Справа № 818/431/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 р. Справа №818/431/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Панасенка Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/431/16

за позовом ОСОБА_1

до Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка

про скасування наказу та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка, в якому просить скасувати наказ відповідача про проведення службового розслідування тільки після прийняття рішення по кримінальному провадженню, а також зобов'язати університет провести службове розслідування за фактом його травмування протягом 30 діб.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2015р. у справі №818/3302/15 ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка зобов'язано повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з ним 10.06.2011р. під час проходження курсів підвищення кваліфікації. Проте, всупереч рішення суду, що набрало законної сили, до теперішнього часу розслідування нещасного випадку не проведено, а листом відповідача від 25.03.2016р. №399 позивача повідомлено, що до прийняття рішення по кримінальному провадженню №0001100 розслідування проводитися не буде. Вказане рішення університету позивач вважає протиправним та таким, що порушує його права з огляду на те, що кримінальне провадження було призупинено, оскільки підозрювану особу оголошено у розшук, який може тривати роками, крім того, в матеріалах кримінального провадження достатньо матеріалів для проведення розслідування нещасного випадку. Зупинення строків не передбачено пунктом 3.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 р. № 1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003р. за №83/7404.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, та дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши письмові заперечення на позовну заяву (а.с.33-38,66-67), які обґрунтовуються тим, що ухвалою

Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016р. у справі №818/3302/15 було залишено без змін постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2015р., якою скасовано акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 21.05.2015р. та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ від 26.05.2015р. та зобов'язано ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011р. з ОСОБА_1, з урахуванням матеріалів кримінального провадження №0001100. Відповідно до наказу університету від 05.02.2016р. №7 було створено комісію з розслідування нещасного випадку, проте 24.03.2016р. ректором ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка прийнято рішення про продовження строків проведення розслідування до прийняття рішення в кримінальному провадженні №0001100, оскільки в діях ОСОБА_1, на думку відповідача, можуть вбачатися ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 , ч.1 ст.358, ч.2 ст.383 та ч.2 ст.384 Кримінального кодексу України, адже поданий позивачем висновок службового розслідування ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка від 22.06.2011р. містив явні ознаки фальсифікації та суттєво відрізнявся від оригіналу висновку, що містився в університеті, а саме на першому аркуші наданого ОСОБА_1 висновку у встановленому діагнозі було відсутнє речення «алкогольное опьянение» та на останньому аркуші текст вирівняно за лівим краєм та вказано, що «тілесні ушкодження були отримані у період проходження служби і пов'язані з виконанням службовим обов'язків» замість «не пов'язані з виконанням службових обов'язків», як зазначено в оригіналі. Тому відповідач звернувся до ГУ НП в Донецькій області про надання копій матеріалів кримінального провадження №0001100 для долучення до матеріалів розслідування нещасного випадку, однак 21.03.2016р. університет отримав відповідь про те, що матеріали кримінального провадження були передані до прокуратури для подальшого передання за підслідністю до ГУ НП в Луганській області, а інформація щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_1 зареєстрована в Журналі єдиного обліку Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУ НП в Донецькій області за №1353 від 09.03.2016р. та спрямована для долучення до матеріалів кримінального провадження №0001100. Відтак, встановити об'єктивні обставини травмування позивача до прийняття рішення в кримінальному провадженні не є можливим, внаслідок чого продовження терміну розслідування є правомірним. З огляду на вказане, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи позивача, представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є обов'язковість рішень суду.

Згідно з ч.1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Так, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2015р. у справі №818/3302/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016р., визнано протиправним та скасовано акт розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011р., за формою Н-5 від 21.05.2015р. та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 26.05.2015р., а також зобов'язано Луганський державний університет внутрішніх справ імені Є.О. Дідоренка повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 року з ОСОБА_1

На виконання рішення суду наказом ректора ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка №7 від 05.02.2015р. створена комісія з проведення розслідування нещасного випадку та призначено його повторне розслідування (а.с.43).

З метою отримання матеріалів кримінального провадження №0001100 для долучення до матеріалів розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 10.06.2011 р. у м. Луганську, університет надіслав запит до ГУ НП в Донецькій області, на який отримав відповідь (а.с.44), що зазначене кримінальне провадження для визначення підслідності було направлено до Костянтинівської міжрайонної прокуратури, тому надати копії вказаних матеріалів є неможливим (а.с.44-45).

В подальшому, на підставі рапорту завідувача відділення юридичного забезпечення майора міліції Сабірова Р.Ф. ректором ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка прийнято рішення про продовження строків проведення розслідування нещасного випадку, оголошеного наказом університету від 05.02.2016р. №7, до прийняття рішення в кримінальному провадженні №0001100, про що позивачу надіслано відповідне повідомлення (а.с.47-48).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач вирішив оскаржити його в судовому порядку.

Приймаючи рішення по суті, суд виходив з такого.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок №1346), який розроблено з метою регулювання питань, пов'язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Дія цього Порядку поширюється на з'єднання та військові частини Національної гвардії України, органи і підрозділи внутрішніх справ, навчальні заклади системи МВС України (п.1.2).

