Справа № 803/892/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 рокуСправа № 803/892/16

Волинський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Мачульського В.В.,

суддів Лозовського О.А., Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Сметані Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про визнання протиправними та скасування акту перевірки та наказу про зупинення дії ліцензії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» (далі ТзОВ «Реконбуд», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі ДАБІ України, відповідач1), Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області (далі УАБІ у Волинській області, відповідач2) про визнання протиправними та скасування акту планової перевірки УАБІ у Волинській області №31 від 15.04.2016 року та наказу ДАБІ України №17-Л від 12.05.2016 року про зупинення дії ліцензії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2016 року посадовою особою УАБІ у Волинській області проведено планову перевірку щодо додержання позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва обєктів IV І V категорії складності. Для перевірки товариством було надано всі запитуванні документи. 19.04.2016 року позивач отримав поштою акт перевірки №31 від 15.04.2016 року в якому зазначено, що на підприємстві за основним місцем роботи працює відповідно до штатного розпису керівників підприємства та керівників виконавчих і функціональних підрозділів менше 80% (п.2.2.2 Ліцензійних умов); відсутні договори на виконання лабораторного контролю якості виконаних робіт ґрунтових споруд та основ - на міру ущільнення, дорожніх покриттів - на відповідність марки, електричних та електромеханічних робіт (п.6.2.3, п.7.2.3, п.8.2.3 Ліцензійних умов).

Вважає, що дані порушення є безпідставними, оскільки відповідач2 невірно визначив процентне співвідношення працюючих за основним місцем роботи відповідно до штатного розпису керівників підприємства та керівників виконавчих і функціональних підрозділів передбачених абз.6 п.2.2.2 «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у будівництві, повязаної зі створенням обєктів архітектури» затверджених Міністерством регіонального розвитку та будівництва України від 27.01.2009 року №47 та не прийняв до уваги договір з ПП «БудТестЦентр» від 01.04.2016 року №7-П надання послуг з лабораторних випробувань конструктивних шарів ґрунтових споруд та основ на предмет встановлення ступеня ущільнення і матеріалів дорожніх покриттів на відповідність класу (марки) та Договір з ПАТ «Волиньобленерго» від 11.01.2016 року №11/01/16 по виконанню робіт повязаних з перевіркою систем електропостачання внутрішніх і зовнішніх мереж, заміром опору ізоляції та заземлюючих пристроїв. Відповідачем2 будь-якого протоколу та припису усунення нібито виявлених порушень ліцензійних умов не складалось та товариству не вручались.

Вказує на те, що на засіданні Ліцензійної комісії 12.05.2016 року прийнято рішення про зупинення дії ліцензії ТзОВ «Реконбуд» на підставі акту перевірки №31 від 15.04.2016 року. Наказом ДАБІ України №17-Л від 12.05.2016 року зупинено дію ліцензії ТзОВ «Реконбуд» до усунення порушень, повязаних з додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності повязаної з будівництвом обєктів архітектури IV І V категорій, виявлених плановою перевіркою, однак додаток 7 про терміни усунення порушень щодо додержання ліцензійних умов товариству не надано.

Позивач вважає даний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VІІІ від 28.12.2014 (далі - Закон №76-VІІІ) установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, а отже даними Законами обмежено перевірки підприємств контролюючими органами, протягом включно серпня 2014 - червня 2015 року. Таким чином, проведення спірної перевірки додержання Ліцензійних умов Відповідачем2 та наказ Відповідача1 про зупинення дії ліцензії суперечать вимогам чинного законодавства. Просить суд визнати протиправними та скасувати акт планової перевірки УАБІ у Волинській області №31 від 15.04.2016 року та наказ ДАБІ України №17-Л від 12.05.2016 року про зупинення дії ліцензії.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача1 - Державної архітектурно-будівельної інспекції України у судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, вказуючи на те, що акт перевірки не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України. Дію ліцензії зупинено позивачу за допущенні порушення встановленні в акті перевірки, відповідно до вимог діючого законодавства. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог (а.с.31-32).

Представник відповідача2 - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області позовні вимоги не визнала повністю, посилаючись на те, що на даний час жодного мораторію на здійснення перевірок, зокрема планових, органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України чинним законодавством не передбачено. В ході перевірки позивача встановлено, що ним допущено порушення п.2.2.2, п.6.2.3, п. 7.2.3, п. 8.2.3 «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у будівництві, повязаної зі створенням обєктів архітектури», в звязку з чим запропоновано ліцензійній комісії ДАБІ України розглянути питання про зупинення дії ліцензії ТзОВ «Реконбуд». Вважає, що перевірка проведена на законних підставах та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єкта архітектури, підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Порядок ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, визначається Кабінетом Міністрів України. Органом ліцензування є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Судом встановлено, що 29 лютого 2012 року для здійснення господарської діяльності, повязаної зі створенням обєктів архітектури ТзОВ «Реконбуд» отримало від Державної архітектурно-будівельної інспекції України ліцензію серія АД №031252 строком дії з 29 лютого 2012 року по 15 червня 2016 року.

Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 22.03.2016 року винесено наказ №154 про затвердження плану перевірок дотримання субєктами господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури та підлягає ліцензуванню Держархбудінспекцією, на ІІ квартал 2016 року (а.с.33-34).

Відповідно до плану перевірки ТзОВ «Реконбуд» підлягав перевірці з 11 квітня по 15 квітня 2016 року (а.с.35-38).

28.03.2016 року позивачу УАБІ у Волинській області надіслано повідомлення за №1003-112/732-16 про проведення планової перевірки щодо додержання ним ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва обєктів IV і V категорії складності, з вимогою надати документи та інформацію необхідні для здійснення планової перевірки (а.с.8,39).

Згідно з пунктами 1 та 2 «Порядку здійснення державного архітектурного-будівельного контролю» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року (далі Порядок №553) державний архітектурно-будівельний контроль відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснюється такими органами державного архітектурно-будівельного контролю: в тому числі Держархбудінспекцією. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Відповідно до пунктів 5 та 6 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

11.04.2016 року завідувачем сектору по роботі з ліцензіатами УАБІ у Волинській області ОСОБА_3 на підставі направлення на здійснення планової перевірки №30 від 08.04.2016 року (а.с.41) проведено планову перевірку ТзОВ «Реконбуд», за наслідками якої складено акт №31 від 15.04.2016 року, в якому зафіксовано, що в ході перевірки виявленні наступні порушення: на підприємстві за основним місцем роботи працює відповідно до штатного розпису керівників підприємства та керівників виконавчих і функціональних підрозділів менше 80% (п.2.2.2 Ліцензійних умов); відсутні договори на виконання лабораторного контролю якості виконаних робіт ґрунтових споруд та основ - на міру ущільнення, дорожніх покритів - на відповідність марки, електричних та електромеханічних робіт (п.6.2.3, п.7.2.3, п.8.2.3) Ліцензійних умов (а.с.42-46).

Згідно з пунктом 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до абзацу 3 пункту 13 Порядку №553 суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

З вищевказаного акту перевірки вбачається, що перевірка проведена в присутності директора ТзОВ «Реконбуд» ОСОБА_4 (а.с.9,42),

В судовому засіданні представником позивача не заперечувався факт присутності директора товариства на плановій перевірці яка розпочата 11.04.2014 року.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача про порушення відповідачем п. 13 вищевказаного Порядку не заслуговують на увагу.

Пунктом 16 Порядку №553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Згідно пункту 21 даного Порядку у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Згідно з фіскальним чеком вбачається, що копія акту перевірки надіслана УАБІ у Волинській області позивачу рекомендованим листом від 18.04.2016 року.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що акт планової перевірки датований 15.04.2016 року, а не 11.04.2016 року, складено у відсутності відповідача та направлений йому поштою, оскільки термін проведення перевірки вказаний з 11.04.2015 року по 15.04.2015 року, а отже складання акту перевірки відповідачем2 саме 15.04.2016 року та направлення копії даного акту перевірки позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується матеріалами справи (а.с.42), оскільки директор відмовився від підписання акту, не є порушенням Порядку №553.

Також, в обґрунтування скасування акту перевірки позивач вказував на дію мораторію щодо проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності. Посилався на пункт 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 №71-VІІІ, а саме на те, що контролюючі органи, зокрема ДАБІ України так і УАБІ у Волинській області можуть проводити позапланову перевірку виключно з дозволу Кабінету Міністрів України.

Однак, дані доводи позивача суд вважає безпідставними, з огляду на те, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VII від 16.01.2014 року доповнено статтею 31 (згідно із Законом України від 31.07.2014 року №1622-VII), якою встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

На виконання наведеної статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №408 від 13.08.2014 року «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», якою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців (далі - Перелік №408), до якого входить і відповідач.

Проте, період протягом якого відбуватимуться перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, залишився таким, як у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №719-VII - протягом серпня - грудня 2014 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28 грудня 2014 року установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

З аналізу наведених норм вбачається, що Законом України №719-VII обмежено перевірки підприємств контролюючими органами, перелік яких затверджений Переліком №408, протягом включно серпня 2014 року - червня 2015 року, при цьому ці обмеження не стосуються Державної фіскальної служби України, мораторій на перевірки якої було введено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України №71-VIII у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до завдань Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо реалізації державної політики у сфері містобудівної діяльності, суд дійшов висновку, що відповідач у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає, що приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону України №71-VІІІ від 28 грудня 2014 року не можуть поширюватись на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Також суд звертає увагу позивача на те, що 28 грудня 2014 року законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме: 1) Закон №71-VIII (пункт 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень пункту41.1 статті 41 Податкового кодексу України; 2) Закон №76-VIII (пункт 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок Державною архітектурно-будівельною інспекцією України регулювались саме пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України №76-VIII від 28 грудня 2014 року, а не Законом України №71-VIII від 28 грудня 2014 року, і в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року.

Відтак, дія зазначеного мораторію закінчилась 01 липня 2015 року, а наказ ДАБІ України №154 про проведення планової перевірки ТзОВ «Реконбуд» винесено 22 березня 2016 року, тобто після закінчення вказаного законодавчого обмеження, а отже тих порушень вимог закону, на які посилається позивач в обґрунтування позову, відповідачем не допущено.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області відповідно до Порядку №533 на законних підставах в період з 11.04.2016 року по 15.04.2016 року проведено планову перевірку ТзОВ «Реконбуд» щодо додержання останнім ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва обєктів IV І V категорії складності.

Щодо тверджень позивача про те, що, крім акта перевірки відповідач2 зобовязаний був скласти протокол разом з приписом про усунення виявлених порушень, то суд вважає, що дане твердження позивача є помилковим, оскільки відповідно до пункту 17 до Порядку №533 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Відповідно до акту перевірки перевіряючим за встановленими порушеннями запропоновано ліцензійній комісії ДАБІ України розглянути питання про зупинення дії ліцензії ТзОВ «Реконбуд», а отже УАБІ у Волинській області протокол про порушення вимог позивачем законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та припис не виносився та не складався, що відповідно до вказаного Порядку не є обовязковою вимогою при вирішенні питання про зупинення дії ліцензії субєкту господарювання на підставі акту перевірки.

Також суд звертає увагу позивача на те, що акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність субєкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України.

Обовязковою ознакою дій субєкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для субєктів відповідних правовідносин і мають обовязковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обовязкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про порушення позивачем ліцензійних умов є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Відповідно до 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-IV від 17.02.2011 року суб'єкт господарювання має право звернутися до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, предметом оскарження відповідно до статті 10 Закону №3038-IV є рішення, дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 10.09.2013 року № 21-237а13.

За таких обставин, позовна вимога про визнання протиправним та скасування акту Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області №31 від 15.04.2016 року задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №17-Л від 12.05.2016 року про зупинення дії ліцензії, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1 та 3 «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року №294 (далі Положення №294). Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Згідно з підпунктом 5 та 7 пункту 4 Положення №294 Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури та здійснює державний контроль за дотриманням: ліцензійних умов на провадження господарської діяльності.

Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №47

від 27 січня 2009 року затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (далі - Ліцензійні умови).

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.4 Ліцензійних умов ці Ліцензійні умови встановлюють організаційні, кваліфікаційні, технологічні та спеціальні вимоги для провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури. Ці Ліцензійні умови є обов'язковими для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності (далі - суб'єкти господарської діяльності), які виконують роботи, пов'язані із створенням об'єктів архітектури, відповідно до Переліку робіт провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (далі - Перелік робіт), згідно з додатком 1.

З матеріалів справи вбачається, що на ТзОВ «Реконбуд» наявний штатний розпис затверджений директором підприємства та введений в дію 04.08.2015 року (а.с.17).

Згідно абзацу 6 підпункту 2.2.2 пункту 2.2 Ліцензійних умов господарську діяльність у будівництві, пов'язану із створенням об'єктів архітектури, здійснюють суб'єкти господарської діяльності за дотримання таких умов: Кваліфікаційних: керівники підприємства (коди КП - 121, 1313) і керівники виконавчих та функціональних підрозділів (коди КП - 122, 123) повинні працювати у суб'єкта господарської діяльності за основним місцем роботи відповідно до класів об'єктів або споруд: класу СС1 - не менше 30 %, класу СС2 - не менше 50 %, класу СС3 - не менше 80 % відповідно до штатного розпису.

В ході планової перевірки позивача встановлено, що підприємство укомплектоване інженерно-технічними працівниками необхідних професій та кваліфікацій відповідно до заявленого переліку робіт. Загальна чисельність інженерно-технічних працівників - 15 чоловік, в т.ч. 5 чоловік за основним місцем роботи та 10 чоловік за цивільно-правовим договорами.

Таким чином, на ТзОВ «Реконбуд» за основним місцем роботи працює відповідно до штатного розпису керівників підприємства та керівників виконавчих і функціональних підрозділів менше 80%, що є порушенням п. 2.2.2 Ліцензійних умов.

Отже, посилання позивача на те, що УАБІ у Волинській області невірно визначив процентне співвідношення працюючих за основним місцем роботи відповідно до штатного розпису керівників підприємства та керівників виконавчих і функціональних підрозділів, не заслуговує на увагу, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

В акті планової перевірки позивача також вказано, що на підприємстві відсутні договори на виконання лабораторного контролю якості виконаних робіт грунтових споруд та основ - на міру ущільнення, дорожніх покриттів - на відповідність марки, електричних та електромеханічних робіт, що є порушенням п.п. 6.2.3, 7.2.3, 8.2.3 Ліцензійних умов.

Відповідно до п. 6.2.3 Ліцензійних умов якість виконаних робіт по влаштуванню ґрунтових споруд та основ контролюється лабораторними випробуваннями на міру ущільнення. Пунктом 7.2.3 Ліцензійних умов передбачено, що якість виконаних електричних, електромеханічних робіт контролюється електричними лабораторними випробуваннями. Згідно з п. 8.2.3 Ліцензійних умов якість виконаних робіт ґрунтових споруд та основ контролюється лабораторними випробуваннями на міру ущільнення, а якість виконаних робіт дорожніх покриттів - лабораторними випробуваннями на відповідність марки.

З матеріалів справи вбачається, що на підприємстві наявні договори на виконання лабораторного контролю якості зазначених вище робіт, а саме: з ПП «БудТестЦентр» від 01.04.2016 року №7-П про надання послуг з лабораторних випробувань конструктивних шарів ґрунтових споруд та основ на предмет встановлення ступеня ущільнення і матеріалів дорожних покриттів на відповідність класу (марки) та договір ТзОВ «Реконбуд» з ПАТ «Волиньобленерго» року №11/01/16 від 11.01.2016 по виконанню робіт повязаних з перевіркою систем електропостачання внутрішніх і зовнішніх мереж, заміром опору ізоляції та заземлюючих пристроїв (а.с.18-20).

А отже, позивачем не допущено порушенням підпунктів 6.2.3, 7.2.3, 8.2.3 Ліцензійних умов.

Відповідно до пункту 1 «Про ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 року №1396 (далі Порядок №1396), цей Порядок, що розроблений відповідно до Законів України «Про архітектурну діяльність», «Про основи містобудування» та «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлює загальні вимоги до ліцензування господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності (далі - будівельна діяльність).

