Справа № 2а-3749/09/2670
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 2а-3749/09/2670
Суддя доповідач Чаку Є.В.
У Х В А Л А

04 липня 2016 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Чаку Є.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України про визнання незаконною та скасування постанови № 1239 від 25 жовтня 2008 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України про визнання незаконною та скасування постанови № 1239 від 25 жовтня 2008 року - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, 06 травня 2016 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу.

Дану апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції своєю ухвалою від 20 травня 2016 року залишив без руху, оскільки при поданні апеляційної скарги апелянтом не було дотримано вимоги ст. 187 КАС України. Судом було запропоновано апелянту оформити апеляційну скаргу відповідно до ст. 187 КАС України, шляхом надання оригіналу квитанції про сплату судового збору, звернутися з заявою про поновлення строків зазначивши поважні причини його пропуску та надати докази, а також надати копії апеляційних скарг для інших учасників процесу.

На виконання вимог цієї ухвали, ОСОБА_1 надіслала до суду клопотання про відкриття апеляційного провадження, до якого долучила уточнену апеляційну скаргу, усунувши таким чином виявлені недоліки в частині відсутності обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

ОСОБА_1 також надала апеляційному суду квитанцію про сплату судового збору, проте, з неї не вбачається ким саме був сплачений судовий збір (зазначено лише прізвище - ОСОБА_1).

У поданому клопотанні апелянт посилалася на те, що вона є споживачем послуг, тарифи на які оскаржувалися у даній справі та надала копію рахунку на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, однак, у даному рахунку за січень 2011 року відсутні будь-які відмітки банківської установи про сплату грошових коштів, що дає суду підстави для сумніву у достовірності цього рахунку.

Залишаючи 20 травня 2016 року без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1, апеляційний суд звернув увагу апелянта на пропуск строку апеляційного оскарження. Так, у поданому клопотанні, апелянт посилається на дотримання строку подання апеляційної скарги у зв'язку з набуттям нею повноліття тільки 21.04.2016 року. Однак, апеляційний суд такі доводи відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до відповідно до ч. 2 ст. 48 КАС здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Згідно з ч. 4 ст. 56 КАС права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Частиною 9 вказаної статті передбачено, що у разі відсутності представника у сторони чи третьої особи, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, а також у разі, якщо законний представник цих осіб не має права вести справу в суді з підстав, встановлених законом, суд зупиняє провадження в справі та ініціює перед органами опіки і піклування чи іншими органами, визначеними законом, питання про призначення чи заміну законного представника.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відсутність у особи адміністративної процесуальної дієздатності не позбавляє її права мати адміністративну процесуальну правоздатність та захищати свої права, свободи й інтереси через законних представників - батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників чи інших осіб, визначених законом. Відсутність законного представника, в силу ч. 9 ст. 56 КАС, також не є підставою для відмови неповнолітній особі у доступі до правосуддя.

З огляду на це, апеляційний суд не вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Згідно положень ч. 4 ст. 189 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо розумного строку розгляду справи та поваги до остаточності судових рішень.

З матеріалів справи вбачається, що постанову Окружного адміністративного суду міста Києва по даній справі було прийнято 14 квітня 2010 року, а апеляційну скаргу подано у травні 2016 року, тобто після спливу шести років з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

ЄСПЛ в своєму рішенні від 09 червня 2011 року (справа «Желтяков Проти України» заява № 4994/04) наголосив на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (пункт 42).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

З апеляційної скарги (з урахуванням уточнень) можна зробити висновок, що її метою є виключно формальний перегляд рішення суду, яке набрало законної сили. Це вбачається з того, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявляє суперечливі вимоги: скасувати рішення із задоволенням позову чи закрити провадження у справі.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що відкриття апеляційного провадження у даній справі призведе до порушення принципів розумного строку розгляду справи, юридичної визначеності, поваги до остаточності судових рішень, про які наголошує ЄСПЛ у наведених вище рішеннях, враховуючи пропуск апелянтом строку оскарження постанови суду першої інстанції, відсутністю підстав вважати порушення рішенням суду прав, свобод та/або інтересів ОСОБА_1, не усуненням недоліків апеляційної скарги у повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 186, 189, 254 КАС, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України про визнання незаконною та скасування постанови № 1239 від 25 жовтня 2008 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя Є.В. Чаку