Справа № 466/3252/13-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року Справа № 876/8754/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Дяковича В.П., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника Піскун А.Й.

відповідача 1 по справі: не з'явився

відповідача 2 по справі: представника Гойдика В.М.

третьої особи 1 по справі: Кіт М.М.

третьої особи 2 по справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Винниківської міської ради на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року в справі за позовом Львівської міської ради до обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Винниківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - комунальна 6-та міська поліклініка м. Львова, реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, Львівська міська рада звернулася з позовом в суд до обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Винниківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - комунальна 6-та міська поліклініка м. Львова, реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції та з уточненням позовних вимог просила визнати неправомірними дії Винниківської міської ради та обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» пов'язані з проведенням державної реєстрації на будівлі за адресою: м. Винники, вул. Галицька, 1, вул. Галицька, 3, вул. Галицька, 12а, вул. Крип'якевича, 2 та скасувати рішення обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про державну реєстрацію права власності на вказані будівлі.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що ухвалою Львівської міської ради народних депутатів від 24 червня 1993 року №33 «Про розмежування комунальної власності між м. Львовом, м. Винники, сел. Брюховичі та Рудно» проведено розподіл об'єктів комунальної власності між м. Львовом, м. Винники, селищами Брюховичі та Рудно, відповідно до якого майно та споруди 6-ої міської лікарні (лікарня, поліклініка, дитяча консультація) відносяться до переліку об'єктів комунальної власності Львівської міської ради народних депутатів. Позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради народних депутатів № 262 від 28 вересня 1993 року «Про закріплення земельних ділянок за організаціями» не є правовстановлюючим документом.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року в справі №466/3252/13а адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Винниківською міською радою подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року в справі №466/3252/13а та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та вважає, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а підсудний господарським судам.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення Товариства до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому доводи апеляційної скарги про непідсудність справи адміністративному суду не заслуговують на увагу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Львівської міської Ради народних депутатів від 24 червня 1993 року №33 «Про розмежування комунальної власності між м. Львовом, м. Винники, селищем Брюховичі та Рудно», яка була прийнята у відповідності до чинних на той час норм Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Закону України «Про власність», постанови Кабінету Міністрів України №311 від 05 листопада 1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», було проведено розподіл об'єктів комунальної власності між м. Львовом, м. Винники, селищами Брюховичі та Рудно. Згідно з додатком №1 до вказаної ухвали Львівської міської Ради народних депутатів майно та споруди 6-ої міської лікарні (лікарня, поліклініка, дитяча консультація), правонаступником якої в даний час є комунальна 6-та міська поліклініка м. Львова, було віднесено до переліку об'єктів комунальної власності Львівської міської Ради народних депутатів. Станом на 1993 рік 6-ою міською лікарнею, зокрема, використовувались будівлі за адресами: м. Винники, вул. Галицька,1 (терапевтичний стаціонар на 30 ліжок); м. Винники, вул. Галицька, 3 (харчоблок); м. Винники, вул. Галицька,12 (офтальмологічний стаціонар на 60 ліжок); м. Винники, вул. Галицька,12-а (консультативна офтальмологічна поліклініка); м. Винники, вул. Галицька,15 (поліклініка №2); м. Винники, вул. Крип'якевича, 2 (дитяче поліклінічне відділення поліклініки №2). На час судового розгляду справи зазначені будівлі перебувають на балансі комунальної 6-ої міської поліклініки м. Львова, яка підпорядковується управлінню охорони здоров'я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та утримується за рахунок коштів місцевого бюджету Львівської міської ради.

28 вересня 1993 року виконавчим комітетом Винниківської міської Ради народних депутатів було прийнято рішення № 262 «Про закріплення земельних ділянок за організаціями, установами, підприємствами м. Винники». Пунктом 1.12. вказаного рішення за 6-ою міською лікарнею, правонаступником якої є комунальна 6-та міська поліклініка м. Львова, було закріплено земельні ділянки, а саме:

- за дитячою консультацією по вул. Крип'якевича, 2 в м. Винники - земельну ділянку, площею 2014 кв.м, в тимчасове довгострокове користування строком на 5 років;

- за поліклінікою по вул. Галицькій,15 в м. Винники - земельну ділянку, площею 2094 кв.м, в постійне користування і 311 кв.м в тимчасове користування строком на 10 років;

- за терапевтичним відділенням по вул. Галицькій,1 в м. Винники - земельну ділянку, площею 11143 кв.м, в постійне користування;

- за очним відділенням по вул. Галицькій,12А в м. Винники - земельну ділянку, площею 11143 кв.м, в постійне користування.

