Справа № 812/348/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/348/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства Армопласт про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Позивач) до приватного акціонерного товариства Армопласт (далі Відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем за невиконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 15992,00 грн, яку треба було сплатити до 15 квітня 2016 року. Враховуючи вищевикладене, Позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення Відповідачем сплати адміністративно-господарської санкції з 16.04.2016 по 18.04.2016 з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 22% річних за кожен день прострочення. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача адміністративно господарську санкцію за 2015 рік у сумі 15992,00 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16.04.2016 по 18.04.2016 у розмірі 33,57 грн, разом 16025,46 грн.

В судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач у судове засідання повторно не прибув, повідомлений належним чином, правом надати заперечення не скористався.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд керується такими вимогами чинного законодавства

Судом встановлено, що Відповідач - приватне акціонерне товариство Армопласт (), зареєстрований у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів 04.09.2009 за № 44/129/306 Луганським обласним відділенням Фонду, що підтверджується інформацією, зазначеною у довідці про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 04.09.2009 № 173 (а.с. 15).

Відповідач є юридичною особою згідно витягу з ЄДРЮО та ФОП та зареєстрований за адресою: 93400, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 30/1 (а.с.42).

03.02.2016 до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від Відповідача надійшов звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік форми № 10-ПІ, з даних якого середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу (осіб) становить 37 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 0, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні становить 1 особу, фонд оплати праці штатних працівників складає 591000,70 грн, середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 15992,00 грн, сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів складає 15992,00 грн (а.с. 16).

На підставі даних поданого відповідачем звіту форми № 10-ПІ Позивачем зроблено висновок про незабезпечення Відповідачем працевлаштування 1 інваліда у 2015 році, оскільки на його підприємстві повинно бути створено 1 робоче місце, яке призначене для забезпечення працевлаштування інвалідів, проте не працювало жодного.

Відтак, Позивач вважає, що Відповідач повинен був самостійно обчислити та сплатити адміністративно-господарські санкції у сумі 15991,89 грн, виходячи з розміру середньої річної заробітної плати штатного працівника на підприємстві у 2015 році в строк до 15.04.2016 року.

У зв'язку з порушенням Відповідачем терміну сплати вказаних адміністративно-господарських санкцій, Позивачем на підставі приписів частини 2 статті 20 Закону № 875-XII нараховано пеню у загальному розмірі 33,57 грн.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520 (далі Порядок № 988), роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

Згідно пункту 2.1 зазначеного Порядку форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 лютого 2016 року у справі № 428/123/16-п, яка набрала законної сили, за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів ОСОБА_1, який є головою правління приватного акціонерного товариства Армопласт, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 188-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход Держави у розмірі 85 грн. Постанова набрала законної сили з 11.05.2016 року (а.с. 41).

Суд не приймає до уваги як належний доказ у справі надану позивачем постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки вона на стосується предмету розгляду у цій справі.

ОСОБА_2 міського центру зайнятості від 04.05.2016 № 13/06-1015 повідомлено, що Відповідачем до центру зайнятості інформація про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю за формою №3-ПН «Звіт про наявність вакансій» не надходила (а.с.30).

Таким чином проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до наступного.

Відповідно до частини восьмої статті 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266 (далі - Положення), є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (ідентифікаційний номер 13396264) зареєстроване юридичною особою 24.12.1991, є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів, і діє на підставі Положення про Луганське відділення Фонду соціального захисту інвалідів (а.с. 7-10).

Згідно з пунктом 5 Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (п.п. 1.1 п. 5); організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків (п.п. 1.2. п. 5); збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом (п.п. 1.4 п. 5); обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю (п.п. 1.5 п. 5).

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року №875-12 Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (далі - Закон № 875).

За змістом статті 20 Закону № 875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Таким чином, Позивач у справі - суб`єкт владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції у сфері соціального захисту інвалідів, в тому числі контроль щодо забезпечення інвалідів робочими місцями.

Статтею 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахуванням причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медиком - соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до частини другої, частини третьої статті 18-1 Закону № 875 рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною першою статті 19 Закону № 875 встановлено, що для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з частиною третьою статті 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Звіт форми № 10-ПІ повинен заповнюватись роботодавцями відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна) Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 № 42 (далі - Інструкція № 42).

Таким чином, за одне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не заняте інвалідами, Відповідач до 15.04.2016 повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 15991,89 грн.

04.03.2016 за № 377 Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів направлено лист на адресу Відповідача про усунення недоліків при виконанні звіту 10-ПІ за 2014 рік та за 2015 рік із зазначенням правильних показників по всім рядкам (а.с. 17).

Даний лист отриманий Відповідачем 09.03.2016, про що свідчить підпис уповноваженої особи на повідомленні про вручення поштового відправлення та не спростований Відповідачем оскільки останній відповіді на лист Позивача Відповідач не надав (а.с. 18).

Так само Відповідач не надав суду жодних доказів виконання нормативу створення робочих місць для інвалідів в 2015 році до матеріалів справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованою суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 15991,89 грн.

Згідно пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70 Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) (далі Порядок № 316), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

Згідно з пунктом 2.1 зазначеного Порядку форма звітності № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

На виконання вимог статей 11, 71 КАС України судом приймались заходи направлені на повне обєктивне зясування обставин по справі.

З матеріалів справи судом встановлено, що в порушення вимог пункту 2.1 Порядку № 316 в березні 2014 року Звіт про наявність вакансій за формою № 3-ПН Відповідачем не надано, а інформування про наявність робочих місць для працевлаштування інвалідів Відповідач у 2015 році не здійснювалось.

Аналіз вищевказаних положень дає підстави для висновку про те, що нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування інвалідів.

Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що Відповідачем у 2015 році не виконано норматив по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів, визначений статтею 19 Закону № 875.

Крім того, всі вищевказані докази у своїй сукупності свідчать про те, що Відповідач в 2015 році не вжив всіх заходів для недопущення порушення вимог Закону № 875.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях субєкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Суд вважає, що в даному випадку Відповідачем не були виконані вимоги Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина 2 статті 20 Закону № 875).

У відповідності із Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 № 223 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.2007 за № 552/13819, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій на 3 календарні дні відповідачу нарахована пеня в сумі 33,57 грн (а.с. 21). Розмір нарахованої пені відповідає вимогам частини 2 статті 20 Закону № 875.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги нормативно та документально обґрунтовані, узгоджуються з приписами діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється, оскільки відповідно до частини четвертої статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 17, 69, 70, 71, 87, 94, 98, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства Армопласт про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Армопласт (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, буд. 30/1) на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, місцезнаходження: 93000, Луганська область, м.Рубіжне, вул. Будьоного, буд. 28) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів у 2015 році у сумі 15991,89 (пятнадцять тисяч девятсот девяності одна) гривня 89 копійок та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 33,57 (тридцять три гривні) гривні 57 копійок на р/р 0080, ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, код ОКПО 37944909, код доходу 50070000.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 02 липня 2016 року.

Суддя ОСОБА_3