Справа № 804/18666/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2016 р. м. Київ К/800/35584/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),
Заїки М.М., Ліпського Д.В.,
секретаря судового засідання Ковтонюка С.Д., за участю представника позивача Грецької Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про скасування постанови,

за касаційною скаргою Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року,

встановив:

У листопаді 2014 року Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (далі - ДП «Придніпровська залізниця») звернулось з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Біловола В.О., скасування постанови від 06.11.2014 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Придніпровська залізниця», із посиланням на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Справа вирішується за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що на примусовому виконанні Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в складі зведеного виконавчого провадження перебуває виконавче провадження № 42630210, відкрите на підставі виконавчого листа № 2/180/837/2013, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 18.03.2014 року у цивільній справі про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 100000,00 грн.

Постановою державного виконавця від 06.11.2014 року накладено арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення в розмірі 883401,33 грн та оголошено заборону його відчуження саме на виконання виконавчого листа № 2/180/837/2013, виданого 18 березня 2014 року.

Також 06.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 865,75 грн при виконанні цього ж виконавчого листа.

Не погоджуючись з вказаними постановами, позивач звернувся до суду, а після уточнення позовних вимог просив скасувати постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів. Однак з таким висновком погодитись не можна, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно з абзацом 4 пункту 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (зі змінами) юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до цієї норми Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За правилами статті 383 і частини другої статті 384 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Розгляд скарги здійснюється в порядку, встановленому статтею 386 ЦПК України.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень у цивільних справах.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Враховуючи, що позивач є боржником у виконавчому провадженні №42630210, ним оскаржується постанова державного виконавця при виконанні судового рішення, ухваленого відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України, то даний спір не відноситься до адміністративної юрисдикції.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 228 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка відноситься до юрисдикції цивільного суду, а тому ухвалені ними рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Заїка М.М. Ліпський Д.В.