Пунктом 2 вищевказаного рішення було доручено землевпоряднику м. Винники виготовити відводи земельних ділянок через техвідділ ГУАМ м. Львова і видати державні акти на право постійного користування землею і договори на тимчасове користування землею.

15 травня 2000 року, Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, правонаступником якого є ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», на підставі цього рішення від 28 вересня 1993 року №262 «Про закріплення земельних ділянок за організаціями, установами, підприємствами м. Винники» було проведено державну реєстрацію права власності на будівлі 6-ої міської лікарні м. Львова, що розташовані в м. Винники за адресами - вул. Галицька,1, вул. Галицька,3, вул. Галицька,12, вул. Галицька,12-а, вул. Галицька, 15, вул. Крип'якевича,2 та видано реєстраційні посвідчення, які записані в реєстрову книгу №1 за реєстровими №№19-24, в яких зазначено, що вказані будівлі зареєстровані на праві комунальної власності за територіальною громадою м. Винники в особі Винниківської міської ради (у повному господарському віданні комунальної 6-ої міської лікарні м. Львова).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини 2 статті 9 вказаного Закону передбачено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а пунктом 1 частини 1 статті 15 Закону одним із етапів проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлено прийняття та перевірка документів, що подаються для державної реєстрації.

Згідно ч.3 ст.17 Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наведений виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, пунктом 4 частини 1 вказаного Закону такою підставою передбачено подання документів, які не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З вказаних норм слідує, що перед вчиненням відповідної реєстраційної дії державний реєстратор повинен пересвідчитися в достатності, належності та правильності оформлення документів, поданих для оформлення прав та їх обтяжень, а також встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до статті 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Такого документа як рішення виконавчого комітету ради про закріплення земельних ділянок за організаціями, установами, підприємствами не передбачено у наведеному вище переліку як умова реєстрації права власності на нежитлові будівлі.

Відповідно до п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до запису та заяв про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5 для скасування запису Державного реєстру прав заявник подає органові державної реєстрації прав рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів визначених у пункті 2.3 цього розділу.

В той же час, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не звернув увагу, що позивачем їх було уточнено згідно заяви зареєстрованої в суді за №245 від 12.01.2015 року, де останній просив скасувати рішення про державну реєстрацію.

Тим більше, приймаючи вказане рішення та задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що існує певний порядок скасування державної реєстрації наведений вище, а саме скасування рішення про державну реєстрацію, а не зобов'язання державного реєстратора скасувати державну реєстрацію, а тому захист порушеного права був би не можливий в інший спосіб.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Винниківської міської ради задовольнити частково, постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року в справі №466/3252/13а скасувати та прийняти нову постанову, якою уточнені позовні вимоги задовольнити.

Визнати неправомірними дії Винниківської міської ради та Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, пов'язані з проведенням 15 травня 2000 року державної реєстрації за територіальною громадою м. Винники в особі Винниківської міської ради права комунальної власності на будівлі, які розташовані за адресами: м. Винники, вул. Галицька,1; м. Винники, вул. Галицька,3; м. Винники, вул. Галицька,12; м. Винники, вул. Галицька,12-а; м. Винники, вул. Галицька, 15; м. Винники, вул. Крип'якевича,2.

Скасувати рішення державного реєстратора Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про державну реєстрацію права власності на будівлі за адресами: м. Винники, вул. Галицька,1; м. Винники, вул. Галицька,3; м. Винники, вул. Галицька,12; м. Винники, вул. Галицька,12-а; м. Винники, вул. Галицька, 15; м. Винники, вул. Крип'якевича,2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді В.П. Дякович

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 01.07.2016 року