Справа № 299/1099/16-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року № 876/4175/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу голови Виноградівської районної ради Закарпатської області Любки Віталія Володимировича на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2016 року про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_2 до голови Виноградівської районної ради Закарпатської області Любки Віталія Володимировича, Виноградівської районної ради Закарпатської області про визнання дій протиправним, визнання рішень нечинними та їх скасування, -

встановив:

06.05.2016 ОСОБА_2 звернулася в суд із адміністративним позовом у якому просить: визнати протиправними дії голови Виноградівської районної ради Закарпатської області Любки В.В. щодо порушення процедури розгляду проектів рішень від 17.03.2016 №№ 116, 128 та невинесення цих рішень на обговорення третьої сесії сьомого скликання; визнати нечинними та скасувати рішення Виноградівської районної ради Закарпатської області від 17.03.2016 № 116 «Про внесення змін до рішення районної ради від 15.01.2016 № 54 «Про районний бюджет на 2016 рік (нова редакція)» та від 17.03.2016 № 128 «Про структуру і чисельність виконавчого апарату районної ради».

18.05.2016 позивач до суду подав клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, яке у судовому засіданні підтримав частково та просить заборонити відповідачам, до остаточного вирішення цієї справи, вчиняти дії щодо звільнення працівників Виноградівської районної ради Закарпатської області від 17.03.2016 № 128 без дозволу на це осіб, які звільняються.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20.05.2016 вказане клопотання задоволено повністю.

Із цією ухвалою суду не погодився голова Виноградівської районної ради Закарпатської області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову, а тому просить її скасувати та відмовити позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано правової позиції викладеної у п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» де зазначено, що забезпечуючи позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем, у зв'язку з чим фактично ухвалюється рішення по суті без розгляду справи по суті.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином про нього повідомлені, а тому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, виходив з того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками не погоджується, з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, як на підставу для забезпечення адміністративного позову (в підтриманій в судовому засіданні частині), посилається на те, що у разі не забезпечення позову відповідачем буде звільнено ряд працівників, внаслідок чого будуть порушені права позивача, як депутата районної ради на отримання належного організаційного, правового, інформаційного, аналітичного, матеріально-технічного забезпечення досвідчених та кваліфікованих працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно із частинами 3 та 4 цієї ж статті, способами забезпечення адміністративного позову є зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються та заборона вчиняти певні дії.

Правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, позивачем не надано жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, а сам факт оскарження актів індивідуальної дії (рішень районної ради), не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Також, не може бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що незабезпечення позову може призвести до звільнення працівників районної ради, оскільки це не свідчить про порушення прав саме позивача.

Крім цього, у п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року зазначено, що забезпечуючи позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб'єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов'язків, виплатою заробітної плати тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже, суд першої інстанції, заборонивши відповідачам звільнення працівників районної ради, тим самим вийшов за межі підстав забезпечення адміністративного позову передбачених ч. 1 ст. 117 КАС України, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала прийнята з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову, а тому така ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу голови Виноградівської районної ради Закарпатської області Любки Віталія Володимировича задовольнити повністю.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2016 року про забезпечення адміністративного позову у справі № 299/1099/16-а скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін