Справа № 812/168/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/168/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

при секретарі судового засідання Олійник О.А.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вимогами про скасування рішення ДПІ у м.Лисичанську ГУ ДФС України у Луганській області від 09.11.2015 №№ 000007/12-09-21/НОМЕР_1 про застосування до неї як фізичної особи-підприємця фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на підставі абзацу 3 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481-95-ВР.

Позивач посилається в обгрунтування позовних вимог на ті обставини, що податковим органом під час проведення перевірки були порушені вимоги чинного законодавства щодо строків реєстрації акту перевірки за основним місцем обліку платника податків; строків прийняття оскарженого рішення; вимог стосовно необхідності підписання акту перевірки платником чи його представником або складання акту відмови від підписання вказаного акту; вимог щодо складання акту фактичної перевірки на номерному бланку установи, що проводить вказану перевірку. Крім того, акт перевірки не містить вказівки на особу-покупця, якому продано пиво без наявності ліцензії, що ставить під сумнів легітимність акту перевірки так само, як і відмова представників податкового органу від реєстрації в журналі реєстрації контролюючих органів позивача. Копія наказу про проведення перевірки, що була вручена представникам позивача підчас її проведення, містить розбіжності з оригіналом наказу в частині термінів проведення перевірки.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Вони не заперечували факту відсутності ліцензії у позивача на продаж алкогольних напоїв на час проведення перевірки, однак, заперечували факт реалізації пива, а отже, наполягали на відсутності самого правопорушення з боку позивача як підстави для застосування фінансових санкцій.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заперечували проти задоводення позовних вимог, вважали факт правопорушення доведеним на підставі наданих суду доказів, рішення податкового органу законим та обгрунтованим і прийнято своєчасно відповідно до вимог постанови КМУ №790 від 02.06.2003. Зауваження позивача до акту перевірки вважали незмістовними, оскільки акт не має правових наслідків для позивача, отже, не може бути предметом оскарження. Акт перевірки позивачу було направлено поштою 05.10.2015, а 02.10.2016 було складено акт відмови позивача від ознайомлення з актом перевірки та направлено позивачу поштою (а.с.82-87).

ОСОБА_4 як інспектор, що безпосередньо приймав участь в проведенні перевірки та складав і підписував акт перевірки, надав суду такі пояснення. Під час проведення перевірки він сам особисто замовив 1 бокал пива обємом 0,5 л «Біла ніч» ТМ «Чернігівське» на суму 15 грн, який йому було відпущено продавцем позивача. Законодавчої норми, що містить заборону працівникам податкового органу підчас проведення фактичних перевірок самостійно виступати в ролі покупця і потім засвідчувати цей факт в акті перевірки, не існує. Тому його дії з цього приводу є правомірними. Присутні підчас перевірки відвідувачі кафе надати письмові пояснення на підтвердження факту продажу пива відмовилися та само як працівники позивача. Розрахунковий апарат в кафе був відсутнім на час проведення перевірки, тому чек не складався та не видавався. Паралельно з вказаною фактичною перевіркою діяльності позивача проводилася також і перевірка органом податкової міліції та складався протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, відбиралися пояснення від працівників позивача та інших осіб, в присутності яких проводилися перевірки. В зазначених поясненнях працівники позивача, хоча і пишуть про відмову давати пояснення стосовно факту продажу пива їх співробітником, однак, фактично зазначають марку пива, кількість, ціну та особу працівника кафе, що здійснив продаж, чим підтверджують наявність факту реалізації пива.

Суд, враховуючи пояснення сторін, допитавши свідків, на підставі наданих сторонами письмових доказів у справі встановив такі обставини, що мають значення для її вирішення.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.п.19-1.1.16 п.19-1 ст.19 Податкового кодексу України (далі ПК України), контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва.

Відповідно до ст.75 ПК України існують такі види перевірок: камеральна; документальна планова, позапланова, виїзна, невиїзна; фактична.

Відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною перевіркою вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших обєктів права власності такого платника ОСОБА_5 перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податку розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо трудових відносин з працівниками.

Порядок проведення фактичної перевірки регулюється ст.80 ПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця.