Відповідно до п.2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з п.2.2 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1 (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Пунктом 2.4 Порядку №1346 передбачено, що якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ (додаток 2).

Суд зазначає, що відповідно до п.3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Отже, за змістом вказаної норми термін розслідування нещасного випадку складає 3 доби після утворення комісії, який у випадку неможливості виконання комісією усіх дій, зазначених вище, з об'єктивних причин може бути продовжений відповідним керівником.

Судом встановлено, що підставою для продовження строків розслідування нещасного випадку у розглядуваній ситуації стало не прийняття рішення у кримінальному провадженні №0001100, про що свідчить зміст рапорту від 24.03.2016р. (а.с.47).

При цьому, ані в самому рапорті, ані в повідомленні про продовження строків розслідування нещасного випадку, надісланого на адресу позивача 25.03.2016р., не вказано, ані конкретного строку, на який продовжується таке розслідування, ані прийняття якого процесуального рішення у розумінні норм КПК України слід очікувати.

На переконання суду та з огляду на положення чинного законодавства, що регулює порядок розслідування нещасних випадків (у тому числі поранень) та ведення їх обліку, продовження строків їх розслідування допускається у формі тимчасового припинення здійснення перелічених у п.3.8 Порядку №1346 дій в разі неможливості комісії самостійно одержати інформацію, необхідну для встановлення обставин і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення).

Тимчасове припинення здійснення таких дій має наставати внаслідок їх відкладення на певний проміжок часу для отримання чітко визначеної інформації з обов'язковим зазначенням моменту, із настанням якого комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) продовжить свою роботу.

Проте, як слідує із копії рапорту від 24.03.2106р. та повідомлення відповідача від 25.03.2016р. №399, строк продовження визначений відповідачем не конкретною датою, а часом закінчення дії перешкод, що є підставою для невиконання комісією покладених на нею обов'язків, - прийняттям рішення у кримінальному провадження.

Отже, фактично університетом зупинено такий строк, що не передбачено положеннями Порядку №1346.

Водночас слід відмітити, що відповідачем не вжито всіх залежних від нього заходів, спрямованих на отримання матеріалів кримінального провадження №0001100, для долучення їх до матеріалів розслідування нещасного випадку, а саме відсутні докази звернення ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка із запитом щодо надання таких документів до Костянтинівської міжрайонної прокуратури, в яку згідно з листами Головного управління національної поліції в Донецькій області було направлене кримінальне провадження для передачі за підслідністю до Головного управління Національної поліції в Луганській області (а.с.44,75).

Щодо посилань представника відповідача на те, що в поясненнях ОСОБА_1 від 11.06.2011р., прийнятих слідчим Луганського міського управління ГУМВС України в Луганській області підполковником міліції Найдою А.В., та від 26.04.2015р., отриманих університетом від позивача, наведені різні обставини щодо отриманих ним тілесних ушкоджень 10.06.2011р., а також на те, що в кримінальному провадженні №0001100 вже були допитані в якості свідків ОСОБА_1 та двоє інших осіб з приводу обставин ДТП, в результаті якого позивач впав під колеса автомобіля, суд зазначає, що проведення процедури розслідування передбачає також опитування свідків, отримання пояснень від потерпілого, одержання інформації із закладів охорони здоров'я, тощо, при цьому суд зауважує, що комісія вправі опитувати свідків не лише тих, які вказав сам потерпілий, а й тих, яких вважає за потрібне сама, і не зобов'язана обмежуватись лише даними потерпілого та поданими ним документами.

Тобто відповідач не обмежений в можливості самостійно відібрати пояснення у цих осіб та витребувати необхідні документи, не чекаючи результатів кримінального провадження.

Дослідивши матеріали справи в частині порушення відповідачем пункту 3.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 р. № 1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003р. за №83/7404, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки Порядком №1346 не передбачено винесення письмового розпорядження чи наказу про продовження терміну розслідування нещасного випадку, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог в частині скасування наказу відповідача про проведення службового розслідування тільки після прийняття рішення по кримінальному провадженню та з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача визнати протиправною бездіяльність ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка щодо не проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 року з ОСОБА_1, у строк, передбачений Порядком №1346.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача провести службове розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 протягом 30 діб необхідно відмітити, що підставою для вчинення ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка дій у цей термін наведено наказ Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013р. №230, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2013р. за №541/23073, яким затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка не розповсюджує свою дію на спірні правовідносини.

Зокрема, ця Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні (п.1.1).

Тому її положення не застосовуються до спірного випадку.

Крім того, обов'язок своєчасного проведення розслідування нещасного випадку покладений на особу нормами чинного законодавства і не потребує додаткового підтвердження рішенням суду.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб'єктів владних повноважень покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування зроблених ним висновків чи прийнятих ним рішень.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено відповідно до ч.1,2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України правомірності не проведення розслідування нещасного випадку у встановлений законодавством строк, а вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Питання щодо присудження судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка про скасування наказу та зобов'язання вчинити дії -задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка щодо не проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 року з ОСОБА_1, у строк, передбачений "Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах МВС України", затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002р. №1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003р. за №83/7404.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 13.06.2016 року.

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова