Справа № 820/1143/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

22 червня 2016 р. №820/1143/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача- Дробчак Л.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №0 від 24.02.2016 року про застосування фінансових санкцій до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 у вигляді штрафу на загальну суму 34000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушена процедура проведення фактичної перевірки, а саме: акт про результати фактичної перевірки від 27.01.2016 за № 16/20-10-21-02-10, що й став підставою для прийняття оскаржуваного рішення № НОМЕР_1 суб'єкту господарювання для ознайомлення не надавався, про існування такого документ ФОП ОСОБА_2 дізналась лише після отримання рішення про застосування фінансових санкцій. Також, позивач вважає, що на неї не поширюється обов'язок застосування реєстратора розрахункових операцій, оскільки ФОП ОСОБА_2 є платником єдиного податку другої групи, тобто перебуває на спрощеній системі оподаткування та не здійснює торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Крім того, позивач зазначив, що відповідно до змісту оскаржуваного рішення, підставою його ухвалення є акт перевірки від 27.01.2016 за № 16/20-10-21-02-10, проте за результатами фактичної перевірки позивача був складений акт №16 /20-40-21-02-10/НОМЕР_2. Тобто, притягнення до відповідальності відбулося на підставі акту, що не має жодного стосунку до справи, а отже, є неналежним доказом вчинення правопорушення. Також, з рішення про застосування фінансових санкцій вбачається, що підставою для застосування фінансових санкцій став саме абзац 4 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Позивач вважає, що відсутні будь-які дані про те, що ФОП ОСОБА_2 займалась виробництвом алкогольних напоїв, спирту; жодного доказу, який би дозволив встановити хоча б формальні підстави для притягнення до відповідальності з цього приводу, не надавалося. Крім того, позивач посилається на те, що оскаржуване рішення, не відповідає за своєю формою, визначеною положеннями Податкового кодексу України, внаслідок чого рішення про застосування фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Представник відповідача ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_1, у наданих до суду письмових запереченнях зазначив, що позов не визнає, вважає його необґрунтованим та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також зазначив, що акт перевірки підписано особою, яка здійснювала розрахункові операції продавцем - ОСОБА_4 без зауважень до змісту акту та другий примірник якого було їй вручено. Крім того, позивач звернулась до ГУ ДФС у Харківській області з запереченнями на акт перевірки, тобто до винесення рішення про застосування фінансових санкцій. Таким чином, посилання ФО-П ОСОБА_2 на необізнаність щодо проведення фактичної перевірки, її результати та позбавлення права на захист є безпідставними. Щодо номеру акта перевірки, який зазначено в оскарженому рішенні № НОМЕР_1 від 24.02.16 про застосування фінансових санкцій, представник зазначив, що при оформленні рішення було допущено технічну описку при зазначені номеру акта, тобто замість №16/20-40-21-02-10 зазначено № 16/20-10-21-02-10. Зазначена технічна описка ні яким чином не впливає на зміст оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій, оскільки в ньому чітко визначено норми чинного законодавства за які позивач притягається до відповідальності тобто, за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів за відсутності ліцензій. Враховуючи викладене відповідач вважає, що оскаржуване рішення було прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормативними актами України та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа підприємець, пройшла передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, перебуває на обліку як платник податків в ОСОБА_3 об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, є платником єдиного податку ІІ групи, згідно витягу з реєстру платника єдиного податку від 30.04.2015 року №6076/10/20-31-17-01 (а.с. 55), основний вид економічної діяльності (код за КВЕД 47.11) роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с 48).

В ході судового розгляду перелічені обставини були визнані сторонами, суд не має підстав для сумнівів у добровільності визнання цих обставин сторонами та їх достовірності, а тому ці обставини окремо перед судом не доказуються.

З матеріалів справи вбачається, що в.о. начальника ГУ ДФС у Харківській області прийнято наказ від 27.01.2016 року №86 про проведення фактичної перевірки. Також, було виписано направлення від 27.01.2016 року №14 та №15 на проведення фактичної перевірки з 27.01.2016 року по 05.02.2016 року Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_2).

В подальшому, фахівцями податкового органу було проведено перевірку магазину "Арбуз" Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, за адресою: м. Харків, вул. Чичибабіна, б. 2 та складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами від 27.01.2016 року № 16/20-40-21-02-10/НОМЕР_2 (а.с. 22-25).

В ході проведення перевірки встановлено:

-факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів за відсутності відповідних ліцензій, чим порушено приписи ч. 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами за відсутності відповідних ліцензій.

Так, перевіркою встановлено факт реалізації однієї пляшки горілки "Хлібний дар"Пшенична" містк. 0,2 л., міцн. 40% об., вартістю 23,80 грн. та однієї пачки сигарет з фільтром "ОСОБА_5 №6" вартістю 12,50 грн. за відсутності ліцензії.

-порушення вимог п. 1,2,12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: не проведення розрахункових операцій через РРО та не роздрукування розрахункового документу при продажу товару ( алкогольного напою та тютюнового виробу) на повну вартість покупки;

-порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: ненадання прибуткових та товаротранспортних накладних на алкогольні напої та тютюнові вироби, що знаходились в місці торгівлі та описані в додатку №1 до акту перевірки.

Судом встановлено, що перевірка проводилась у присутності продавця магазину ОСОБА_4, яку було ознайомлено з направленнями на перевірку від 27.01.2016 року №14,15, про що свідчить особистий підпис на направленнях та вручено копію наказу на проведення перевірки від 27.01.2016 року №86.

Продавець магазину ОСОБА_4 була ознайомлена зі змістом акту перевірки та отримала його другий примірник. Вибірковий опис наявної підакцизної продукції проводився в присутності ОСОБА_4, згідно особистого підпису (а.с. 27).

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом під час перевірки було проведено вибірковий опис наявної підакцизної продукції у магазині "Арбуз" Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Чичибабіна, б. 2, згідно якого описано: одну пляшку горілки "Хлібний дар"Пшенична" містк. 0,2 л., міцн. 40% об., вартістю 23,80 грн. та одну пачку сигарет з фільтром "ОСОБА_5 №6" вартістю 12,50 грн.

Опис складений інспекторами Мазур Валерієм Сергійовичем та Полуектовим Олександром Валерійовичем.

В зауваженнях до акту перевірки зафіксовано, що до продавця ОСОБА_4 було застосовано психологічний вплив (а.с. 25)

За результатами перевірки та на підставі акту від 27.01.2016 року № 16/20-40-21-02-10/НОМЕР_2 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 26.02.2016 р. № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій у розмірі 172,00 грн., за порушення п. 1,2,12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (а.с. 86);

- рішення про застосування фінансових санкцій від 24.02.2016 року № в сумі 34000,00 грн., з них: 17000,00 грн. за продаж алкогольних напоїв за відсутності відповідної ліцензії та 17000,00 грн. за продаж тютюнових виробів за відсутності відповідної ліцензії.

Предметом розгляду даної справи є встановлення правомірності застосування контролюючим органом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у вигляді штрафу на загальну суму 34000,00 грн., відповідно до рішення про застосування штрафних фінансових санкцій від 24.02.2016 року №.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, та надаючи оцінку позиціям сторін щодо правомірності проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій. ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 Податкового кодексу України .

Так, згідно із п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За приписами п. 80.4 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу(п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України ).

Згідно із п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів.

-направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

-копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

-службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Із аналізу даних правових норм слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.

У даному випадку, як вбачається із направлень на перевірку, такою обставиною зазначено отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (пп.80.2.5 п.80.2ст.80 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що підставою для призначення перевірки слугувало звернення ОСОБА_6 від 09.11.2015 року, щодо порушень вимог трудового законодавства в магазині "Гарбуз" за адресою: м. Харків, по вул. Полтавський шлях (а.с. 88).

Зі скриншоту автоматизованої інформаційної системи управління документами ДФС України вбачається, що заява ОСОБА_6, на яку посилається відповідач від 09.11.2015 року, зареєстрована 17.12.2015 року за №Т/1343 (а.с. 89).

Таким чином, суд зазначає, що в даному випадку, відповідачем було отримано в установленому законодавством порядку інформацію щодо іншого порушення - порушення трудового законодавства, яке не було предметом оспорюваної фактичної перевірки.

