Справа № 2-а-3866/09/1512
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2010 р.Справа № 2-а-3866/09/1512

Категорія: 3.5Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової адміністрації України в Одеській області про визнання неправомірної відмови про зарахування стажу, -

встановила:

В жовтні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової адміністрації України в Одеській області про визнання дій Державної податкової адміністрації України в Одеській області незаконними та неправомірними, зобовязати Державну податкову адміністрацію України в Одеській області визнати період роботи з 01.08.1983 р. по 10.11.1985 р. на посаді державного інспектора по торгівлі та з 11.11.1985 р. по 15.03.1992 р. на посаді старшого державного інспектора по торгівлі управління Державної інспекції по якості товарів та торгівлі в Одеській області знаходженням на державній службі, і врахувати до загального стажу державної служби .

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_6 вказував, що він з 11.01.2007 р. займав посаду Головного державного ревізора-інспектора відділу по роботі з безхозяйним майном Управління погашення прострочених податкових зобовязань Державної податкової адміністрації України в Одеській області. 08.05.2009 р. був переведений на посаду начальника управління відомчого контролю Державної податкової адміністрації України в Одеській області.

15.06.2009 р. позивач звернувся з заявою до кадрової служби Державної податкової адміністрації України в Одеській області за обчисленням загального стажу державної служби.

З відповіді голови Державної податкової адміністрації України в Одеській області від 31.07.2009 року позивачу стало відомо, що період роботи з 01.08.1983 р. по 10.11.1985 р. на посаді державного інспектора по торгівлі та з 11.11.1985 р. по 15.03.1992 р. на посаді старшого державного інспектора по торгівлі управління Державної інспекції по якості товарів та торгівлі в Одеській області не може бути врахований до стажу державної служби та до стажу, що дає право на одержання винагороди за вислугу років.

Відповідач по справі позов не визнав, про що надав письмові заперечення.

ОСОБА_7 Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2009 року позов задоволений.

Визнано дії Державної податкової адміністрації України в Одеській області відповідно відмови ОСОБА_6 в зарахуванні до стажу державної служби незаконними.

Зобов'язано Державну податкову адміністрацію України в Одеській області визнати період роботи ОСОБА_6 з 01.08.1983 р. по 10.11.1985 р. на посаді державного інспектора по торгівлі та з 11.11.1985 р. по 15.03.1992 р. на посаді старшого державного інспектора по торгівлі управління Державної інспекції по якості товарів та торгівлі в Одеській області врахувати цей період до загального стажу державної служби.

Не погоджуючись з постановленим судовим рішенням, Державна податкова адміністрація України в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що при прийняті постанови неповно та не всебічно розглянуті всі обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення, просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2009 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач з 11.01.2007 р. займав посаду Головного державного ревізора інспектора відділу по роботі з безхозяйним майном Управління погашення податкових зобовязань Державної податкової Адміністрації України в Одеській області.

08.05.2009 р. позивач переведений на посаду начальника управління відомчого контролю Державної податкової адміністрації України в Одеській області.

15.06.2009 р. позивач звернувся до кадрової служби Державної податкової Адміністрації України в Одеській області за обчисленням загального стажу державної служби.

З відповіді голови Державної податкової Адміністрації України в Одеській області № 27245/11/04-0120 від 31.07.2009 р. йому стало відомо, що період праці з 01.08.1983 р. по 10.11.1985 р. на посаді державного інспектора по торгівлі, та з 11.11.1985 р. по 15.03.1992 р. на посаді старшого державного інспектора по торгівлі управління Державної інспекції по якості товарів та торгівлі в Одеській області не може бути врахований до стажу державної служби.

