Справа № 803/954/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

29 червня 2016 року Справа № 803/954/16

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Смокович В.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування акта опису й арешту майна, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся в суд з адміністративним позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - відповідач, І ВДВС міста Луцьк) про визнання протиправним та скасування акта опису й арешту майна від 10 червня 2016 року за виконавчим провадженням ВП № 50001477 на виконання виконавчого листа № 161/16622/15-ц виданого 21 січня 2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області; визнання протиправною та такою, що не відбулась виконавчу дію усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням комунальної форми власності шляхом виселення ОСОБА_1 із самоправно зайнятого приміщення за адресою: АДРЕСА_1, яка відбувалась з 13 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 10 червня 2016 року.

Пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що позивачу слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з наступних підстав.

У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» роз'яснено наступне.

Відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, при визначенні юрисдикції необхідно виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому судам слід ураховувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором.

З огляду на викладене до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржує акт опису й арешту майна І ВДВС міста Луцьк від 10 червня 2016 року за виконавчим провадженням ВП № 50001477 та виконавчу дію усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням комунальної форми власності шляхом виселення ОСОБА_1 із самоправно зайнятого приміщення за адресою: АДРЕСА_1, яка відбувалась з 13 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 10 червня 2016 року.

При цьому, підставою для винесення оскаржуваної постанови слугував виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням комунальної власності, шляхом виселення ОСОБА_1 із самоправно зайнятого приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Судовий контроль за виконавчими документами виданими на підставі Цивільного процесуального кодексу України встановлений розділом VII цього кодексу. Зокрема статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскільки ОСОБА_1 є боржником (стороною) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року, який виданий в межах цивільної справи, а законом встановлений інший порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні даного виконавчого документу, тому суддя дійшов висновку, що на цю справу не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Враховуючи правила територіальної підсудності встановлені у Цивільному процесуальному кодексі України, позивачу з даними вимогами необхідно звернутися до місцевого загального суду, який видав виконавчий лист зі скаргою у порядку статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, тобто до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, позовну заяву ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування акта опису й арешту майна, визнання протиправними дій, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається позивачу за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі. За правилами частини другої статті 7 цього Закону судовий збір повертається повністю.

Як слідує з доданої до матеріалів позовної заяви квитанції № 65 від 24 червня 2016 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Оскільки суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, тому сплачена квитанцією № 65 від 24 червня 2016 року сума судового збору у розмірі 551, 20 грн. підлягає поверненню ОСОБА_1 у відповідності до вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суддя роз'яснює позивачу, що порядок повернення судового збору за рішеннями судів органами Державної казначейської служби України встановлений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до пункту 6 Порядку, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній;

оригінал виконавчого документа;

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Оскільки за правилами пункту 6 Порядку № 845 повернення судового збору можливе без оригіналу розрахункового документу, тому для уникнення повторного використання суми судового збору, яка повертається за цією ухвалою з Державного бюджету України, оригінал квитанції № 65 від 24 червня 2016 року слід залишити у справі, видавши позивачу копію зазначеного розрахункового документу.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 109, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статті 7 Закону України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування акта опису й арешту майна, визнання протиправними дій - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що з даними вимогами йому необхідно звернутися до Луцького міськрайонного суду Волинської області зі скаргою у порядку, який визначений статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України.

Повернути ОСОБА_1 (43000, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 551, 20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок ) сплаченого відповідно до квитанції № 65 від 24 червня 2016 року.

Оригінал квитанції № 65 від 24 червня 2016 року залишити в адміністративній справі Волинського окружного адміністративного суду № 803/954/16.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати позивачу, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, крім оригіналу квитанції № 65 від 24 червня 2016 року, видавши позивачу копію вищезазначеного розрахункового документу.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.І. Смокович