Справа № 1570/248/2012
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/248/2012
Вважаю рішення апеляційного суду в частині залишення без змін постанови суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення податкового органу щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ «Миракод» необґрунтованим.
Так, згідно вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 07.12.2011 про справі №1-325/11 про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 205 ч. 2 КК України (фіктивне підприємництво) вбачається, що ОСОБА_1 рахувалась директором та головним бухгалтером ТОВ «Миракод», проте фінансово-господарською діяльністю ТОВ «Миракод» не займалась і нікого на це не уповноважувала, банківські рахунки для підприємства не відкривала, бухгалтерські документи та податкову звітність не складала та не підписувала.
Відповідно до вимог п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинописних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:
- дату та місце складання;
- назву підприємства, від імені якого складено документ;
- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, фактичне здійснення господарської операції саме зазначеним контрагентом позивача можуть підтверджувати у бухгалтерському обліку лише ті первинні документи, які відповідають всім наведеним вище умовам.
Таким чином, правильною є позиція апелянта (податкової інспекції) про те, що позивачем до складу валових витрат та амортизаційних відрахувань безпідставно віднесено витрати по первинним документам, які не мають юридичної сили та доказовості, оскільки на них відсутній підпис особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та підписані вони невідомо якою особою.
Відтак, в порушення пп. 5.3,9 п. 5.3 ст. 5 пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п. 144.1 ст. 144 Податкового кодексу України позивачем допущено заниження податку на прибуток.
Що стосується висновків суду 1-ї та 2-ї інстанції про те, що прийняття рішення Іллічівським міським судом Одеської області від 07.12.2011 про кримінальній справі №1-325/11 щодо визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 205 ч. 2 КК України та встановлені по цій кримінальній справі обставини не спростовують реальності здійснення позивачем господарських операцій із ТОВ «Миракод», то слід зазначити, що як вбачається з вироку суду, який набрав законної сили, ТОВ «Миракод» заздалегідь було створено для прикриття незаконної діяльності та не мало на меті реально займатись господарською діяльністю.
Наявність нібито належним чином оформлених первинних документів не може бути беззаперечною підставою для віднесення витрат до складу валових, адже необхідно підтвердження самого факту вчинення господарської операції між позивачем та саме ТОВ «Миракод».
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним судом України.
Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
Відтак, вироком суду, який набрав законної сили, встановлено, що єдина особа, що рахувалася працюючою у ТОВ «Миракод» ОСОБА_1 ніяких господарських операцій не оформляла та не здійснювала.
За таких обставин вважаю, що суди обох інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для повного задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Висотпромспецсервіс».
Суддя В.О.Скрипченко