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходячи з положень Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМ України від 03.05.1994 р. № 283 та Положення про державну інспекцію по якості товарів і торгівлі УРСР (Держторгінспекція УРСР), затвердженого ОСОБА_7 Міністрів УРСР від 15.06.1984 р. № 250, вважав, що посада державного торгового інспектора управління Держінспекції по якості товарів і торгівлі Міністерства УРСР в Одеській області за функціональними обовязками та оплати праці віднесена до категорії посад державних службовців.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.1 Закону України «Про державну службу», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМ України від 03.05.1994 р. № 283, Положенню про державну інспекцію по якості товарів і торгівлі УРСР (Держторгінспекція УРСР), затвердженого ОСОБА_7 Міністрів УРСР від 15.06.1984 р. № 250, ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи повинні діяти в порядку та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну службу»державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державніх коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

За положеннями Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України та додатку до нього від 03.05.1994 року №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів міністерств і відомств УРСР (включаючи головні управління, управління, що відповідно до затвердженої Урядом структури входили до центрального апарату цих міністерств і відомств), місцевих органів державного управління міністерств та відомств УРСР та інших республік, а також СРСР.

Пункт 1 Положення про Державну інспекцію по якості товарів і торгівлі Української РСР (Держторгінспекція УРСР), затвердженого постановою ОСОБА_7 Міністрів УРСР від 15.06.1984р. №250, передбачав, що державна інспекція по якості товарів і торгівлі Української РСР здійснювала контроль за якістю продовольчих і непродовольчих товарів народного споживання, додержання законодавства та інших нормативних актів, що регулюють торгівлю.

Згідно з п.п.10,11 вищевказаного Положення про державну інспекцію по якості товарів і торгівлі Української РСР (Держторгінспекція УРСР), обласні управління Держторгінспекції УРСР утримувалися за рахунок республіканського бюджету. Фахівці Держторгінспекції користувалися правами і виконували обовязки державних службовців, на підставі складених фахівцями Облторгінспекції актів про порушення законодавчих і нормативних актів підприємствам порушникам застосовувалися фінансові санкції, до посадових осіб адміністративні штрафи, здійснювалося вилучення необгрунтовано отриманого прибутку до бюджету.

Виходячи з п.4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України та додатку до нього від 03.05.1994 року №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Так, згідно трудової книжки позивача, з 01 серпня 1983 року по 10 листопада 1985 року ОСОБА_6 працював на посаді державного інспектора по торгівлі та з 11 листопада 1985 року по 15 березня 1992 року на посаді старшого державного інспектора по торгівлі управління Державної інспекції по якості товарів та торгівлі в Одеській області.

Виходячи з матеріалів справи та аналізу наведених правових норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійна діяльність фахівців в колишніх головних і обласних інспекціях за якістю товарів і торгівлі повною мірою відповідають вимогам чинного законодавства, що стосується критеріїв класифікації посад державних службовців, і заліку періоду цієї роботи в стаж державної служби, за вказаних обставин доводи апелянта в цій частині вважає необґрунтованими.

Крім цього, колегія суддів вважає, що не мають правового значення доводи апелянта стосовно того, що управління державної інспекції по якості товарів та торгівлі в Одеській області згідно положень, затверджених постановами ОСОБА_7 Міністрів УРСР від 5 серпня 1965 року №765 та від 15 червня 1984 року №250 здійснювали перевірки якості товарів народного споживання, умов їх зберігання, контроль за дотриманням правил торгівлі, встановлених цін та націнок на зазначені товари, тобто виконували функції контролю, але цими положеннями вказані управління не були визначені як місцеві органи державного управління, та зазначає, що Держторгінспекція УРСР входила до системи Міністерства торгівлі, а отже є державним органом, в цій частині посилання апелянта також не заслуговують на увагу.

Колегія судів звертає увагу, що відповідно до статті 71 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, постанова судом першої інстанції прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України в Одеській області залишити без задоволення.

ОСОБА_7 Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової адміністрації України в Одеській області про визнання неправомірної відмови про зарахування стажу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 29.06.2010 р.

Головуючий:/підпис/ОСОБА_1

Суддя:/підпис/ОСОБА_2

Суддя:/підпис/ОСОБА_3