Відповідно до наказу в.о начальника ДПІ у м.Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області від 23.09.2015 № 18-П (а.с.97) та направлень на проведення перевірки (а.с.95,96) доручено начальнику відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ДПІ у м.Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_4 та головному державному ревізору інспектору відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ДПІ у м.Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_6 проведення фактичної перевірки субєкта господарювання ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за адресою Луганська область, м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, буд.46, ТЦ «Астрон», закусочна піцерія «Олива-пицца» з 24.09.2015 по 03.10.2015.

Як пояснили представники відповідача розбіжності врученої представникам позивача копії з оригіналом наказу в частині термінів проведення перевірки пояснюються технічною помилкою, що припущена при виготовленні ксерокопії наказу. В ксерокопії позивача відсутня остання строка першої сторінки тексту наказу.

Суд вважає пояснення представників відповідача щодо випадковості такої помилки слушними, а саму технічну помилку, якої припустився відповідач при виготовленні копії наказу для позивача, такою, що не тягне за собою недійсності вказаного наказу (а.с.9, 97).

Сторони не представили суду належних доказів обставин проведення перевірки в частині відмови представників податкового органу від реєстрації в журналі реєстрації контролюючих органів позивача чи навпаки відмови представників позивача надати журнал реєстрації на вимогу податкового органу, на які сторони посилаються в обгрунтування позовних вимог та заперечень.

Тому суд не має можливості встановити наявності або відсутності вказаних обставин, тому ці обставини є недоведеними і не можуть бути враховані судом під час постановлення рішення в справі.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 р., роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

На підставі норм ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 р. до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону № 481/95-ВР, регламентований спеціальним Порядком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (далі - Порядок № 790).

Як вбачається з акту про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами від 02.10.2015 № 619/12-14-21/26549/3766, податкові інспектори встановили факт порушення позивачем вимог статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, а саме покупцеві було реалізовано алкогольного напою 1 бокалу пива «Біла ніч» ТМ «Чернігівське», обємом 0,5 л, алк. 4,8%, пл. 12,5 % на суму 15 грн (а.с. 7-8).

З аркушу 4 вказаного акту також вбачається, що жодних документів до акту на підтвердження викладених в ньому обставин не додавалося (а.с.8 з.б.).

Таким чином, факт реалізації пива представнику податкового органу під час проведення перевірки працівниками позивача підтверджуються лише поясненнями представника відповідача ОСОБА_4, що надані ним в судовому засіданні, однак, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які пояснили, що письмові пояснення до протоколу про правопорушення вони писали, як їм диктували співробітники податкової міліції, факту продажу пива без ліцензії їх працівником податковому інспектору не було, податківці замовляли лише каву.

Судом неодноразово викликалися в судове засідання свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, які в суд не зявилися, причини відсутності суду не повідомили, хоча матеріали справи містять докази отримання ними повісток з викликом до суду.

Відповідно до постанови судді судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області від 29.01.2016 у справі № 428/10694/15-п було розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції про визнання її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.22).

Згідно з постановою від 29.01.2016 у справі № 428/10694/15-п апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.12.2015 скасовано, справу закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.22-23). Мотивом прийняття такого рішення судом стала недоведеність факту продажу пива під час проведення перевірки.

На підставі досліджених доказів, виходячи з вимог ч.2 ст.71 КАС України, враховуючи також ті обставини, що в акті перевірки не зазначено особу, якій було здійснено реалізацію пива, і жодних доказів, крім пояснень зацікавленої особи, що проводила перевірку, на підтвердження цього факту сторона відповідача суду не представила, суд вважає, що ними не виконано свого обовязку щодо доведення правомірності прийнятого рішення, факт скоєння правопорушення позивачем не доведено.

У звязку з чим, рішення всупереч вимогам п.30 ч.3 ст.2 КАС України прийняте необгрунтовано, підстав для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених абз. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 р. (у редакції діючої на момент виникнення правовідносин) за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами судом не встановлено. Тому оскаржене рішення підлягає скасуванню, позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 551,20 грн.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 у сумі 551,20 (пятсот пятдесят одну гривню 20 коп) грн.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 158-163,168 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 09.11.2015 №000007/12-09-21/6 задовольнити.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про застосування фінансових санкцій від 09.11.2015 № 000007/12-09-21/6.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 551,20 (пятсот пятдесят одну гривню 20 коп) грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову в повному обсязі складено та підписано 29 червня 2016 року.

Суддя ОСОБА_12