Справа № 808/356/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2016 рокусправа № 808/356/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року по справі №808/356/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська охоронна компанія "Професійний захист" до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська охоронна компанія "Професійний захист" звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 09 листопада 2015 року № та №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставність висновків перевіряючих осіб щодо нереальності правочинів, укладених з ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР", ТОВ "СП СУЗІРРЯ" та вказував на реальність господарських операцій, за наслідками яких підприємством визначено податкові зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року адміністративний позов задоволено. Постанова суду мотивована необґрунтованістю та недоведеністю відповідачем тих обставин, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Такі висновки суд обґрунтував встановленими обставинами справи, які свідчать про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем, а також наявністю належним чином оформленими первинними документами, які підтверджують здійснені позивачем господарські операції, за наслідками яких підприємством визначено податкові зобовязання з податку на прибуток та з податку на додану вартість.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (правонаступником якої є Запорізька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС) подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "ДОК "Професійний захист" () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ "СП СУЗІРРЯ" (), ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" () їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.01.2014 по 28.02.2015ё за результатами якої складено Акт від 12.10.2015 № 125/08-29-2206/37902738.

В Акті перевірки зроблено висновок про порушення ТОВ "ДОК "Професійний захист" вимог:

1) підпунктів 14.1.36 та 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.10 статті 201 ПК України, Наказу №678 від 13.11.2013 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", що призвело до завищення ТОВ "ДОК "Професійний захист" податкового кредиту на суму ПДВ 999998 грн., сформованого від:

- ТОВ "СП СУЗІРРЯ" () на суму 750 000 грн., у тому числі по періодам за: листопад 2014 року на суму 250 000 грн.; грудень 2014 року на суму 250 000 грн.; січень 2015 року на суму 250 000 грн.;

- ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" () за лютий 2015 року на суму 249998 грн., що призвело до:

заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ (р.18) за листопад 2014 року на суму 250 000 грн., грудень 2014 року на суму 250 000 грн., січень 2015 року на суму 250 000 грн., за лютий 2015 року на суму 249 998 грн.;

завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахування залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (р. 18 - р. 21) (р. 25) за листопад 2014 року на суму 250 000 грн., грудень 2014 року на суму 250 000 грн., січень 2015 року на суму 250 000 грн., за лютий 2015 року на суму 249 998 грн.;

2) підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 450 000 грн., у тому числі по періодах: 2014 рік у сумі 450 000 грн.

З огляду на акт перевірки, такі висновки ДПІ обґрунтовані наступним.

Проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ "ДОК "Професійний захист" у податковому обліку відобразило господарські операції з ТОВ "СП СУЗІРРЯ" та ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР"

Вказані господарські взаємовідносини ДПІ вважає нереальними та такими, що не підтверджені належним чином оформленими первинними документами. Такі висновки ДПІ обґрунтовані отриманою від ДПІ у Куйбишевському районі м.Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області податкову інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за лютий 2015р. від 09.04.2015 №148/7/05-22-22-02-13-2, відповідно до якої та згідно з аналізом ЄРПН встановлено, що ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" до податкового кредиту за лютий 2015р. включено податкові накладні від ТОВ «ЛТД МКМ-ГРУПП» з номенклатурою товару:секція електродвигуна, свердло, фреза, шифер, щітки, виготовлення і поширення рекламних листівок, гайки, датчики та інш. При цьому встановлено, що відбувається реалізація іншого товару ніж було придбано у контрагента постачальника.

Крім цього, в Акті перевірки, ДПІ зазначає про те, що ТОВ "ДОК "Професійний захист" до перевірки не надано інформацію щодо транспортування товару, згідно договору від 27.02.2015р. №836/79, отриманого підприємством від ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР".

По взаємовідносинам позивача з ТОВ "СП СУЗІРРЯ", ДПІ в акті перевірки вказує на те, що відповідно наданим актам виконаних робіт від ТОВ "СП СУЗІРРЯ" позивачем було отримано послуги: фізична охорона об'єктів в листопаді 2014р., грудні 2014р., надання мобільних груп реагування у січні 2015р., в жодному акті не зазначено кількість працівників охорони, адреси розташування об'єктів охорони, тривалість послуг охорони.

Також, до перевірки не надано жодного супутнього, похідного документу необхідного для виконання умов договору, це зокрема; відмітки у журналі про облік працівників та ТОВ "СП СУЗІРРЯ", які здійснювали охорону об'єктів відповідно до договору та відповідно були присутніми на території об'єктів, що знаходились під охороною. Не надано схеми постів охорони, які виставлялися на даних об'єктів. Не надано журналу обліку-контролю забезпечення перепускного та внутрішньо-обєктового режиму щодо входу та виходу посадових осіб, робітників, відвідувачів (з фіксацією часу знаходження на роботі посадових осіб та робітників).

Крім цього, не надано, доказів на підтвердження того, що саме працівники ТОВ "СП СУЗІРРЯ" безпосередньо були та території охоронюваних об'єктів та здійснювали їх охорону.

Під час перевірки, ДПІ також використано отриману від ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області податкову інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки по ТОВ "СП СУЗІРРЯ" по взаємовідносинам з покупцями та постачальниками за період жовтень-грудень 2014р. від 19.02.2015р. №574/18-19-22.07/4, відповідно до якої не можливо підтвердити фактичне здійснення підприємством господарських операцій з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна.

З цих підстав, в акті перевірки ДПІ вказує на проведення ТОВ "СП СУЗІРРЯ" та ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання. За таких обставин, ТОВ "СП СУЗІРРЯ" та ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб.

З огляду на вищенаведене, ДПІ робить висновок, що операції по взаємовідносинам ТОВ "ДОК "Професійний захист" з ТОВ "СП СУЗІРРЯ" та ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" не мали реального товарного характеру.

На підставі акта перевірки 09 листопада 2015 року ДПІ прийняті податкові повідомлення - рішення:

- №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 499 997 грн. 00 коп., в т.ч. за основним платежем в розмірі 999 998,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 499 999 грн.

- №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 675 000 грн. 00 коп., в т.ч. за основним платежем 450 000,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 225 000,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаних податкових повідомлень-рішень є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржені рішення відповідача прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати (який був чинним на час відображення позивачем у податковому обліку спірних господарських операцій) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України ( в тій же редакції), витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при визначені оподатковуваного прибутку, визначені ст.139 ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у зв'язку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), понесення витрат, у звязку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

У свою чергу, пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об'єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із ч.2 ст.9 названого Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З цими нормами кореспондується також пп.2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особі, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції, може бути визнаний документ лише за умови наявності у ньому обов'язкових реквізитів, що визначені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 01 листопада 2014 року між ТОВ "СП СУЗІРРЯ" (Довірений) та ТОВ "ДОК "Професійний захист" (Довіритель) укладений договір на виконання робіт (надання послуг) №39/74, згідно з яким Довірений приймає на себе обов'язок забезпечити охорону об'єктів відокремлених підприємств: об'єктів Донецьких електричних мереж, об'єктів ПАО "ДТЕК "Дніпрообленерго" згідно вимог, встановлених Довірителем, виходячи з умов основних договорів. Вартість робіт (послуг), доручених Довіреному, за цим Договором складає 1500000 грн. у місяць, в тому числі НДС (т.1 а.с.76).

На підтвердження фактичного виконання сторонами умов договору позивачем до перевірки надані акти здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 21.11.2014, 30.11.2014, 31.12.2014р. та податкові накладні (т.1 а.с.77-179).

В актах здачі-прийняття робіт (наданих послуг) не конкретизовано зміст і обсяги виконаних господарських операцій, вони не містять відомостей про конкретні результати виконаних робіт (наданих послуг), обґрунтування вартості та одиниці виміру, кількість об'єктів, відносно яких здійснювалася охорона та місце їх розташування. В актах здачі-прийняття робіт (наданих послуг) зазначено лише загальну фразу «Фізична охорона об'єктів». Тобто, вказані акти не дозволяють ідентифікувати, які саме послуги у межах «охорони об'єктів», їх обсяг, були надані позивачу. Таким чином, зазначені акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) не можуть бути визнані первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

При цьому колегія суддів враховує, що ані до перевірки ані до суду позивачем не надано документів, які б могли підтвердити фактичне надання ТОВ "СП СУЗІРРЯ" послуг з охорони об'єктів. А саме, не надано жодного супутнього, похідного документу необхідного для виконання умов договору, це зокрема; відмітки у журналі про облік працівників та ТОВ "СП СУЗІРРЯ", які здійснювали охорону об'єктів відповідно до договору та відповідно були присутніми на території об'єктів, що знаходились під охороною. Не надано схеми постів охорони, які виставлялися на даних об'єктів. Не надано журналу обліку-контролю забезпечення перепускного та внутрішньо-об'єктового режиму щодо входу та виходу посадових осіб, робітників, відвідувачів (з фіксацією часу знаходження на роботі посадових осіб та робітників).

Таким чином, враховуючи встановлені перевіркою обставини, а також наявну податкову інформацію щодо здійснення ТОВ "СП СУЗІРРЯ" нереальних (безтоварних) операцій, з метою ухилення від сплати податків, контролюючий орган дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність формування позивачем витрати та податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "СП СУЗІРРЯ".

Щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що 27 лютого 2015 між ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" (Продавець) та ТОВ "ДОК "Професійний захист" (Покупець) укладений Договір №836/79, згідно з яким Продавець зобов'язується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар (комп'ютерна та офісна техніка, меблі), найменування, кількість, ціна яких вказані в товарних накладних (а.с.186-187).

З метою підтвердження фактичного виконання умов договору та поставки товару, до перевірки позивачем надано податкову накладну від №6207 від 27.02.2015 на суму ПДВ 249998,40грн. (а.с.188-189) та банківські виписки про розрахунки за поставлений товар.

Будь-яких інших документів, які б підтверджували фактичну поставку товарів, позивачем ані до перевірки ані до суду не надано. А саме, не надано документів, які б свідчили про транспортування товару від продавця до покупця, не надано доказів фактичної прийомки товарів від постачальника (довіреностей на отримання товарів, видаткових накладних тощо).

Отже, надані до перевірки позивачем документи не є достатніми доказами, які б підтверджували факт поставки товарів, оскільки сам факт наявності у позивача податкової накладної не є безумовним доказом реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР", тоді як для податкового обліку значення має сам факт поставки товарів тим постачальником, який зазначається в первинних документах на підставі яких сформовано данні податкового обліку.

Оскільки, позивачем не надано до перевірки документального підтвердження фактичної поставки товарів, їх використання у власній господарській діяльності, контролюючий орган дійшов обґрунтовано висновку про не підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій, у зв'язку з чим вказав на неправомірність формування податкового кредиту позивачем по цим операціям.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки ДПІ про те, що відображені позивачем у податковому обліку операції з ТОВ "СП СУЗІРРЯ", ТОВ "ГЕРМЕС-ТАУР" є непідтвердженими, у зв'язку з чим позивачем безпідставно віднесено до складу витрат та податкового кредиту витрати та суми податку на додану вартість по взаємовідносинам з цими контрагентами.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному дослідженні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року по справі №808/356/16 - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська охоронна компанія "Професійний захист" - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 01.07.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська