Справа № 803/765/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Луцьк Справа № 803/765/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача Кортоус Т.В.,

представника відповідача Кирильчука О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа-Сервіс» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція у Волинській області (далі - ДФІ у Волинській області, інспекція, позивач) звернулася з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа-Сервіс» (далі - ТзОВ «Ізолфа-Сервіс», товариство, відповідач) про стягнення коштів в розмірі 12 741, 41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ІІІ кварталі 2015 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Волинського обласного онкологічного диспансеру за період з 01 січня 2012 року по 31 липня 2015 року, якою виявлено ряд фінансових порушень та недоліків, які викладені в акті ревізії від 05 листопада 2015 року № 040-22/013.

Ревізією встановлено, що у 2013 році між онкодиспансером та ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» укладено договір від 23 жовтня 2013 року № 23.10.13/1 по об'єкту «Поточний ремонт покрівлі приміщення лікувально-профілактичного закладу «Волинський обласний онкологічний диспансер» на загальну суму 49 845, 60 грн. Згідно умов договору вартість робіт є договірною. Виконання будівельно-монтажних робіт за договором відображено в акті прийняття виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за жовтень 2013 року на суму 49 845, 60 грн.

Зазначає, що зустрічною звіркою підтверджено стан розрахунків за виконані роботи з поточного ремонту покрівлі приміщення онкодиспансеру згідно договору підряду.

Зокрема, зустрічною звіркою встановлено завищення вартості понесених витрат з придбання будівельних матеріалів в акті виконаних робіт форми КБ-2в за жовтень 2013 року на суму 12 741, 41 грн. з ПДВ.

ДФІ у Волинській області направлено вимоги щодо усунення порушень, а саме: забезпечення відшкодування завищеної вартості ремонтних робіт, виконаних ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» на суму 12 741, 41 грн.

Товариство надіслало лист від 03 лютого 2016 року № 3 про відмову у задоволенні претензії, мотивуючи узгодженням договірної ціни на проведення робіт та цін на будівельні матеріали при укладенні договору та підписанні кошторису.

Вважає, що відповідачем незаконно отримано кошти місцевого бюджету внаслідок завищення вартості будівельних матеріалів. Суму завищеної вартості товариство повинно було перерахувати до місцевого бюджету. Проте, у зв'язку з незабезпеченням виконання онкодиспансером вимоги ДФІ у Волинській області, обласним бюджетом недоотримано кошти в сумі 12 741, 41 грн., тобто інтересам держави завдано матеріальну шкоду.

В судовому засіданні 21 червня 2016 року представник позивача підтримала заявлений позов та просила суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 21 червня 2016 року просить суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 1.2.2.1 плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції у Волинській області на ІІІ квартал 2015 року на підставі направлень на проведення ревізії від 14 серпня 2015 року № 486, № 488 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Лікувально-профілактичного закладу «Волинський обласний онкологічний диспансер» з 01 січня 2012 року по 31 липня 2015 року, за результатом якої складений акт від 02 листопада 2015 року № 040-22/013 (а. с. 8-44).

В період проведення ревізії фінансово-господарської діяльності лікувально-профілактичного закладу «Волинський обласний онкологічний диспансер» було проведено зустрічну звірку в ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та стану розрахунків з Волинським обласним онкологічним диспансером за період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2014 року (довідка зустрічної звірки в ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» від 06 жовтня 2015 року № 040-22/147) (а. с. 64-66).

Перевірку проведено з відома директора ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» та головного бухгалтера товариства, які підписала довідка зустрічної звірки в ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» від 06 жовтня 2015 року № 040-22/147 без заперечень (а. с. 66).

Під час проведення ревізії встановлено завищення вартості понесених витрат з придбання будівельних матеріалів в акті виконаних робіт форми КБ-2 за жовтень 2013 року на суму 12 741, 41 грн.

На підставі висновків акта ревізії від 02 листопада 2015 року № 040-22/013, ДФІ у Волинській області направила лист від 16 листопада 2015 року № 03-040-14-14/5894, в якому просить забезпечити відшкодування завищеної вартості ремонтних робіт, виконаних товариством в сум 12 741, 41 грн.

У відповідь, ЛПЗ «Волинський обласний онкологічний диспансер» листом від 25 лютого 2016 року № 941/7-6.16 повідомив, що на адресу підрядника було направлено лист про повернення коштів на розрахунковий рахунок онкодиспансера (а. с. 52).

Товариство на претензію від 22 грудня 2015 року вих. № 7075/7-5.15 про повернення завищеної суми 12 741, 41 грн. повідомила про неможливість задоволення такої претензії (а. с. 53).

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу здійснення Державною фінансовою інспекцією у Волинській області державного фінансового контролю з використання бюджетних коштів, а відтак врегульовані Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», а також Бюджетним кодексом України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Поняття «підконтрольні установи» визначено у частині першій статті 2 цього Закону та включає в себе міністерства та інші органах виконавчої влади, державні фонди, фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетні установи і суб'єкти господарювання державного сектору економіки, а також підприємства, установи та організації, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно.

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства суд дійшов висновку, що органи фінансової інспекції наділені правом на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення коштів лише до підконтрольних установ, якими, зокрема, є підприємства, установи та організації, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів.

В свою чергу відповідно до пункту 38 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України одержувач бюджетних коштів це суб'єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

Системний аналіз частини першої статті 2, пункту 8 частини першої статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» у взаємозв'язку з пунктом 38 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України дає підстави суду дійти висновку, що суб'єкт господарювання, який отримав кошти від розпорядника бюджетних коштів є їх одержувачем, а, відтак, в цій частині стає підконтрольною установою в розумінні Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», до якої можуть бути пред'явленні майнові вимоги з боку органів державного фінансового контролю.

Отже, позивач має право звертатися до адміністративного суду з даним позовом і він підлягає вирішенню по суті.

Судом встановлено та не заперечувалася представниками сторін, що між ЛПЗ «Волинський обласний онкологічний диспансер» (замовник) та ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» (підрядник) укладено договір підряду від 23 жовтня 2013 року № 23.10.13/1 по об'єкту «Поточний ремонт покрівлі приміщення ЛПЗ «Волинський обласний онкологічний диспансер» згідно якого підрядник виконує роботи поточного ремонту покрівлі приміщення мембранним покриттям загальною площею 296, 4 м.кв. на загальну суму 49 845, 60 грн. Згідно умов договору вартість робіт є договірною.

Разом з тим, між ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» та Fatra a.s. укладено договір від 10 січня 2013 року № 06/01/-13 на покупку продукції (ізоляційні мембранні системи) в асортименті, кількості і за ціною згідно інвойсам, які узгоджені і виставлені продавцем на кожну партію товару (а. с. 106-107).

31 травня 2013 року директором товариства затверджено прас-лист на матеріали для влаштування покрівельної мембранної системи Fatrafol дійсний на період ІІІ-ІV квартал 2013 року (а. с. 108).

Таким чином, при укладенні договору підряду між ЛПЗ «Волинський обласний онкологічний диспансер» (замовник) та ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» замовник знав і прийняв встановлені ціни на будівельні матеріали.

Відтак, твердження ДФІ у Волинській області про завищення вартості понесених витрат з придбання будівельних матеріалів в акті виконаних робіт на суму 12 741, 41 грн. спростовується наступним.

Перевірку обсягів виконаних підрядних робіт по об'єкту «Поточний ремонт покрівлі приміщення» проведено шляхом контрольних обмірів та документальної перевірки, за результатами якої невідповідності між фактично виконаними роботами та обсягами, вказаними в актах виконаних робіт форми Кб-2в не встановлено.

Сторонами погоджено кошториси, у яких визначено ціни на матеріали і роботу по здійснення поточного ремонту покрівлі у розмірі 49 84, 60 грн.

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за жовтень 2013 року та Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року форми КБ-2в, які підписані генпідрядником та замовником 01 жовтня 2013 року (а. с. 67, 68-71).

Також, згідно даних бухгалтерського обліку ТзОВ «Ізолфа-Сервіс» зазначені роботи оплачені 12 листопада 2013 року у сумі 49 845, 60 грн., заборгованості по розрахунках з ЛПЗ «Волинський обласний онкологічний диспансер» немає.

Суд не бере до уваги посилання позивача на різницю цін на матеріали за жовтень 2013 року, які зазначені у графах довідки порівняння вартості матеріалів, використаних ТзОВ «Ізолфа-Сервіс», а саме: у графі «вартість будівельних матеріалів» вказана сума 19 852, 16 грн., а у графі «вартість будівельних матеріалів запроцентованих в акті виконаних робіт, підсумковій відомості ресурсів (витрати по факту)» - 30 470 грн., оскільки при визначенні ціни на матеріали для влаштування покрівельної мембранної системи Fatrafol генпідрядник користувався третім методом визначення звичайної ціни.

Відповідно до статті 39 Податкового кодексу України третій метод визначення звичайної ціни - «витрати плюс» складається з порівняння надбавки на витрати, понесені прямо чи опосередковано під час поставки товарів (робіт, послуг) у контрольованій операції, з надбавкою на витрати, понесені прямо чи опосередковано під час поставки товарів (робіт, послуг) у співставній неконтрольованій операції.

Отже, ціни на вартість матеріалів по здійсненню поточного ремонту покрівлі були узгоджені у встановленому законодавством порядку та включали в себе витрати, понесені під час поставки товарів.

За правилами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач, суб'єкт владних повноважень, не в повній мірі належними та допустимими доказами довів суду факт завищення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа-Сервіс» вартості понесених витрат з придбання будівельних матеріалів в акті виконаних робіт форми КБ-2в за жовтень 2013 року на суму 12 741, 41 грн. з ПДВ.

Натомість представник відповідача у судовому засіданні доводи Державної фінансової інспекції у Волинській області спростували.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізолфа-Сервіс» під час здійснення робіт з поточного ремонту об'єкту - ЛПЗ «Волинський обласний онкологічний диспансер» не допущено завищення вартості понесених витрат з придбання будівельних матеріалів, а тому позовні вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області про стягнення з товариства коштів у розмірі 12 741, 41 грн. є безпідставними та необґрунтованими, відтак до задоволення не підлягають.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа-Сервіс» про стягнення коштів - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 26 червня 2016 року.