Згідно з пунктами 2 та 3 Порядку №1396 юридична особа та фізична особа (підприємець) - суб'єкти господарської діяльності (далі - суб'єкти будівельної діяльності), що мають намір провадити будівельну діяльність, повинні отримати ліцензію згідно з цим Порядком. Ліцензування будівельної діяльності та контроль за додержанням ліцензійних умов здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - орган ліцензування). Кваліфікаційні, організаційні та інші вимоги щодо провадження господарської діяльності у будівництві встановлюються ліцензійними умовами провадження такої діяльності, які затверджуються в установленому законодавством порядку. При органі ліцензування утворюється ліцензійна комісія, що діє на підставі положення, затвердженого в установленому порядку Мінрегіонбудом.

Згідно з пунктом 20 Порядку №1396 орган ліцензування має право: зупинити дію ліцензії.

12.05.2016 року на засіданні Ліцензійної комісії ДАБІ України прийнято рішення про зупинення дії ліцензії ТзОВ «Реконбуд» на підставі акту планової перевірки №31 від 15.04.2016 року.

Пунктом 6 Наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №17-Л від 12.05.2016 року зупинено дію ліцензій у звязку з виявленими порушеннями ліцензійних умов провадження господарської діяльності, повязані із створенням обєктів архітектури, на підставі акту перевірки, субєктам господарювання згідно з додатком №6 до цього наказу (а.с.49).

Відповідно до витягу з додатку №6 до вищевказаного наказу ТзОВ «Реконбуд» зупинено дію ліцензії до усунення порушень, повязаних з додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності, виявлених в результаті планових перевірок (а.с.51).

Відповідно до пунктів 22 та 23 Порядку №1396 підставами для зупинення дії ліцензії є: акт перевірки суб'єкта будівельної діяльності щодо порушення ліцензійних умов, якщо виявлені порушення неможливо усунути у процесі провадження будівельної діяльності. Прийняття рішень органом ліцензування про зупинення та анулювання ліцензії здійснюється за результатами розгляду зазначених питань на засіданні ліцензійної комісії. Про зупинення дії або анулювання ліцензії орган ліцензування інформує органи державної податкової служби за місцем реєстрації суб'єкта будівельної діяльності та його відокремлених структурних підрозділів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Ліцензійна комісія Державної архітектурно-будівельної інспекції України на законних підставах зупинила дію ліцензії ТзОВ «Реконбуд».

Стосовно посилання позивача на те, що відповідач2 не надіслав додатку №7 до наказу ДАБІ України №17-Л віл 12.05.2016 року, то з долученого до матеріалів справи витягу з додатку №7 до вищевказаного наказу (а.с.51), вбачається перелік субєктів господарської діяльності, яким Управлінням ліцензування, обстеження та паспортизації Держархбудінспекції України надається термін на усунення порушень, повязаних з додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності, а саме: ТзОВ «Волиньпрестижбуд» термін на усунення порушень 1 місяць. Отже, додаток №7 до наказу ДАБІ України №17-Л віл 12.05.2016 року не стосується господарської діяльності ТзОВ «Реконбуд», а тому правомірно не надсилався позивачу.

Згідно з абзацом 2 пункту 23 Порядку №1396 про зупинення дії або анулювання ліцензії орган ліцензування інформує органи державної податкової служби за місцем реєстрації суб'єкта будівельної діяльності та його відокремлених структурних підрозділів.

З матеріалів справи вбачається, що УДАБІ у Волинській області листом від 24.05.2016 року №1003-18/1179-16 повідомило Нововолинську ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області про зупинення дії ліцензії серії АД №031252 субєкта господарської діяльності ТзОВ «Реконбуд» (а.с.56).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №17-Л від 12.05.2016 року про зупинення дії ліцензії ТзОВ «Реконбуд».

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами доведено правомірність проведення планової перевірки позивача та винесення наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №17-Л від 12.05.2016 року про зупинення дії ліцензії ТзОВ «Реконбуд».

Відтак, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статями 3,11,17,71,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік, Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року, «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у будівництві, повязаної зі створенням обєктів архітектури» затверджених Міністерством регіонального розвитку та будівництва України від 27.01.2009 року №47, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про визнання протиправними та скасування акту планової перевірки Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області №31 від 15.04.2016 року та наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №17-Л від 12.05.2016 року про зупинення дії ліцензії, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 04 липня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський

Судді О.А.Лозовський

ОСОБА_5