Справа № 821/3366/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3366/15-а

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Руснак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору:

- на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»;

- на стороні позивача - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа Фонду) та згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с.21) просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США №010-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3;

- зобов'язати надати до Фонду додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3, якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

В обґрунтування зазначено, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача, позивач не був включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що позбавило його можливості отримати суму відшкодування, яка гарантована чинним законодавством України.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США №010-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3.

Зобов'язав Уповноважену особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_3, якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

В решті позову відмовив.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, представник Уповноваженої особи Фонду подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30 жовтня 2014 року Постановою Правління Національного банку України № 692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» ПАТ «Дельта Банк» було визнано проблемним строком на 180 днів (а.с.44-45).

25 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США №010-21505-250215 на строк до 27 березня 2015 року з виплатою відсотків, за умовами якого (а.с.7).

Додатковою угодою, яка була укладена в той же день, сторони домовились викласти пункт 1.8 статті 1 договору в наступній редакції: « Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений» (а.с.8).

Тобто, умовами даного депозитного договору передбачена можливість зарахування коштів від третьої особи.

На виконання цього договору, з рахунку, на якому містилися кошти ОСОБА_4, на рахунок позивача перераховані безготівкові кошти в сумі 5000 доларів США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.9).

02 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України від №150 прийнято рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №50 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича.

За наслідками засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», оформленого протоколом від 15 вересня 2015 року (а.с.50-53), та відповідно до наказу відповідача від 16 вересня 2015 року №813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (а.с.50-53,55-56).

23 вересня 2015 року позивачу направлено повідомлення №8821/1508 про нікчемність вказаного договору банківського вкладу від 25 лютого 2015 року (а.с.10).

02 жовтня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» (а.с.48).

02 жовтня 2015 року Фондом прийнято наказ №328 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку» (а.с.49).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Керуючись положеннями ч.2 ст.11 КАС України, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд першої інстанції вирішив визнати дії Уповноваженої особи Фонду щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу протиправними.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Гарантії відшкодування вкладникам коштів, які знаходяться на рахунках в банках та по депозитам, строк яких закінчився, встановлені статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) та гарантовані п.п.1 п.6 статті 36 Закону, а також підтверджуються повноваженнями Уповноваженої особи Фонду, встановленими Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення), яким встановлено повноваження уповноваженої особи стосовно відшкодування гарантованих коштів вкладникам.

Відповідно до ч.1 статті 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин 1-2 ст.27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про безпідставність доводів апелянта щодо нікчемності угоди виходячи з наступного.

Частина 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Між тим, Уповноваженою особою Фонду не визначено конкретної підстави нікчемності правочинів неплатоспроможного банку, що передбачені у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не наведено, з яких підстав вбачається, що договір має ознаки нікчемного правочину.

В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що в результаті перерахування коштів з рахунку ОСОБА_4 на рахунок позивача відбулося «дроблення вкладу» з метою отримання підстав для відшкодування коштів за рахунок Фонду.

З такими доводами колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.1062 Цивільного кодексу України, на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до п.10.12. Постанови НБУ від 12 листопада 2003 року за № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок.

На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Відповідно до п.5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» № 14 від 20 березня 2013 року, зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається (крім зарахування грошових сум від Законного представника за вкладами на ім'я особи, законним представником якої він є, та крім інших випадків, передбачених нормами діючого законодавства України та/або Продуктами Банку).

Пунктом 1.105. передбачено, що продукт Банку - окрема банківська послуга або комплекс послуг, що надається Клієнтам Б4. Вкладник - Клієнт Банку, що уклав з Банком відповідний Договір за Продуктом Банку - Договір банківського вкладу (депозиту) та передав Банку Вклад у розмірі та на строк, що визначені умовами Договору банківського вкладу (депозиту).

Аналізуючи норми цивільного законодавства, а також відомчі підзаконні акти Національного банку України, колегія суддів дійшла висновку, що відсутня заборона на зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок від третьої особи, якщо договором не передбачено інше.

Згідно з ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Суд наголошує, що ознак умислу осіб на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства матеріалами справи не встановлено.

Укладання додаткової угоди між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» прямо передбачено нормами цивільного законодавства, а тому колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено, що відбулося «дроблення вкладу» з метою отримання коштів за рахунок Фонду.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка, то підстав для скасування оскаржуваного судового акту не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова