Справа № 127/6825/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/6825/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Гриневич В.С.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

29 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Сігнаєвської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання дій як бездіяльність та зобов'язання до вчиення дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в якому просив визнати відмову начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, як бездіяльність, протиправною та зобов'язати відповідача на підставі статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» винести постанову про скасування процесуального документа, а саме постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №45465807 від 24.06.2015 року.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійним обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги позивача, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2014 року у справі №127/9567/14-а частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області та зобов'язано УПФУ у Вінницькому районі Вінницької області перерахувати та привести у відповідність розмір державної та щомісячної додаткової пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 28.12.2007 року, починаючи з 13.11.2013 року, здійснивши виплату сум пенсій з урахуванням проведених раніше виплат, врахувавши при цьому, що розмір державної пенсії ОСОБА_2 не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії останнього за шкоду, заподіяну здоров'ю, становить сімдесят п'ять процентів мінімальної пенсії за віком, застосувавши при цьому показник мінімальної пенсії за віком в розмірі мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 8-9).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про перерахунок та приведення у відповідність пенсії ОСОБА_2 за період з 13.11.2013 року по 31.12.2013 року та в цій частині відмовлено в задоволенні позовних вимог. В решті постанову від 04.06.2014 року залишено без змін (а.с. 10-13).

На виконання вищевказаних судових рішень Вінницьким міським судом Вінницької області 11.11.2014 року видано виконавчий лист, який 12.11.2014 року ОСОБА_2 пред'явлено до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для примусового виконання (а.с. 39, 80).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 17.11.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 11.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, та встановлено боржнику строк до 24.11.2014 року для самостійного виконання рішення суду (а.с. 40).

Листом №1227/06-30/09 від 24.11.2014 року Управління пенсійного фонду України у Вінницькому районі повідомлено державного виконавця про часткове виконання рішення суду, а саме здійснення перерахунку пенсії за період з 01.04.2014 року по 02.08.2014 року, а також повідомлено, що виплата коштів по рішенню суду не може бути здійснена у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування (а.с. 42-44).

28.11.2014 року відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі №127/9587/14-а, яке ухвалою суду від 17.12.2014 року було задоволено та змінено спосіб та порядок виконання, шляхом стягнення на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 28888,77 грн. (а.с.47-54)

Проте, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні подання відмовлено.

В подальшому, 09.04.2015 року та повторно 15.05.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. на адресу УПФУ у Вінницькому районі направлялись вимоги, якими зобов'язано божника виконати рішення суду в повному обсязі до 16.04.2015 року та до 21.05.2015 року відповідно. (а.с. 55, 56, 59, 60).

Однак, УПФУ у Вінницькому районі у своїх відповідях від 15.04.2015 року та від 20.05.2015 року повідомило державного виконавця про неможливість виконання рішення суду в повному обсязі, у зв'язку з відсутністю фінансування (а.с. 57, 58, 61, 62).

З акту державного виконавця від 26.05.2015 року вбачається, що головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. встановлено, що рішення Вінницького міського суду №127/9587/14-а боржником не виконано в повному обсязі та не надано підтвердження щодо вчинення будь-яких дій з метою виділення коштів (а.с. 63).

26.05.2015р. головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. винесено постанову про накладення штрафу на УПФУ у Вінницькому районі в розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду, що зобов'язує боржника вчинити певні дії (а.с. 64, 65).

Разом з винесенням зазначеної постанови, 26.05.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. на адресу УПФУ у Вінницькому районі в черговий раз надіслана вимога № 4090/02.2-27/3, якою зобов'язано божника виконати рішення суду в повному обсязі до 16.04.2015 року. (а.с. 66, 67)

У відповідь на вимогу, УПФУ у Вінницькому районі листом від 15.04.2015р. №736/06-30/09 повідомило державного виконавця про неможливість виконання рішення суду в повному обсязі, у зв'язку з відсутністю фінансування (а.с. 68, 69).

З акту державного виконавця від 03.06.2015 року вбачається, що головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. встановлено, що рішення Вінницького міського суду по справі №127/9587/14-а боржником не виконано та не надано підтвердження щодо вчинення будь-яких дій для фактичного виконання рішення суду (а.с. 70).

Враховуючи наведене, 03.06.2015 року головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. винесено постанову про накладення штрафу на УПФУ у Вінницькому районі в подвійному розмірі в сумі 1360 грн. за невиконання рішення суду, що зобов'язує боржника вчинити певні дії (а.с. 71, 72).

15.06.2015 року державним виконавцем до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області направлено повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене посадовими особами УПФУ у Вінницькому районі Вінницької області за ухилення від виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі 127/9587/14-а (а.с. 73-76).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 24.06.2015 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 11.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, по справі 127/9587/14-а закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 77-79).

10.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Сускова А.О. з заявою, в якій просив винести постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №45465807 від 24.06.2015 року. (а.с. 14)

Однак, листом №2054/02.2-27/3 від 21.03.2016 року, за підписом начальника відділу Сускова А.О., позивачу роз'яснено, що дії державного виконавця вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах наданих йому повноважень, що є підставою для відмови у винесенні постанови про скасування процесуального документа по виконавчому провадженню №45465807 (а.с. 15-16).

Визначаючись щодо правомірності заявлених позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб встановлений законом винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у начальника відділу були відсутні підстави для винесення постанови про скасування процесуального документа.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб.

Як вірно було зазначено судом першої інстанції, оскаржуючи відмову начальника відділу ДВС у винесенні постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, позивач фактично ставить під сумнів законність самої постанови державного виконавця Сінгаєвської О.М. від 24.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого 11.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі 127/9587/14-а, що також вбачається і з доводів апелянта викладених в апеляційній скарзі.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язки і права державних виконавців визначені статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Послідовність дій державного виконавця після вчинення яких останній виносить постанову про закінчення виконавчого провадження і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав, також чітко визначено положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

До таких дій, зокрема, відносяться:

1) накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

2) накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

3) звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем Сінгаєвською О.М. постановою від 26.05.2015 року накладено штраф на боржника розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду, постановою від 03.06.2015 року накладено штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 1360 грн. та 15.06.2015 року направлено до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене посадовими особами УПФУ у Вінницькому районі Вінницької області за ухилення від виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі 127/9587/14-а.

В даному випадку, суд першої інстанції правомірно та обгрунтовано дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 24.06.2015 року ВП №45465807 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 11.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, по справі 127/9587/14-а, винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень та у спосіб встановлений вказаним законом.

Підстави відновлення виконавчого провадження визначенні положеннями ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження".

Зокрема, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною 2 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

В даному випадку, враховуючи встановлення факту правомірності дій державного виконавця в межах наданих йому повноважень та у спосіб встановлений законом, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у начальника відділу підстав для винесення постанови про скасування вищевказаного процесуального документа.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 липня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.