Справа № 304/558/16-а
Суддя: Чепурнов В. О.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/558/16-а
Провадження № 2-а/304/16/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

при секретарі - Гавій Л.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції Бевз Тетяни Леонідівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 889843 від 18 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції Бевз Т.Л., у якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 889843 від 18 квітня 2016 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 квітня 2016 року інспектором поліції відносно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 889843, згідно якої він, того ж дня о 03.50 год. в м. Ужгороді на просп. Свободи, № 3 здійснив зупинку ближче ніж 30 м до посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 «е» ПДР України за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно вказаної постанови його визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вказану постанову вважає незаконною, такою, що не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства, оскільки інспектор поліції не надав належних та допустимих доказів порушення ним вимог п. 15.9 «е» ПДР України, а саме того, що він здійснив зупинку у забороненому місці. Крім того зазначає, що не був за кермом автомобіля, а знаходився на пасажирському сидінні, про що можуть ствердити також свідки, а тому просить позов задовольнити.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 статті 2 КАС України встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 цього Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як роз'яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2016 року інспектором роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядовою поліції Бевз Т.Л. відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 889843, згідно якої він, того ж дня о 03.50 год. в м. Ужгороді на просп. Свободи, № 3 здійснив зупинку (стоянку) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 «е» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно вказаної постанови позивача визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.

Допитаний в ході судового засідання свідок ОСОБА_3 показав, що 18 квітня 2016 року він на прохання позивача ОСОБА_1 здійснював керування належним позивачу транспортним засобом марки «Пежо», оскільки ОСОБА_1 в той день вжив алкоголь та не хотів сідати за кермо автомобіля. Близько 03:30 год. ночі він, керуючи даним автомобілем марки «Пежо» здійснив зупинку в м. Ужгороді на проспекті Свободи на майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів для того, щоб провести свою дівчини додому, яка проживає в шістнадцятиповерховому будинку, що розташований поруч. ОСОБА_1 залишився чекати його в автомобілі на місці переднього пасажира. Коли він повернувся назад, то машина вже була припаркована в іншому місці, біля неї були працівники міліції. Після цього він дізнався, що відносно ОСОБА_1 поліцейські винесли постанову та склали протокол. Однак вважає, що ОСОБА_1 не є винуватим у таких діях, оскільки саме він керував машиною ОСОБА_1 перед тим, як все це сталося.

В ході судового засідання шляхом відтворення був досліджений відеозапис даної події, зафіксований на нагрудну відеокамеру одного з патрульних поліцейських, який приймав участь в даній події. В ході відтворення даного відеозапису достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 в момент звернення до нього з боку патрульних поліцейських перебував на місці переднього пасажира, автомобіль не рухався, у нього був вимкнений двигун. Крім того, в процесі розмови він повідомив поліцейських, що не він керував машиною, а його товариш, який відійшов провести свою дівчину. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не вчиняв даного адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

З врахуванням того, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч.1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 3, 17, 18, 70, 71, 86, 159-163 КАС України, ст. ст. 7, 33, 222, 251, 258, 288 КУпАП, постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року, Законом України «Про національну поліцію», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції Бевз Тетяни Леонідівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 889843 від 18 квітня 2016 року - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 889843 від 18 квітня 2016 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції Бевз Тетяною Леонідівною про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:Чепурнов В. О.