Справа № 806/665/16
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м.Житомир справа № 806/665/16

категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

секретар судового засідання Талько А.М., Захарченко О.Є.,

за участю: представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про зобов'язання розглянути клопотання,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянути його клопотання (заяву) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти відповідне рішення відповідно чинного законодавства. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Проте, 04.03.2016 отримав лист № В-210/0-766/6-16 від 24.02.2016, яким відмовлено у наданні такого дозволу у звязку із запереченням Бистрицької сільської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою даної земельної ділянки, оформленої листом № 43 від 04.02.2016. Вважає посилання відповідача на лист № 43 неправомірним, оскільки сільська рада в силу приписів частини першої статті 122 Земельного кодексу України не наділена повноваженнями надавати дозвіл на виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Крім того, законодавством встановлені виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Таким чином, своїми діями Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області порушило його законні права та інтереси.

Позивач в судове засідання не зявився, просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідача заперечив проти розгляду позову в письмовому провадженні, в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмовому запереченні. Пояснив, що предмет спору відсутній, оскільки заяву позивача не розглянуто, а лист № В-210/0-766/6-16 від 24.02.2016 не є відмовою, а є розясненням про наявність підстав, що ускладнюють отримання земельної ділянки.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 13.01.2016 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою та доданими до неї документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а.с. 19).

24.02.2016 відповідачем на заяву надана відповідь, оформлена листом № В-210/0-766/6-16, в якій зазначено, що колегією Державного агентства земельних ресурсів України прийнято рішення №2/1 від 14.10.2014, згідно якого передбачається під час розгляду клопотань про надання дозволів на розробку документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у триденний строк з дня отримання відповідних клопотань надсилати органам місцевого самоврядування запити про висловлення позиції щодо можливості надання відповідного дозволу. В листі № 43 від 04.02.2016 Бистрицькою сільською радою заперечено у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки зазначена у клопотанні земельна ділянка, відповідно до рішення сільської ради № 215 від 06.06.2015, входить до загальної площі зарезервованої земельної ділянки загальною площею 19,5 га для учасників АТО, які проживають на території саме Бистрицької сільської ради. З метою уникнення можливої соціальної напруги позивачу запропоновано звернутись до Бистрицької сільської ради для отримання іншої земельної ділянки та повідомити про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області для прийняття відповідного рішення (а.с. 18).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до частини статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень частини першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно зі частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведені правові норми дають підставу для висновку, що громадянин, який бажає отримати у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, має звернутись до компетентного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність (в даному випадку - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області), у відповідь на клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою наділений правом: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Зі змісту листа відповідача № В-210/0-766/6-16 від 24.02.2016 не вбачається, що останній не відмовив у задоволенні заяви позивача, а лише повідомив про наявність певних перешкод для задоволення поданої заяви.

Суд акцентує увагу, що відповідь № В-210/0-766/6-16 від 24.02.2016 не містить відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, а тому посилання позивача в цій частині є необґрунтованим.

За змістом частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено його права, свободи або інтереси.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України - до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Так, ОСОБА_1 у прохальній частині позову, просить зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянути його клопотання (заяву) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти відповідне рішення відповідно чинного законодавства.

Однак, як вбачається зі змісту листа відповідача № В-210/0-766/6-16 від 24.02.2016, заява позивача від 13.01.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по суті не розглянута, що свідчить відсутність порушеного права та інтересів позивача. Представник відповідача у судовому засіданні нагошував, що на даний час заява ОСОБА_1 перебуває на розгляді в Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області, остаточне рішення по ній не прийнято.

На переконання суду, указаний лист відповідача свідчить про вжиття останнім заходів щодо належного розгляду заяв громадян, усунення перешкод для отримання кожним громадянином земельної ділянки, уникнення обставин, за яких декільком громадянам надається дозвіл на розроблення проекту землеустрою одних тих самих земельних ділянок.

З огляду на що, суд не вбачає протиправних ознак у діях відповідача, що виключає реалізацію обраного позивачем способу захисту порушеного права.

У відповідності до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність дій при розгляді заяви позивача. Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 21 червня 2016 р.