельні матеріали).

У вказаному контракті передбачено, що за 100 відсоткову попередню оплату продавець надає покупцю додаткову знижку в розмірі 1%. Ця знижка поширюється на мінімальне замовлення , яке дорівнює 1 повній вантажній машині. Рахунок на це замовлення надається окремо від інших розрахункових рахунків з особливою відміткою-100% Попередня оплата.

100% Попередня оплата приймається тільки в тому випадку, якщо на момент відвантаження товару за покупцем не обліковується заборгованість по розрахункових рахунках, які були виставлені постачальником по будь-яких замовленнях товарів, в іншому випадку така оплата буде розглядатися як погашення заборгованості. Грошові кошти повинні поступити до відвантаження товару, відвантаження здійснюється за адресою покупця тільки після підтвердження постачальником факту здійснення оплати.

Термін дії договору пролонговано до 31.12.2013 року.

У відповідності до умов контракту № 014/2014 від 05.05.2014 року, укладеного між ТзОВ «Вітолюкс» ( покупець) та фірмою" PUFAS Werk KG" ( Німеччина), продавець продає, а покупець купує товар в асортименті, кількість, по цінах і термінах поставки згідно рахунків-фактур, умови поставки- за рахунок покупця. У зазначеному контракті знижки чи бонуси не передбачені, проте згідно ВМД № 5046 від 02.09.2014 року позивачем отримано знижку у вигляді несплати грошових коштів постачальнику.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XVI (далі-Закон № 996-XVI ) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, згідно якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно вимог ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення.

Як слідує із змісту вказаних правових норм наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що повязані з рухом активів, зміною зобовязань чи власного капіталу платника податків.

Таким чином для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема повинні відображати реальні товарні операції.

Згідно п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи ( на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати повинні мати обовязкові такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа( форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники ( у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до ст.8 Закону № 996-XVI відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник або уповноважений орган, який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та /або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачене законодавством.

Реальність здійснення позивачем господарських операцій з постачання товарів із контрагентами-нерезидентами «DECORA S.А.», «PUFAS Werk KG », «BOSTIK S.A» підтверджено наявними в матеріалах справи та дослідженими судом письмовими доказами.

Виходячи із умов вищезазначених договорів-поставки ТзОВ «Вітолюкс» отримувало від постачальників-нерезидентів бонуси( знижки, чи інші заохочення) за просування товарів на ринку збуту, тобто за досягнення певних економічних показників у межах своєї діяльності, а надання таких бонусів( знижок) постачальником спрямовувалося на стимулювання збуту продукції.

Згідно із п. 187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця /замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку- дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а вразі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів- дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг-дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязвний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному закононодавстом, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з п.201.10 ст.201 ПК України та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/ послуг.

Згідно з п.п.14.1.108 п.14.1 ст.14 Кодексу маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків.

До маркетингових послуг належать, у тому числі послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Методом просування товарів постачальника на ринку є сплата мотиваційних виплат (премій, бонусів, інших заохочень) на користь третіх осіб (організацій, які придбавають товари у постачальника та здійснюють їх збут (дистриб'ютори).

Такі виплати є винагородою за досягнення певних економічних показників третіми особами (дистриб'юторами) у межах своєї основної діяльності. Досягнення таких показників обґрунтовано сприяє пожвавленню збуту товарів постачальника, стимулює просування товарів у каналах дистрибуції. Такі мотиваційні виплати включаються до витрат на збут.

Мотиваційні виплати можуть включати таке: премія (бонус) за дострокову сплату дебіторської заборгованості, за виконання плану закупівель товарів постачальника, за точність закупівельних прогнозів, за дотримання певного асортименту товарів при закупівлі.

Оскільки мотиваційні виплати спрямовуються на стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), такі витрати можуть бути віднесені до маркетингових послуг.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України обєктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів( послуг), місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу.

Згідно п.п. 14.1.185 п.14.1 ст.14 ПК України постачання послуг- будь-яка операція, що не є постачанням товарів чи інша операція з передачі права на обєкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких обєктів права інтелектуальної власності , а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Таким чином, при наданні продавцями ( фірмами «DECORA S.А.», «PUFAS Werk KG », «BOSTIK S.A» ) винагороди ( бонусу, знижки) ТзОВ «Вітолюкс» у звязку із досягненням певних обсягів постачання товарів, придбаних у таких продавців, обєктом оподаткування ПДВ є маркетингові послуги, надані позивачем, а мотиваційні та стимулюючі виплати є компенсацією вартості таких послуг.

За таких обставин у позивача при отриманні мотиваційних виплат( бонусів) від вищезазначених продавців-нерезидентів у звязку з досягненням певних обсягів постачання товарів, придбаних у вказаних продавців, виникають податкові зобовязання з ПДВ на суму отриманих мотиваційних виплат ( бонусів). При цьому при отриманні від продавців товару винагород в грошовій формі ( бонусу) у звязку із досягненням відповідних показників , зокрема здійснення закупівлі товарів необхідного обсягу у постачальників, відсутність простроченої заборгованості у позивача, як покупця товарів виникають податкові зобовязання з ПДВ на суму отриманої винагороди( бонусу). Базою оподаткування, відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України у даному випадку є сума отриманої винагороди (бонусів).

В ході судового розгляду представниками позивача не заперечувалися факти отримання бонусів та знижок від продавців-нерезидентів - фірм «DECORA S.А.», «PUFAS Werk KG », «BOSTIK S.A» за виконання плану закупівель, наданні переваг в асортименті та уникнення заборгованості за купівлю товару. Розрахунки суми бонусів ( знижок) підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами.( а.с.35-258, т.II).

Твердження представників позивача про те, що є безпідставним нарахування податкових зобовязань з ПДВ за отриманими кредит-нотами ( бонусами), оскільки додаткова знижка на вартість товару, надана продавцем покупцеві відповідно до умов угоди про купівлю продаж чи окремої згоди сторін, або для зацікавлення постійних покупців у подальшій співпраці, не може розцінюватися як послуга в сфері маркетингу,суд вважає необгрунтованим так як отримання підприємством-імпортером кредит-нот ( нарахованих бонусів) на зменшення заборгованості перед постачальником-нерезидентом не є підставою коригування податкового кредиту, а тому в даному випадку підприємством-імпортером на вартість( розмір) зазначеного бонуса нараховуються податкові зобовязання в порядку передбаченому законодавством.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі- КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те , що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.04.2016 року прийняте ДПІ в межах повноважень та на підставі приписів чинного законодавства, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.с.158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_7

Постанова складена в повному обсязі 05.07.2016 року.