Справа № 503/44/15-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 503/44/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Сопільняк О.М.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусика А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 28 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Кодимському районі Одеської області про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Кодимському районі Одеської області (далі УПФУ) про визнання незаконною відмову (рішення №10 від 04 грудня 2014 року) в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії з 21 грудня 2014 року за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язання УПФУ призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.а ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, що досягла віку 50 років, має загальний стаж роботи понад 28 років, з яких більше 11 років спеціального стажу роботи на посадах з підземними умовами праці при повному робочому дні, передбаченими Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 28 березня 2016 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням №4 від 04 грудня 2014 року відповідач відмовив в призначенні пенсії, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці з 02 січня 1986 року по 01 лютого 1997 року, позивач працював акумуляторником з повним робочим днем з підземними умовами праці шахти «Загнітків», проте, після 21 серпня 1992 року трудовий стаж не може бути враховано як спеціальний, оскільки не підтверджений результатами атестації робочих місць за умовами праці.

Відмова в призначенні пільгової пенсії та в зарахуванні до спеціального стажу період роботи після 1992 року і стало підставами для звернення з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки атестація робочих місць згідно до відповідного Порядку на шахті «Загнітків» не проводилась взагалі, то відмова УПФУ є обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та вважає його правильним з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктами 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (набрала чинності з 21 серпня 1992 року) (далі Порядок) передбачено, що атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п.4 Порядку атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з п.4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.4.4 вказаного порядку якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

З аналізу наведених положень норм законодавства можна дійти висновку, що для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідна одночасна наявність двох обставин, а саме: виконання особою робіт, що містяться у Списку №1 та підтвердження відповідною документацією несприятливих умов праці за результатами проведеної атестації відповідного робочого місця.

З матеріалів справи вбачається та УПФУ не оскаржується факт роботи позивача на посаді акумуляторника та механіка шахти «Загнітково» з повним робочим днем з підземними умовами праці за період з 02 січня 1986 року по 01 лютого 1997 року.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено та ОСОБА_2 в апеляційній скарзі фактично підтверджено, що атестація робочих місць відповідно до Порядку в шахті «Загнітково» не проводилась взагалі, також було аргументовано, що він не мав права ініціювати питання про проведення атестації робочих місць, оскільки вказане є прерогативою виключно керівництва підприємства, а не працівника.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене та приймаючи до уваги відсутність документів на підтвердження проведення атестації посади позивача на шахті «Загнітково», колегія суддів приходить до висновку, що відмова УПФУ в зарахуванні періоду роботи позивача на посаді акумуляторника шахти «Загнітково» з 21 серпня 1992 року по 01 лютого 1997 року до пільгового стажу є правомірною, а, відповідно, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 10 вересня 2013 року та від 10 березня 2015 року (справи №21-183а13 та №21-51а15).

Отже, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

При цьому, колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Кодимського районного суду Одеської області від 28 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є Зуєва О.А. Шевчук