Крім того, з пояснень представника відповідача вбачається, що управлінням доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в ході розгляду звернення ОСОБА_6 ( вхід. 17.12.2015 року №Т/1334), щодо порушення вимог чинного законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 мережа магазинів Арбуз було встановлено, що за адресами: м. Харків, вул. Чичибабіна, б. 2; вул. Потавський шлях, б. 3; вул. ОСОБА_7, б. 3; вул. Пушкінська, б. 49, здійснюється реалізація тютюнових виробів та алкогольних напоїв без використання РРО та ліцензії, про що службовою запискою від 12.01.2016 року №18/20-40-17-01-08 повідомлено управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів (а.с. 62).

Проте, будь-яких належних та допустимих доказів отримання інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, в установленому законодавством порядку, відповідачем суду не надано.

Таким чином, судом встановлено розбіжності між змістом заяви ОСОБА_6, зареєстрованої 17.12.2015 року за №Т/1343, поясненнями представника відповідача, наданими в ході розгляду справи та службовою запискою від 12.01.2016 року №18/20-40-17-01-08.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки та неправомірність дій щодо проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, що безпосередньо впливає на неправомірність прийнятих за наслідками такої перевірки рішень.

Таким чином, вирішуючи спірні правовідносини та надаючи оцінку змісту порушень, вчинення яких ставиться у вину позивачу у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. п. 19-1.1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом № 481/95 від 19.12.1995 Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів

Згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до ч.12 ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Статтею 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абз.5 частини другої статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Із акту перевірки слідує, що фактичною підставою для відображення висновку про порушення позивачем ч. 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", слугували висновки контролюючого органу про те, що в ході проведення перевірки магазину "Арбуз", розташованого у м. Харків, вул. Чичибабіна, б. 2, виявлено факт реалізації продавцем ОСОБА_4 однієї пляшки горілки "Хлібний дар"Пшенична" містк. 0,2 л., міцн. 40% об., вартістю 23,80 грн. та однієї пачки сигарет з фільтром "ОСОБА_5 №6" вартістю 12,50 грн. без наявності відповідних ліцензій.

Згідно договору оренди №2/10-2012 від 08.10.2012 року укладеного між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 (як орендодавцем) та Фізичною особою ОСОБА_2 (як орендарем), орендодавець надає у платне строкове користування (в оренду) частину в розмірі 40.0 кв.м. нежитлових приміщень 1-го поверху №82-1-:-82-3 в літ. А-5 (загальна площа нежитлових приміщень становить 79,1 кв.м.) у житловому будинку, що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Чичибабіна, будинок № 2.

В ході судового розгляду справи, представник позивача зазначив, що у магазині "Арбуз" за адресою: місто Харків, вул. Чичибабіна, будинок № 2, реалізація тютюнових виробів та алкогольних напоїв не здійснюється.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка продавець ОСОБА_4 пояснила, що вона працює продавцем у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в магазині "Арбуз" за адресою: місто Харків, вул. Чичибабіна, будинок № 2. 27.01.2016 року до приміщення магазину "Арбуз" зайшли два співробітники податкового органу, предявили документи, повідомили про те, що придбали алкогольний напій та тютюнові вироби в цьому магазині. Також зазначили, що алкогольний напій та тютюнові вироби були продані як від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Свідок також повідомила, що на неї здійснювався психологічний тиск зі сторони співробітники податкового органу, для того щоб вона підтвердила та підписала документи про реалізацію в магазині "Арбуз" алкогольного напою та тютюнових виробів. До правоохоронних органів вона з цього приводу не зверталась. ОСОБА_4 підписала надані співробітниками податкового органу документи, які повинна була передати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 Свідок також повідомила, що в даному магазині реалізуються тільки продукти. Оглянувши в судовому засіданні розрахункові документи, які зі слів перевіряючого були отримані при придбанні в магазині "Арбуз " алкогольного напою та тютюнових виробів, свідок зазначила, що вказані чеки були видані не в магазині "Арбуз", оскільки у них інша форма розрахункового документу.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка головний державний ревізор-інспектор відділу ліцензування та контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_9 пояснив, що він разом із головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_10 на підставі направлень та наказу 27.01.2016 року провели перевірку магазину "Арбуз", що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 До початку перевірки, з метою з'ясування, чи здійснює фізична особа-підприємець торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, ОСОБА_9 вчинив контрольно розрахункову покупку, 27.01.2016 року пляшки горілки "Хлібний дар"Пшенична" та 26.01.2016 року пачки сигарет з фільтром "ОСОБА_5 №6", згідно квитанцій, що відображено в акті перевірки. Свідок зазначив, що він безпосередньо придбавав сигарети. Акт перевірки був складений в торгівельному залі магазину. ОСОБА_9 вказав на те, що акт перевірки реєструється в журналі перевірки, але не пізніше наступного дня після проведення перевірки. На примірнику якій вручено продавцю магазину номер реєстрації відсутній. 20-40-21-02-10 це номенклатура перевірки (шаблон). Перевірка була проведена з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Оглянувши в судовому засіданні розрахункові документи (касові чеки), які долучені до акту перевірки та на які посилається відповідач, як на доказ реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів в магазині "Арбуз" без ліцензії та надані позивачем касові чеки, які є розрахунковими документами в магазині "Арбуз" , судом встановлено, що вказані розрахункові документи є відмінними один від одного.

Крім того, суд зазначає, що дата та час, які проставлені на розрахунковому документі, наданому відповідачем до справи, який начебто був роздрукований перед складанням акту - 26.01.2016 року 22:31:10, не відповідає даті та часу проведення фактичної перевірки 27.01.2016 р. 13:24:45, через що вказаний чек не є допустимим доказом по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За змістом ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, суд зазначає, що у спірному рішенні відповідач помилково послався на застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу 4 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", адже відповідальність за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензій визначено абзацем 5 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (а.с. 10).

Також, представник відповідача зазначив, що в оскарженому рішенні № НОМЕР_1 від 24.02.16 про застосування фінансових санкцій була допущена описка в зазначенні номеру акту перевірки на підставі якого до позивача було застосовано фінансові санкції тобто замість №16/20-40-21-02-10 зазначено № 16/20-10-21-02-10.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами висновків відповідача про те, що в магазині, розташованому за адресою: м. Харкові, вул. Чичибабіна, будинок 2, встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів за відсутності відповідних ліцензій, чим порушено приписи ч. 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Щодо посилань представника позивача на те, що оскаржуване рішення, не відповідає за своєю формою, визначеною положеннями Податкового кодексу України, внаслідок чого рішення про застосування фінансових санкцій підлягають скасуванню, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону.

Проте, приписи статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790. Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом із тим відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Отже будь-які норми, в тому числі ті, що регламентують застосування фінансових санкцій можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно п. 58.1 ст.58 ПК України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечитиме Податковому кодексу України. Форма рішення про застосування фінансових санкцій, передбачена Порядком застосування фінансових санкцій, не може застосовуватися контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України, оскільки відповідні норми Порядку в цій частині суперечать приписам Податкового кодексу України, який має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню до цих правовідносин з урахуванням Перехідних положень до Кодексу. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, що рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не є безумовною підставою для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Вказана позиція викладена, зокрема, і в інформаційному листі Вищого адміністративного суду від 28.03.2014 р №375/11/14-14.

Проте, враховуючи той факт, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів наявності вини позивача, яка полягає у порушенні ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів в частині проведення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а також з огляду на відсутність підстав для такої перевірки, а також та, що під час проведення фактичної перевірки та оформлення її результатів відповідачем допущено численні порушення, чим порушено права позивача, суд дійшов висновку, що рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №0 від 24.02.2016 року про застосування фінансових санкцій до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 у вигляді штрафу на загальну суму 34000,00 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, відповідачем не надано доказів правомірності підстав для проведення перевірки та належних доказів існування обставин на підтвердження висновків, які викладені в акті перевірки, а відтак правомірності спірного рішення, прийнятого за результатами цієї перевірки.

За таких обставин, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій задовольнити.

Скасувати рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №0 від 24.02.2016 року про застосування фінансових санкцій.

Стягнути з ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_2) у розмірі 1378.00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 01 липня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.