Справа № 592/1665/16-а
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/1665/16-а
Провадження №2-а/592/51/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Косолап М.М.,

за участю секретаря - Грох Т.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бондаря А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом і свої вимоги мотивує тим, що був звільнений з посади - судді та заступника голови Апеляційного суду Сумської області у зв'язку із заявою про відставку по досягненню 65 років, на виконання постанови Верховної Ради України № 2872-ІІІ від 29.11.2001 р. та наказу голови суду від 29.12.2001 р. № 17, з 2007 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачує відповідач. 21.01.2016 р. він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки Апеляційного суду Сумської області від 08.12.2015 р., згідно якої розмір матеріальної винагороди судді на посаді заступника голови Апеляційного суду Сумської області збільшився, а також просив не оподатковувати щомісячне довічне грошове утримання і повернути йому стягнуту суму податку за весь період. Проте відповідач листом від 02.02.2016р. № 201Ф відмовив. Вказує, що згідно довідки Апеляційного Суду Сумської області у працюючого заступника голови суду (посада, яку займав до виходу у відставку) розмір посадового окладу становить 15 158 грн. і надбавка за вислугу років при 70% становить 9378 грн. Таким чином, загальний розмір суддівської винагороди складає 25294 грн. 50 коп., без надбавки за таємність у розмірі 10%. Згідно довідки суду № 2 від 02.01.2014 р. його посадовий оклад був 13398 грн., за вислугу 37 років мав надбавку 10718 грн, тобто 90% від винагороди працюючого судді, 5% надбавка за адмінпосаду - 669 грн. 90 коп., надбавка за таємність 10% - 1339 грн. 80 коп., що разом становить 26126 грн. 10 коп. У зв'язку з підвищенням матеріальної винагороди судді на відповідній посаді (посада заступника голови суду) з 01.09.2015 р. мав би при посадовому окладі 15158 грн. надбавку за вислугу 37 років у розмірі 90% - 14874 грн. 40 коп., надбавка за адмінпосаду 5% - 757 грн. 90 коп., що в сумі становить 30790 грн. 20 коп. Тобто після проведеного перерахунку відповідач повинен платити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 30790 грн. 20 коп., без обкладення податком. Відмова відповідача у цьому є неправомірною. Просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання, у зв'язку зі зміною грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді (заступника голови Апеляційного суду Сумської області); зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді згідно довідок Апеляційного суду Сумської області № 2 від 02.01.2014 р. і № 10 від 08.12.2015 р.; стягнути з відповідача на його користь, починаючи з 01.09.2015 р. по 01.01.2016 р. одноразово за 4 місяці (по 4664,80 грн. за кожен міс.) 18656,80 грн.; зобов'язати відповідача виплачувати починаючи з 01.02.2016 р. щомісячно по 30790,00 грн. без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги з наведених підстав підтримав у повному обсязі і просив задовольнити. Зазначив, що в наданій Апеляційним судом Сумської області довідці помилково вказано, що надбавка за вислугу років становить 70 %, він має 37 років вислуги років, тому надбавка повинна становити 90 %, іншої довідки на його звернення йому не надано. Відповідні довідки є у відповідача в пенсійній справі, правомірність його вимог підтвердив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 р. Просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання, у зв'язку зі зміною грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді - заступника голови Апеляційного суду Сумської області; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді починаючи з 01.09.2015 р., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; стягнути з відповідача на його користь, починаючи з 01.09.2015 р. по 01.01.2016 р. одноразово за 4 місяці 18656,80 грн. - різницю у відсотках за надбавку за вислугу років; зобов'язати відповідача виплачувати починаючи з 01.02.2016 р. щомісячно по 30790,00 грн. без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У судовому засіданні представник Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області - Бондарь А.О. позовні вимоги не визнав, у задоволенні адміністративного позову просив відмовити. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку та з 01.01.2007 р. отримує довічне грошове утримання призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон). Статтею 141 Закону не передбачено проведення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів, крім суддів Конституційного суду. Вказав, що позивач з заявою передбаченою законом про здійснення перерахунку пенсії не звертався, подана ним заява розглядалася у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Просив врахувати, що рішення КСУ від 08.06.2016 р. підлягає застосуванню з моменту його прийняття і не розповсюджується на правовідносини, які виникли до цього.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає адміністративний позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України № 2872- ІІІ від 29.11.2001 р. ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. Позивач займав посаду заступника голови Апеляційного суду Сумської області.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Сумському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області і з 01.01.2007 р. отримує довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З 01.04.2016 р. діє Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, яке є правонаступником усіх прав та обов'язків припиненого Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (у редакції, чинній на час виходу позивача у відставку) кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді, у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічна норма зберігалась і у ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону від 07.07.2010 р. № 2453- VI. Внаслідок прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 р. було збільшено розмір матеріального забезпечення працюючим суддям та, як наслідок, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Таким чином, фактично звуження змісту та обсягу статусу суддів не відбулося.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод ( ч. 3 ст. 22 Конституції України).

За змістом ст. 58 Конституції України закон, який звужує зміст та обсяг існуючих прав зворотної сили не має.

Відповідно до Довідки про суддівську винагороду працюючого заступника голови суду Апеляційного суду Сумської області № 110 від 08.12.2015 р. суддівська винагорода працюючого заступника голови суду станом на грудень 2015 р. склала 25294,50 грн., у тому числі: посадовий оклад - 15158,00 грн.; вислуга років 70 % - 9378,60 грн.; надбавка за адмінпосаду 5 % - 757,90 грн. (а.с. 18).

21.01.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах із заявою про проведення перерахунку розміру його щомісячного довічного грошового утримання з урахування підвищення розміру грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, згідно довідки № 110 від 08.12.2015 р., просив не оподатковувати його щомісячне довічне грошове утримання та повернути стягнуті суми податку за весь час утримання. При цьому позивач надав довідку № 10 від 08.12.2015 р. Апеляційного суду Сумської області (а.с. 15).

Листом від 02.02.2016 р. № 201-Ф Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах відмовило у задоволенні вищевказаної заяви ОСОБА_1 з посиланням на те, що нормами ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус судів» не передбачено проведення перерахунків щомісячного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів, крім суддів Конституційного суду (а.с. 16).

На недопустимість звуження гарантій незалежності суддів, до яких відносяться належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів, зокрема і суддів у відставці, у своїх рішеннях, які мають преюдиціальне значення, неодноразово наголошував і Конституційний Суд України (Рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, 08.06.2007 р. № 4-рп/2007, 14.12.2011 р. №18- рп/2011, 03.06.2013 р. № 3-рп/2013, 08.06.2016 р. № 4-рп/2016).

Так, у рішеннях Конституційного Суду України від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002, 01.12.2004 р. № 19-рп/2004, 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості.

У рішенні від 03.06.2013 р. Конституційний Суд України вказав на те, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» змінено визначений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного утримання суддів, залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів. Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Верховний Суд України у постановах від 17.03.2015 р. (справа № 21-371а14, №21-429а14), від 09.06.2015 р. (справа № 21-472а15) зробив аналогічний правовий висновок щодо обмеження грошового утримання судді зазначивши, що оскільки за змістом п. 4 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 воно має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень, законів, визнаних неконституційними, то право на одержання довічного грошового утримання без обмеження розміру такого виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 р. внесено зміни до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції від 12.02.2015 р. № 191-VІІІ, згідно з якими ч. 3 цієї статті передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Вказаними змінами до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції від 12.02.2015 р. встановлено обмеження рівня матеріального забезпечення суддів у відставці, ніж це було передбачено законодавством до внесення таких змін і існувало на час набуття позивачем права на відставку та призначення йому довічного грошового утримання в максимальному розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого судді.

Конституційний Суд України Рішенням від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

При цьому, Конституційний Суд України у пункті 4 резолютивної частини вищевказаного рішення вказав порядок виконання цього рішення: частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів У країни щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Отже, посилання відповідача на положення ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 - VIІ від 24.12.2015 р. як на відсутність підстави для проведення перерахунку щомісячного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів суперечить Конституції України, наведеним Рішенням Конституційного Суду України та іншим законодавчим актам в частині, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, довічне грошове утримання суддям у відставці.

Апеляційний суд Сумської області на запит суду листом від 21.03.2016 р. № 03-06/27 повідомив, що суддівська винагорода працюючого заступника голови суду станом на 01.09.2015 р. становила 29558,10 грн.: посадовий оклад 15158,00 грн.; надбавка за вислугу років при стажі роботи більше 35 років 80 % від посадового окладу -12126,40 грн.; надбавка за адміністративну посаду 5% від посадового окладу - 757, 90 грн.; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 10 % посадового окладу - 1515,80 грн. На час виходу у відставку заступник голови суду ОСОБА_1 мав надбавку за вислугу років 40 % від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас відповідно до п. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2862-ХІІ (а.с. 38).

Згідно довідки Апеляційного суду Сумської області № 2 від 02.01.2014 р., яка перебуває в матеріалах пенсійної справи і на підставі якої на виконання рішення суду відповідач здійснив позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 17) надбавка позивача за вислугу років - 37 років становила 80% від окладу.

Згідно Довідки про розмір пенсії ОСОБА_1 останньому нарахований розмір щомісячного довічного утримання, у тому числі: основний розмір утримання (90% від середнього заробітку 26126,10 грн, підвищення до пенсії як дитині війни, індексація пенсії - з вересня 2015 року (в межах позовних вимог) становить 23757,38 грн. (а.с. 40).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Тобто, вказана у Довідці про суддівську винагороду працюючого заступника голови Апеляційного суду Сумської області № 110 від 08.12.2015 р. вислуга років 70 % - 9378,60 грн., не відповідає вислузі років позивача, яка з урахуванням стажу роботи 37 років становить 80 відсотків посадового окладу і з такого розрахунку вислуги років відповідач здійснює позивачу виплату пенсії.

Відтак, у зв'язку з збільшенням розміру грошового утримання діючих суддів, щомісячне довічне грошове утримання позивача повинно становити 90 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з посадового окладу заступника голови Апеляційного суду Сумської області, зазначеного в довідці Апеляційного суду Сумської області від 08.12.2015 року № 10 - 15158,00 грн., надбавки за вислугу років (37 років) - 12126,40 грн., надбавки за адміністративну посаду 5% від посадового окладу - 757, 90 грн.; надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 10 % посадового окладу - 1515,80 грн.

Тобто, щомісячне довічне грошове утримання позивача повинно становити з 01.09.2015 р. 90 % від 29558,10 грн. грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді.

Проте судом встановлено, що незважаючи на зміну грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді заступника голови Апеляційного суду Сумської області, яку займав позивач, ОСОБА_1 виплачується щомісячне довічне грошове утримання без здійснення відповідного перерахунку.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача, про те, що позивач не звертався до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, оскільки ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок пенсії до якої долучив відповідну довідку, розгляд цієї заяви суб'єктом владних повноважень в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії.

З огляду на встановлені факти та наведені норми права, суд дійшов висновку, що матеріальні та соціальні гарантії судді у відставці, позивача по справі, які були встановлені на день його виходу у відставку, станом на 29.11.2001 року, не можуть бути скасовані ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів, а тому необхідно дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Сумах) щодо відмови позивачу здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання в зв'язку зі зміною грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді - заступника голови Апеляційного суду Сумської області слід визнати неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити з 01.09.2015 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з посадового окладу заступника голови Апеляційного суду Сумської області, зазначеного в довідці Апеляційного суду Сумської області від 08.12.2015 року № 10 - 15158,00 грн., надбавки за вислугу років (37 років) - 12126,40 грн., надбавки за адміністративну посаду 5% від посадового окладу - 757,90 грн.; надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 10 % посадового окладу - 1515,80 грн., з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача починаючи з 01.09.2015 р. по 01.01.2016 р. одноразово за 4 місяці (по 4664,80 грн. за кожен міс.) 18656,80 грн., з розрахунку вислуги років 90 %, оскільки зазначена сума обрахована позивачем у зв'язку з помилкою допущеною у Довідці про суддівську винагороду працюючого заступника голови Апеляційного суду Сумської області № 110 від 08.12.2015 р., де вислуга років вказана 70 % - 9378,60 грн., а вислуга років позивача становить - 80%. Дане порушене право позивача суд задовольняє шляхом здійснення перерахунку за вказаний період щомісячного довічного грошового утримання.

Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача виплачувати щомісячно позивачу, починаючи з 01.02.2016 р. по 30790,00 грн. без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, суд вважає необґрунтованими і таким, що задоволенню не підлягають, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування щомісячного довічного грошового утримання замість органу, якому надані такі повноваження.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС України на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України на користь витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн 20 коп. відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69-71, 94, 160 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку зі зміною грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді - заступника голови Апеляційного суду Сумської області - неправомірними.

Зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити з 01.09.2015 року перерахунок ОСОБА_1 та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з посадового окладу заступника голови Апеляційного суду Сумської області, зазначеного в довідці Апеляційного суду Сумської області від 08.12.2015 року № 10 - 15158,00 грн., надбавки за вислугу років (37 років) - 12126,40 грн., надбавки за адміністративну посаду 5% від посадового окладу - 757, 90 грн.; надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 10 % посадового окладу - 1515,80 грн., з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В іншій частині вимог - відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 01.07.2016 року.

Суддя М.М. Косолап