Справа № 812/593/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/593/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання - Дюкаревій М.І.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Кремінського РВ ГУ МВСУ в Луганській області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Кремінському районі Луганської області про стягнення винагороди за участь в АТО, -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Кремінського РВ ГУ МВСУ в Луганській області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Кремінському районі Луганської області про стягнення винагороди за участь в АТО.

В обґрунтування позову зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ з 06 квітня 2009 року по 06 листопада 2015 року. Згідно наказу ГУ МВС України у Луганській області №399 о/с від 06 листопада 2015 року звільнений з органів внутрішніх справ у запас ЗС України, у званні старшого сержанта.

Згідно довідки від 28.07.2015 № ВДЗ/8994/А, в період з 28.06.2014 по 31.12.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Відповідно до довідки №57/32 від 18.05.2016, за період червень - грудень 2014 року не нараховувалась та не перераховувалась винагорода за участь в АТО.

З посиланням на порушення Відповідачем норм Закону України "Про оплату праці", постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету", Позивач просить суд стягнути з Відповідача за період червень - грудень 2014 року винагороду у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення у розрахунку на місяць, а саме: за червень 2014 року - 300 грн, за липень 2014 року - 3000,00 грн, за серпень 2014 року - 3000,00 грн, за вересень 2014 року - 3000,00 грн, за жовтень 2014 року - 3 000,00 грн, за листопад 2014 року - 3 678, 45 грн, за грудень 2014 року - 3 822, 30 грн., загальна сума - 19 800,75 грн.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, подав заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що для виплати винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат. Тобто кошти були надані за окремою бюджетною програмою. Відповідно до частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду. Наказом АТЦ при СБУ від 20.08.2015 № 232 Позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення з 28.06.2014. Однак оскільки зазначений наказ виданий вже по закінченню бюджетного періоду, Відповідач був позбавлений можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за спірний період.

Розрахунок позовних вимог здійснений Позивачем вважає правильним.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд встановив наступне.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини другої статті 17 КАС України).

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) з 06 квітня 2009 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в Кремінському РВ ГУ МВС України у Луганській області на посаді старшого сержанта.

Згідно наказу ГУ МВС України у Луганській області №399 о/с від 06 листопада 2015 року був звільнений з органів внутрішніх справ у запас ЗС України, у званні капітана міліції за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (а.с. 12).

Відповідно до довідки №1614/111/19-2016 від 16.06.2012, виданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Луганській області, ОСОБА_1 наказом Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 20.08.2015 №232, був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення, з 28.06.2014. Наказом Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 17.11.2015 № 321 Позивача, з 07.11.2015 виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення (а. с. 25).

Згідно довідки від 21.08.2015 № ВДЗ/8994/А, в період з 28.06.2014 по 31.12.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (а. с. 11).

Згідно інформації, зазначеній в довідці від 18.05.2016 № 32, виданої ліквідаційною комісією Кремінського РВ ГУМВС України у Луганській області, грошове забезпечення позивача у червні 2014 року - 1 839,23 грн, у липні 2014 року - 2 496,83 грн, у серпні 2014 року - 2 496,83 грн, у вересні 2014 року - 2 414,63 грн, у жовтні 2014 року - 2 620,13 грн, у листопаді 2014 року - 3 678,45 грн, у грудні 2014 року - 3 822,30 грн (а.с. 10).

Грошове забезпечення позивачу за вказані місяці сплачено, однак не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Згідно довідки від 18.05.2016 №53, позивач з 21.04.2014 по 23.05.2014 перебував у черговій відпустці 33 діб. Також перебував на лікарняному в період з 17.02.2014 по 26.02.2014 та з 04.06.2014 по 13.06.2014 (а. с. 5).

Відповідно до довідки №57/71 від 17.06.2016, виданої ліквідаційною комісією Кремінського РВ ГУМВС України у Луганській області, ОСОБА_1 за 2014 рік винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення не нараховувалась та не виплачувалась (а. с. 26).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" (далі - Постанова № 158) військовослужбовцям у 2014 році виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 158 за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Враховуючи, що відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 20.08.2015 № 232 Позивача залучено до безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Луганської області з 28.06.2014, а тому винагорода позивачу за участь в Антитерористичної операції повинна була сплачуватись саме з вказаного періоду.

Позивачем виконаний розрахунок позовних вимог з урахуванням розміру грошового забезпечення та тривалості його участі в АТО (а.с. 13).

Відповідач фактично не спростовує розмір винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, але посилається на відсутність можливості її сплатити. Зазначене є предметом спору у справі.

Таким чином, розмір винагороди за безпосередню участь в АТО, яка підлягає стягненню на користь Позивача за 2014 рік повинна становити за червень 2016 року - 300,00 грн (1839,23 - сума грошового забезпечення, але не менш ніж 3000,00 грн. у розрахунку на місяць: 30 діб = 100,00 грн (за одну добу) x 3 доби = 300,00 грн), за липень 2014 року - 3000,00 грн., за серпень 2014 року - 3000,00 грн, за вересень 2014 року -3000,00 грн, за жовтень 2014 року - 3000,00 грн, за листопад 2014 року - 3 678,45 грн, за грудень 2014 року - 3 822,30 грн., всього - 19 800,75 грн.

З урахуванням викладеного суд вважає обґрунтованою суму винагороди в розмірі 19 800,75 грн.

Суд критично оцінює посилання Відповідача у запереченнях на видання наказу АТЦ при СБУ від 20.08.2015 № 232 по закінченню бюджетного періоду, чим позбавлено Відповідача у справі можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за спірний період.

Згідно частини першої, другої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Оскільки інформацією, зазначеною в довідці ГУМВС України у Луганській області від 21.08.2015 № ВДЗ/8994/А, підтверджується право Позивача на отримання винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, передбаченої Постановою № 158, проте зазначена винагорода за період червень - грудень 2014 року Кремінським РВ ГУМВС України у Луганській області не нараховувалась та не виплачувалася, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги та стягнути з Кремінського РВ ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії на користь Позивача винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за червень 2016 року - 300,00 грн, за липень 2014 року - 3000,00 грн., за серпень 2014 року - 3000,00 грн, за вересень 2014 року -3000,00 грн, за жовтень 2014 року - 3000,00 грн, за листопад 2014 року - 3 678,45 грн, за грудень 2014 року - 3 822,30 грн., всього - 19 800,75 грн.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання про судові витрати не вирішується у зв'язку з їх відсутністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Кремінського РВ ГУ МВСУ в Луганській області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Кремінському районі Луганської області про стягнення винагороди за участь в АТО задовольнити повністю.

Стягнути з Кремінського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (, місцезнаходження: 92905, Луганська область, м. Кремінна, пл. Кооперативна, 12) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 92923, АДРЕСА_1, місце реєстрації: 92923, АДРЕСА_2) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період червень - грудень 2014 року у загальному розмірі 19 800,75 грн (дев'ятнадцять тисяч вісімсот гривень 75 коп.), в тому числі за червень 2016 року - 300,00 грн (триста гривень 00 коп), за липень 2014 року - 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп), за серпень 2014 року - 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп), за вересень 2014 року -3000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп), за жовтень 2014 року - 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп), за листопад 2014 року - 3 678,45 грн (три тисячі шістсот сімдесят вісім гривень 45 коп), за грудень 2014 року - 3 822,30 грн (три тисячі вісімсот двадцять дві гривні 30 коп).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.І. Ковальова