Справа № 2-а-1460/09/1524
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2010 р.Справа № 2-а-1460/09/1524

Категорія: 2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Бобровська І.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Димерлія О.О.

суддів Домусчі С.Д.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 липня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання нарахувати щомісячну надбавку до пенсії як «дитині війни»,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) у Роздільнянському районі Одеської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни».

Зазначила, що є пенсіонером за віком, має статус «дитина війни», а відтак з 01 січня 2006 року її щомісячна пенсія, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Закон) від 18 листопада 2004 року №2195-VI, повинна збільшитись на 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на наведене, позивачка просила суд поновити строк звернення до суду, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй як «дитині війни»щомісячну державну соціальну допомогу за період з 2006 року по грудень 2008 року включно у сумі 4 471 грн 20 коп.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 травня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Судовим рішенням зобовязано УПФУ у Роздільнянському районі Одеської області провести нарахування та виплату позивачці підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В апеляційній скарзі УПФУ просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, і сторони це не заперечують, що ОСОБА_2 має статус дитини війни. Станом на 02 вересня 1945 року їй було менше 18 років (а.с. 6).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», вона має право на державну соціальну підтримку, зокрема на підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, такі виплати відповідачем у 2006-2007 роках не проводились, а у 2008 році не в повному обсязі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 та рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, позивачка мала право на отримання соціальної допомоги з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по грудень 2008 року включно, а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З такими висновками погоджується колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»останнім пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону.

Законом України від 19 січня 2006 року №3367-VI внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких виключено пункти 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України у 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії «дітям війни», то вимоги позивачки, що стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Дію статті 6 Закону на 2007 рік було зупинено статтею 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом із тим, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо такого зупинення дії статті 6 Закону.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції вірно визнав право позивачки на підвищення пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду щодо визнання неправомірними дій пенсійного фонду з відмови у виплаті соціальної допомоги «дитині війни»відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування»в період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з огляду на таке.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесені зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни та статтю 6 цього Закону викладено в такій редакції: Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 № 107-IV, щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а відтак з моменту прийняття цього рішення позивачка мала право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності дій органу ПФУ в частині відмовити виплатити допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів звертає увагу на таке.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, УПФУ вказало на порушення судом положень ст. ст. 99, 100 КАС України. Так, у поданому до суду першої інстанції письмовому запереченні на адміністративний позов відповідач наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з підстави пропуску позивачкою строку звернення до суду.

За змістом наведених правових норм для звернення до адміністративного суду встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов поданий 03 квітня 2009 року, а тому з урахуванням вказаних положень КАС України, позовні вимоги, що стосуються виплати допомоги за період до 03 квітня 2008 року, не підлягають задоволенню через пропущення строку звернення до суду та на цьому наполягає відповідач.

При цьому колегія суддів зазначає, що обчислення розміру мінімальної пенсії за віком з метою виплати допомоги «дітям війни»здійснюється відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому що положення зазначеної правової норми не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, так як чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню, а апеляційна скарга УПФУ підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області задовольнити частково.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 липня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання нарахувати щомісячну надбавку до пенсії як «дитині війни»скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області з не донарахування та невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в період з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року включно неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області здійснити перерахунок та забезпечити проведення виплати на користь ОСОБА_2 недоплаченої як «дитині війни»щомісячної державної соціальної допомоги з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року включно у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року, з урахуванням виплачених ОСОБА_2 з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року включно сум допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні решти вимог апеляційної скарги відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Димерлій О.О.

Суддя: Домусчі С.Д.

Суддя: Єщенко О.В.