Справа № 428/3091/16-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 червня 2016 року м. Київ К/800/17315/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби територіального управління юстиції в Луганській області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив :

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконними дій заступника начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кудряшової Н.Є., визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження серія ВП № 13759291 від 15 січня 2010 року.

Судами встановлено, що постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 липня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області та зобов'язано відповідача відновити позивачу підвищення державної пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, починаючи з 22 травня 2008 року - 481 грн 00 коп, з 01 липня 2008 року - 482 грн 00 коп, з 01 жовтня 2008 року - 498 грн 00 коп, та з урахуванням частини 3 статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 22 травня 2008 року у сумі 3848 грн 00 коп, з 01 липня 2008 року у сумі 3856 грн 00 коп, з 01 жовтня 2008 року у сумі 3984 грн 00 коп. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області відновити підвищення позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року в сумі 360 грн 75 коп, з 01 липня 2008 року в сумі 361 грн 50 коп, з 01 жовтня 2008 року в сумі 373 грн 50 коп, з урахуванням частини 3 статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказана постанова суду набрала законної сили 15 жовтня 2009 року згідно з ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду.

14 липня 2009 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області видано виконавчий лист у справі № 2-а-1104/09, 16 липня 2009 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області винесено постанову ВП № 13759291 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого листа, а 15 січня 2010 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 13759291, у зв'язку фактичним виконанням у повному обсязі постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 липня 2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки з 23 липня 2011 року в Україні змінилось правове регулювання, на підставі якого позивачу здійснювалась виплата пенсії та інші соціальні виплати згідно з судовим рішенням, то постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 липня 2009 року підлягала виконанню до моменту внесення у чинне законодавство України змін, що встановлюють новий порядок обчислення та нарахування цих соціальних виплат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 02 червня 2015 року ( справа № 21-317а15).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому, зокрема, у рішеннях у справах "Аррас та інші проти Італії", "Сухобоков проти Росії".

У рішенні Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_3 протии України № 43331/12 від 03 червня 2014 року щодо невиконання рішення суду від 19 січня 2010 року про нарахування та виплату заявниці пенсії у розмірі, встановленому статями 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" після внесення у 2011 році змін до законодавства, Європейський суд з прав людини констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 19 березня 2013 року (справа № 21-53а13) та від 05 листопада 2013 року (справа № 21-293а13), виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка має виплачуватись постійно,один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії. Порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.

Оскільки у виконавчому документі не зазначено кінцевої дати, за якою боржник зобов'язаний вчинити певні дії, а вказана лише дата початку вчинення відповідних дій, у будь-якому разі існує певний період у часі, що розглядався судом як спірний, тобто період часу, за який суд встановив наявність порушеного права і який фактично закінчився ухваленням судового рішення у справі.

Таким чином, датою винесення постанови про закінчення виконавчого провадження може бути будь-яка дата, станом на яку здійснено відповідні виплати на виконання такого судового рішення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2016 року (справ № 21-3677а15).

Отже, на час звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 липня 2009 року виконана в повному обсязі, оскільки її подальша дія закінчилася з моменту внесення змін у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати позивача, тому відповідач правомірно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-1104/09, виданого 14 липня 2009 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, з підстав фактичного виконання судового рішення в повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Вимоги касаційної скарги мотивує тим, що постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 липня 2009 року у справі № 2-а-1104/09 не може вважатися такою, що виконана в повному обсязі, та підлягає подальшому виконанню. Крім того, у виконавчому листі не зазначено кінцеву дату здійснення перерахунку пенсії на його користь.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби територіального управління юстиції в Луганській області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак