Справа № 804/16047/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2016 рокусправа № 804/16047/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року по справі №804/16047/15 за позовом ОСОБА_1 до Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 31020,90 грн. від 20.03.2015 року ВП № 46810628;

2) визнати протиправною та скасувати постанову Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 20.03.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 31020,90 грн. ВП № 46810628;

3) визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.03.2015 року по виконавчому провадженню №46810628, на підставі якої накладено арешт на автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, рік виробництва 2012, колір - СИНІЙ, державний номер - НОМЕР_2;

4) зняти арешт з автомобіля марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, рік виробництва - 2012, колір - СИНІЙ, державний номер - НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1;

5) визнати протиправною і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 48512073 від 20.08.2015 pоку, винесену державним виконавцем Куземою Я.Г. Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що державний виконавець при винесені постанов про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору, не пересвідчився чи була отримана боржником постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення (виконавчого напису нотаріуса) та чи були здійсненні боржником дії, які спрямовані на самостійне виконання цього рішення у встановлений державним виконавцем строк. Позивач вказував на те, що не мав об'єктивної можливості самостійно виконати рішення (виконавчий напис нотаріуса) у встановлений державним виконавцем строк, оскільки не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 20.03.2015р.;

визнано протиправною і скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2015р.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що при вирішенні питання щодо стягнення з боржника виконавчого збору, державний виконавець не переконався чи своєчасно отримав боржник постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій державним виконавцем визначено строк для самостійного виконання рішення, у зв'язку з чим необґрунтовано, на наступний день після закінчення встановленого строку для самостійного виконання рішення, державний виконавець прийняв постанову про стягнення виконавчого збору, а в подальшому виніс постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору. Оскільки, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем не було отримано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, у межах строку, встановленого для самостійного виконання рішення, суд вказав на необґрунтованість оскаржених постанов державного виконавця, пов'язаних із стягненням виконавчого збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, Кіровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що у спірному випадку державний виконавець діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Заявник апеляційної скарги вказує на те, що державним виконавцем у визначений законом строк, на адресу боржника (позивача у справі) було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення (виконавчого напису нотаріусу), в якій визначено строк для самостійного виконання рішення. Оскільки, у встановлений державним виконавцем строк рішення не було виконано, то останнім було прийнято постанову про стягнення виконавчого збору з боржника. При цьому, відповідач вказує на те, що чинним законодавством не передбачено того, що державний виконавець зобов'язаний перевіряти факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.03.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. на підставі ст.87 Закону України "Про нотаріат" вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб: автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, рік виробництва 2012, колір - СИНІЙ, державний номер - НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Зазначений транспортний засіб на підставі договору застави транспортного засобу від 08.02.2013р. за №50007493 був переданий у заставу ТОВ "Порше Мобіліті".

ТОВ "Порше Мобіліті" звернулося до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою від 03.03.2015р. вих.№61, в якій просило відкрити виконавче провадження, оголосити розшук та накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, рік виробництва 2012, колір - СИНІЙ, державний номер - НОМЕР_2.

Постановою старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловол В.О. 13.03.2015р. відкрито виконавче провадження №46810628 з примусового виконання виконавчого напису №222 від 02.03.2015р., яка згідно супровідного листа вих.№6191/06-41/15 від 13.03.2015р. направлена учасникам виконавчого провадження.

Відповідно до вищезазначеної постанови боржнику встановлено строк для самостійного виконання виконавчого напису №222 від 02.03.2015р. до 19.03.2015р.

Згідно змісту супровідного листа постанову від 13.03.2015р. направлені ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

У зв'язку з невиконанням виконавчого напису у встановлений державним виконавцем строк (до 19.03.2015р.), 20.03.2015р. старшим державним виконавцем винесена постанова про стягнення із ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 31020,90 грн.

ТОВ "Порше Мобіліті" звернулося до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою від 22.07.2015р. за вих. №280, в якій просило закінчити виконавче провадження, зняти з розшуку та арешту транспортний засіб автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель - POLO, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1, рік виробництва 2012, колір - СИНІЙ, державний номер - НОМЕР_2, повернути стягувану виконавчий напис №222 від 02.03.2015р. Також, ТОВ "Порше Мобіліті" надано довідку від 24.04.2015р. про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "Порше Мобіліті" за кредитним договором від 05.02.2013р. за №50007493.

19.08.2015р. старшим державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою також виділено в окреме провадження, зокрема, постанову про стягнення виконавчого збору від 20.03.2015р.

20.08.2015р. старшим державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №48512073 з примусового виконання постанови №46810628 від 20.03.2015р., яка згідно супровідного листа вих.№21405/06-41/15 від 20.08.2015р. направлена позивачу.

Правомірність та обґрунтованість постанови державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та постанови про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, є предметом спору у цій справі.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності правових підстав для висновків про неправомірність зазначених рішень відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до частин 2, 5 статті 25 цього Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

За змістом ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час прийняття постанови від 20.03.2015р. про стягнення виконавчого збору) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Таким чином, виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Разом з тим, аналіз вищенаведених норм, в редакції чинній на час прийняття спірної постанови, дає підстави вважати, що закінчення строку для самостійного виконання рішення, само по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення самостійно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 27 зазначеного Закону у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Законом України N 191-VIII від 12.02.2015 внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, статтю 28 Закону викладено у новій редакції де в частині першій передбачено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Але, вказаний Закон набрав чинності 05.04.2015р., тобто після винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору від 20.03.2015р., а тому не може бути застосований у спірних правовідносинах.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідачем не надано доказів того, що після закінчення строку встановленого для самостійного виконання рішення до винесення постанови від 20.03.2015р. про стягнення виконавчого збору, державним виконавцем вживалися заходи з метою примусового виконання виконавчого напису №222 від 02.03.2015р.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для винесення державним виконавцем постанови від 20.03.2015р. про стягнення виконавчого збору.

Відсутність правових підстав для винесення постанови від 20.03.2015р. про стягнення виконавчого збору свідчить і про відсутність правових підстав для винесення постанови від 20.08.2015р. про відкриття виконавчого провадження №48512073 з примусового виконання постанови від 20.03.2015р.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції про те, що державний виконавець, перед примусовим виконанням рішення, повинен пересвідчитися чи отримав боржник постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п.4.1.1 Розділу 4 Інструкції про проведення виконавчих дій №74/5 від 15.12.1999р. (яка була чинна на час винесення державним виконавцем оскаржених постанов) державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

При цьому до отримання відомостей про одержання боржником копії постанови для захисту прав стягувача державний виконавець може вжити заходів щодо забезпечення виконання, передбачені частиною шостою статті 24 Закону.

Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток.

Отже, оскільки на момент спливу встановленого строку для самостійного виконання рішення у державного виконавця була відсутня інформація щодо вручення чи не вручення (з яких причин) боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, то у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Крім цього, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги. Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, становив 2143,68 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року по справі №804/16047/15 - без змін.

Стягнути з Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 143 (дві тисячі сто сорок три) грн. 68 коп.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 01.07.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк