Справа № 2-а-297/11/1415
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-297/11/1415

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Микитей Лариса Леонідівна
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді Димирлія О.О.

суддів: Єщенка О.О., Романішина В.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2011 року та апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області на постанову Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправної та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2011 року позивач звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області про зобовязання призначити пенсію по інвалідності як інваліду ІІ групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22 травня 2008 року.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2011 року позовні вимоги щодо зобовязання здійснення перерахунку державної та додаткової пенсії як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу в частині залишення без розгляду позовних вимог у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2011 року позов задоволено, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області перерахувати та виплатити державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. ст. 50, 54, Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 01 вересня 2010 року по 28 лютого 2011 року.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та винести нову, якою позов залишити без задоволення.

Вимоги апеляційних скарг апелянти обґрунтовують тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Письмових заперечень на апеляційні скарги сторонами не надано.

Ухвалюючи постанову про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивач за статусом є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, віднесений до 1 категорії, інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області, що підтверджено відповідними посвідченнями.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції 13 січня 2011 року з позовом до управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі про визнання бездіяльності протиправної та зобовязання провести перерахунок основної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи 1 категорії з 22 травня 2008 року.

Апеляційний суд погоджується з тим, що позивач має право на нарахування та виплату основної пенсії як інваліду другої групи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області на приписи ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції помилково зазначено кінцевий термін здійснення перерахунку з огляду на наступне.

Абзацом дев'ятим статті 1 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі, а підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати, тому суди не вправі обмежувати виплату громадянам пенсії, а також передбаченого чинним законодавством підвищення до неї, встановлюючи для цього певні граничні строки її отримання, а тому судом першої інстанції необґрунтовано зазначено кінцевий термін перерахунку пенсії позивача.

До такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постановах від 23 квітня 2012 року №21-239а11 та від 19 березня 2013 року в №21-53а13.

Апеляційний суд вважає помилковим посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на положення п. 3 ч.1 ст. 268 Цивільного кодексу України, відповідно до якого позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під словосполученням «іншими законами» не можуть розумітися положення глави 19 Цивільного кодексу України, оскільки позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а адміністративний позов звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Виходячи зі змісту статті 99 КАС України, інші закони це закони, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Не встановлює строку звернення до адміністративного суду громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і ч.1 ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», на яку посилався апелянт, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 73 цього Закону відповідальність за шкоду, спричинену Чорнобильською катастрофою, встановлюється відповідним законодавством України.

Актом спеціального законодавства, дія якого спрямована на реалізацію конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення України та встановлює відповідальність за шкоду, спричинену Чорнобильською катастрофою, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому зазначеним законом строк звернення до суду з адміністративним позовом не встановлено.

Тому під час вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду необхідно керуватися нормами статті 99 КАС України.

Така позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 22 листопада 2011 року по справі № К-18243/09 та від 18 листопада 2011 року по справі № К-14331/08.

Оскільки ст. 99 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду повязує не тільки з часом коли особа дізналась про порушення права, а й з часом коли особа повинна була дізнатись про такі порушення, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Водночас апеляційний суд вважає що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду позовних вимог за період з 13 липня 2010 року по 31 серпня 2010 року, оскільки позивач звернувся до суду з вказаним позовом 13 січня 2011 року.

Таким чином позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду за період з 22 травня 2008 року по 12 липня 2010 року в межах шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду першої інстанції).

Враховуючи наведене та положення ст. 99 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з 13 липня 2010 року, з урахуванням виплачених сум вказаної допомоги.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не з'ясував усі обставини справи, порушив норми процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи частково спростовують правильність висновків суду.

Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ч. 10 ст. 183-2, ч. 1 ст. 195, ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області на постанову Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2011 року - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2011 року - задовольнити частково.

Постанову Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2011 року скасувати та прийняти нову постанову. Адміністративний позов задовольнити позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку державної та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, 54, Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 13 липня 2010 року державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. ст. 50, 54, Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, по 2 групі інвалідності, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, по 2 групі інвалідності, відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період 22 травня 2008 року по 12 липня 2010 року залишити без розгляду.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя О.О. Димерлій

суддя О.О. Єщенко

суддя В.Л. Романішин