Справа № 2а-9416/11/2670
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 жовтня 2011 року м. Київ№ 2а-9416/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Катющенка В.П., при секретарі судового засідання Тимошенко К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про дії та бездіяльність відповідача, які причинили значну матеріальну і моральну шкоду,

за участю:

від позивача не зявився (заява про розгляд справи за відсутності позивача);

від відповідача ОСОБА_2;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2011 року позовну заяву в частині позовних до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на підставі частини четвертої статті 18, пункту шостого частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України повернуто позивачу.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі № 2а-9416/11/2670, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до відмітки служби діловодства суду 20 вересня 2011 року представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України.

Клопотання обґрунтоване тим, що вказана справа не повинна розглядатися у порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом позовних вимог позивача є визнання неправомірними дій та бездіяльності Генеральної прокуратури України під час прийняття та організації перевірки доводів, що стосуються розслідування та судового розгляду кримінальної справи.

В судовому засіданні 26 жовтня 2011 року представник відповідача підтримала вказане клопотання. Додатково зазначила, що спрямовуючи скарги позивача до прокуратури обласного рівня відповідач керувався вимогами Кримінально-процесуального кодексу України та Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, представник відповідача вважала, що даний позов повинен розглядатися в порядку кримінального судочинства.

Вислухавши думку представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, предметом якого є визнання неправомірними дій та бездіяльності Генеральної прокуратури України під час прийняття і організації перевірки доводів, що стосуються розслідування та судового розгляду кримінальної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем додані звернення, в тому числі на адресу відповідача, від 12 березня 2011 року № 11-41, 28 лютого 2011 року № 11-35, 10 лютого 2011 року № 11-12, з яких вбачається, що останні подавалися у порядку ст. ст. 94, 97, 98 КПК України, та в яких позивач, серед іншого, просив порушити кримінальні справи відносно членів ОПЗ, прокурорів прокуратури Ленінського району, які беруть участь у розгляді кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка знаходиться у провадженні Ленінського районного суду м. Луганська.

Вказані звернення відповідачем надіслані до прокуратури Луганської області для організації перевірки при підтриманні державного обвинувачення у ході судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 275 КПК України розгляд справи проводиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред?явленого їм обвинувачення. У разі необхідності доповнити чи змінити пред?явлене обвинувачення або порушити кримінальну справу по новому обвинуваченню чи до нових осіб суд додержується правил, встановлених ст. ст. 276, 277, 278 КПК України.

Згідно з положеннями статті 278 КПК України суд, встановивши під час судового слідства, що злочин вчинила будь-яка особа з осіб, не притягнутих до кримінальної відповідальності, за клопотанням прокурора, потерпілого або його представника виносить мотивовану ухвалу, а суддя постанову, якими про вчинення злочину повідомляє прокурора або направляє все провадження у справі для проведення досудового слідства чи дізнання.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 ст. 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 (справа щодо конституційності ст. 248-3 ЦПК) зазначено, що "кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів".

Як зазначалося вище, позивач звертався до Генеральної прокуратури України в порядку статей 94, 97, 98 КПК України з вимогами порушити кримінальні справи відносно членів ОПЗ, прокурорів прокуратури Ленінського району, які беруть участь у розгляді кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка знаходиться у провадженні Ленінського районного суду м. Луганська.

Главою 8 (статті з 94 по 100) КПК України визначено порядок порушення кримінальної справи. Заяви і повідомлення про злочин передбачені статтею 95, а обовязковість прийняття заяв і повідомлень про злочини і порядок її розгляду статтею 97 цього Кодексу.

Статтею 97 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню (ч. 1). По заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: порушити кримінальну справу; відмовити в порушенні кримінальної справи; направити заяву або повідомлення за належністю (п.п.1-3 ч. 2). Коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів (ч. 4).

Зважаючи на приписи ст. 97 КПК України, яка регламентує діяльність компетентних органів та осіб щодо розгляду заяв про злочини, правову позицію Конституційного Суду України (Рішення від 23 травня 2001 року №6-рп/2001), положення ст. 17 КАС України, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини врегульовані спеціальним законодавством, на підставі якого здійснюють свою діяльність прокурори, відповідно їх діяльність щодо розгляду заяви позивача підлягає оскарженню до суду в порядку кримінального судочинства. Отже, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спірні правовідносини, тому позивачеві слід звернутись до загального суду згідно з положеннями КПК України.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалах від 22.09.2010 року, 28.07.2010 року, Верховного Суду України в постанові від 23 грудня 2009 року, де зазначено, що повноваження прокурора при отриманні заяви про злочин регламентовані нормами КПК України, тому це виключає можливість розгляду такого позову в порядку адміністративного судочинства.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Крім того, у спільному листі Вищого адміністративного суду України від 12.03.2011 року №334/8/13-11 та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.03.2011 року №259/0/4-11 вказано, що судам слід звернути увагу на те, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин вимоги заявника про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів дізнання, слідства та прокуратури під час організації перевірки заяв і повідомлень про злочини повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 157 КАС України суд розяснює позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загального суду в порядку кримінального судочинства.

Згідно ч. 3 ст. 157 КАС України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі № 2а-9416/11/2670 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про дії та бездіяльність відповідача, які причинили значну матеріальну і моральну шкоду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Катющенко