Справа № 2а-2161/12/1370
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року № 2а-2161/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю представника позивача Стефак Т.В., представника відповідача Сенюк В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта» до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Галнафта" звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 30 грудня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки у позивача є в наявності всі підтверджуючі документи пов'язані із здійсненням господарської діяльності, тому вимог чинного законодавства позивач не порушував.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з тих підстав, що позивачем допущено порушення вимог податкового законодавства у зв'язку з не підтвердженням господарських операції, що зафіксовано у акті перевірки. Додатково зазначив, що обставини фіктивного підприємництва від імені ТзОВ «Присфа» встановлені вироком суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/81518/12 від 18.01.2016 року касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області - задоволено частково; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 року - скасовано; справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Державною податковою інспекцією у Дрогобицькому районі Львівської з 12.12.2011 р. по 16.12.2011р. проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Галнафта"код за з питань повноти декларування, нарахування та своєчасності сплати в бюджет податків і обов'язкових платежів в період 2008-2011 років під час взаємовідносин із ТзОВ "Присфа", про що 29.12.2011р. складено акт №913/23-1/34454281.

На підставі складеного за результатами перевірки акта відповідачем прийнято 30.12.2011 р. податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 128201 грн. (основний платіж - 102561 грн., штрафні (фінансові) санкції - 25646) та податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 102560 грн. (основний платіж - 82048 грн., штрафні (фінансові) санкції - 20512 грн.).

Підставою прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень є викладені в акті перевірки висновки про порушення позивачем:

- п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3, п.5.9 ст.5 Закону України від 28.12.94р. № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств"в редакції Закону України від 22.05.97р. № 283/97-ВР (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 102561 грн., в т.ч. за 3 квартали 2010 року на суму 102561грн.;

- пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 82048 грн., в т.ч. за жовтень 2010 року на суму 66531 грн. та за вересень 2011 року на суму 15517грн;

- ч. І ст. 203, 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочину з ТзОВ "Присфа" вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п.5 ст. 203 ЦК України).

Така позиція обґрунтована податковим органом тим, що податковий кредит та валові витрати підтверджені первинними документами, виписаними ТОВ "Присфа", що є підприємством з ознаками фіктивності. СВ ПМ ДПА у Львівській області від директора підприємства ОСОБА_4 отримано пояснення про те, що він був призначений директором за винагороду та не здійснював фінансово-господарської діяльності. Також в акті перевірки від 06.09.2011 № 6/23/22412468 викладено висновки про відсутність у цього підприємства умов для ведення господарської діяльності (основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, транспортних засобів), та у зв'язку з цим - про отримання податкової вигоди у вигляді безпідставного формування податкового кредиту.

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З матеріалів справи судом встановлено виписування позивачем ТзОВ "Присфа" рахунків на дизельне паливо №СФ-0000302 від 19.07.2010р., №СФ-0000321 від 26.07.2010р., №СФ-000351 від 13.08.2010р., №СФ-0000360 від 19.08.2010р., №СФ-0000383 від 13.08.2010р. (а.с.57-61), на підставі яких ТзОВ "Присфа" здійснило оплату за придбання дизельного палива що підтверджується підсумковими виписками по розрахунковому рахунку позивача (а.с.62-72).

У зв'язку з отриманням оплати позивач здійснив відпуск дизельного палива ТзОВ "Присфа" через уповноважену згідно довіреностей особу (а.с.78-82) за видатковими накладними №210705 від 21.07.2010р., №290703 від 29.07.2010р., №040803 від 04.08.2010р., №160803 від 16.08.2010р., №200801 від 20.08.2010р., №140904 від 14.09.2010р.. (а.с.72-77), та виписав ТзОВ "Присфа" податкові накладні №57 від 19.07.2010р., №98 від 26.07.2010р., №115 від 29.07.2010р., №42 від 13.08.2010р., №49 від 16.08.2010р., №62 від 19.08.2010р., №28 від 13.09.2010р. (а.с.89-95).

Транспортування дизельного палива від позивача до ТзОВ "Присфа" підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи товарно-транспортними накладними (а.с.83-88).

Судом встановлено, що дизпаливо реалізоване ТзОВ "Присфа", позивачем (придбавалось) від ВАТ "НПК "Галичина", з яким позивач перебуває у договірних відносинах (а.с.153-169) згідно видаткових накладних та податкових накладних

Відповідно до п. 5.1, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовими витратами виробництва та обігу є - сума будь - яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 цього ж Закону України до складу валових витрат включаються суми будь - яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 ст. 5 вищевказаного Закону України визначено, що не включаються до складу валових витрат витрати на виплату винагород або інших видів заохочень, пов'язаних з таким платником податку, фізичним чи юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу валових витрат підлягають фактичні суми виплат (заохочень), але не більші ніж суми, розраховані за звичайними цінами.

Не належать до складу валових витрат будь - які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Відповідно до пп. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 цього ж Закону України, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань.

Як передбачено пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у звітному періоді, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому такі суми повинні бути підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами, визначеними цим Законом).

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п.п.7.5.1 п. 7.5 вищезгаданого Закону вважається дата здійснення першої з подій: 1) або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; 2) або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, згідно Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до податкового кредиту витрати по податку на додану вартість у випадку придбання товарів (послуг), які не призначені для їх використання в господарській діяльності платника податку та у випадку відсутності податкової накладної.

Слід зазначити, що ТОВ «Галнафта» як на підставу реальності господарських операцій з контрагентом ТОВ «Присфа» надало на розгляд суду : податкові та видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, виписки по розрахункових рахунках, проте дані докази у їх сукупності не доводять товарності та реальності здійснених операцій між контрагентом.

Крім того, суд бере до уваги вирок Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2012 року, який вступив в законну силу 30 червня 2012 року, особу, яка притягалася до кримінальної відповідальності визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 205 ч. 2, 358 ч. 2, 358 ч. 3 Кримінального кодексу України і призначено покарання. Вказаним вироком було встановлено, що впродовж 2008 - 2011 років на рахунок ТОВ «Присфа» надходили кошти від суб'єктів господарювання як оплата за поставлені товари та послуги. Проте, посадова особа товариства спільно з невстановленими особами з метою сприяння в ухиленні від сплати податків цими господарюючими суб'єктами, отримані кошти знімав готівкою з використанням чеків або перераховував їх на власний рахунок в банківській установі. Також, з метою документального оформлення безтоварних операцій з придбання товарів, робіт, послуг від імені товариства складалися документи про нібито реалізацію товарів, робіт, послуг.

Згідно з ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 205 КК України, фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб'єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Як наслідок, суд на підставі вироку Галицького районного суду м.Львова від 14.06.2012 року у справі № 1304/2500/12 встановлено нереальність господарський операцій здійснених ТОВ "Присфа" з суб'єктами підприємницької діяльності у період з грудня 2007 року по березень 2011 року. Правочини ТОВ «Присфа» з його контрагентами не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а переслідували мету здійснення фіктивного підприємництва.

За таких обставин, наявність у ТОВ «Галнафта» документів на підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Присфа» не доводять змісту цих операцій та реальності їх здійснення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень надав суду достатні докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні, не підтверджені матеріалами справи, не доведені у судовому засіданні, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 94 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 04 липня 2016 року.

Суддя Гулкевич І.З.