Справа № 805/1039/16-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 р. Справа №805/1039/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., за участю секретаря судового засідання Шташаліс О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 березня 2016 року № на суму 85164 грн. 75 коп.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - за дов. від 10.02.2016р.

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 заявлено позов до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 березня 2016 року № про застосування до суб'єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми штрафних санкцій у розмірі 85164 грн. 75 коп.

Позивач зазначає про необґрунтованість висновків податкового органу, які викладені в акті (довідка) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій та зазначає на протиправність прийнятого повідомлення-рішення від 10 березня 2016 року, посилаючись на наявність усіх первинних документів, які спростовують спірне рішення.

Відповідач у письмових запереченнях, які надійшли до суду 11 травня 2016 року, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, зазначає що акт перевірки та прийняте на підставі нього спірне податкове повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства та не підлягають скасуванню. У письмових запереченнях відповідач просив розглянути справу без участі його представника.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, включена до ЄДРПОУ за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_2, що підтверджується ліцензією Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Донецькій області від 3 листопада 2015 року, серія НОМЕР_3.

З 10 по 19 лютого 2016 року відповідачем була проведена фактична перевірка з питань додержання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої було складено акт від 22 лютого 2016 року № 107/05-16-40/НОМЕР_2 (надалі - акт перевірки).

За результатами перевірки відповідачем встановлено порушення, пунктів 1, 2, 12, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), а саме: розрахункова операція не була проведена через зареєстрований, опломбований, переведений у фіскальний режим роботи РРО та розрахунковий документ, встановленої форми на суму покупки не надався на руки покупцю. Чим порушено пункт 1,2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, невідповідність сум готівкових коштів в сумі 3401 грн. чим порушено пункту 13 статті 3 Закону № 265/95-ВР. При інвентаризації готівкових коштів встановлено залишок готівки на місці проведення розрахунків в сумі 3401 грн., станом на момент проведення перевірки ненадання дозвільних та реєстраційних документів до перевірки на вимогу перевіряючих, чим порушено статтю 85 Податкового кодексу України., а також встановлено, що в реалізації знаходиться товар, облік якого не ведеться в порядку встановленому законодавством, а саме на торговому об'єкті відсутні накладні, товарно-транзитні накладні, сертифікати відповідності, інші перевірені документи на реалізований товар, зазначений у додатку 3 до акту перевірки на загальну суму 75113 грн. 57 коп., чим порушено пункт 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

За висновками акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рiшення від 10 березня 2016 року № , яким позивачу застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за кодом платежу 21080900 на суму 85164 грн. 75 коп. на підставі підпункту 54.3.3 підпункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України, пункту 1 статті 17, статті 20 Закону № 265/95-ВР за порушення пунктів 1, 2, 12, 13 статті 3 Закону № 265/95-ВР. Відповідно до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій за результатами перевірки до спірного повідомлення-рішення, штрафна санкція застосована за порушення пункту 1,2 статті 3 Закону № 265/95-ВР у розмірі 1 грн., та за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку Закону № 265/95-ВР у розмірі 85163 грн. 75 коп.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

9 лютого 2016 року відповідачем був складений наказ № 101 про проведення фактичної перевірки позивача, посилання на який вказано у акті перевірки від 22 лютого 2016 року.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 81.2. статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до норми пункту 13 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно з пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. Відповідальність за порушення даної норми передбачена пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, а саме незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Суд зазначає, що наведена норма лише зазначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки та порядок використання цих документів податковим органом у разі їх подання платником до прийняття рішення, однак жодним чином не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, подання виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення, щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику податків як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена у постанові від 20 січня 2015 року № 21-275а14, сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону № 996-ХІV та Положення (стандарту) 9, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 21 Закону № 265/95-ВР.

Отже, під час судового засідання 30 червня 2016 року представником позивача були надані до матеріалів справи первинні документи позивача, а саме: розрахункові накладні від 5 лютого 2016 року, від 15 січня 2016 року, від 2 січня 2016 року, накладні на переміщення від 8 лютого 2016 року, від 4 січня 2016 року, від 15 січня 2016 року, накладні від 2 грудня 2016 року, від 23 грудня 2015 року. від 13 січня 2016 року, а також відомості інвентаризації наявного товару, складених на момент перевірки 10 лютого 2016 року, що спростовує посилання відповідача на порушення в частині не ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Суд не приймає посилання відповідача у письмових запереченнях на пункти 44.6, 44.7 статті 44 Податкового кодексу України з огляду на наступне. Стаття 44 Податкового кодексу України регулює вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, та відповідно до пункту 44.6 даної статті у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Аналізуючи дану норму, суд зазначає, що вона взагалі не стосується спірних правовідносин, оскільки податковий орган не перевіряв показники будь-якої податкової звітності позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовна вимога в частині скасування спірного повідомлення-рішення, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 85163 грн. 75 коп. підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що під час судового розгляду справи з пояснень представника позивача судом було встановлено, що штрафна санкція застосована за порушення пункту 1,2 статті 3 Закону № 265/95-ВР у розмірі 1 грн. позивачем не оскаржується, а отже відсутній предмет спору. Таким чином, в цій частині суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір у розмірі згідно квитанції від 13 квітня 2016 року у сумі 851 грн. 64 коп. Судові витрати позивачу присуджуються відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 березня 2016 року № на суму 85164 грн. 75 коп. задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 10 березня 2016 року № , яким застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 85163 грн. 75 коп.

В іншій частині у задоволені позовних вимог відмовити.

Стягнути з Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 850 грн. 64 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 30 червня 2016 року. Постанова у повному обсязі складена 5 липня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.