Справа № 820/2749/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"04" липня 2016 р. № 820/2749/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

Суддів Зінченка А.В., Панченко О.В.

за участю секретаря судового засідання Хмелівська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
про скасування наказів та поновлення на посаді ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просить суд: скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 1150-то від 21 вересня 2015 року та наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 69-к від 22 вересня 2015 року; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області; в частині поновлення на посаді постанову виконати негайно.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 1150-то від 21 вересня 2015 року та наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 69-к від 22 вересня 2015 року є такими, що видані з порушенням законів України, за відсутності законної підстави, та не відповідають вимогам частини 3 статті 2 КАС України, у зв'язку з чим мають бути скасовані, а позивач поновлений на публічній службі.

Представник відповідача - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідачів, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечуючи на адміністративний позов зазначив, що звільнення відбулось за угодою сторін. Позивач виявив бажання припинити трудовий договір саме за угодою сторін, тому на підставі власноруч написаної ним заяви виданий наказ про звільнення № 1150-то від 21.09.2015 року. Також зазначив, що позивач був ознайомлений з наказом про звільнення № 1150-то від 21.09.2015 року та наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 69-к від 22.09.2015 року, отримав трудову книжку, тобто, мав свідоме волевиявлення на звільнення саме за угодою сторін.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на законність дій відповідачів, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У запереченнях на адміністративний позов відповідач підтримав позицію Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також зазначив, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №69-к «Про звільнення ОСОБА_1» від 22.09.2015 року, датою звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області погоджено 22 вересня 2015 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 38-то «Про призначення ОСОБА_1» від 13.05.2015 року позивача було призначено на посаду заступника начальника Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, як такого, що успішно пройшов стажування на посаді, в порядку переведення з Апарату Верховної Ради України, а.с. 111.

21.09.2015 року в Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру була зареєстрована заява ОСОБА_1 про звільнення за угодою сторін без зазначення дати звільнення та дати підписання. Відповідно до резолюції, яка міститься на заяві, зазначено «До наказу» та міститься підпис без зазначення прізвища та ініціалів особи. а.с. 130.

Відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 1150-то «Про звільнення ОСОБА_1» від 21.09.2015 року, позивача звільнено з посади заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України. Суд зауважує, що в наказі відсутня погоджена дата звільнення, а.с. 63,125.

22 вересня 2015 року Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області було прийнято наказ № 69-к «Про звільнення ОСОБА_1» яким було оголошено наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 1150-то «Про звільнення ОСОБА_1» від 21.09.2015 року та визначено, що датою звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління Держгеокадастру за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП, вважати 22 вересня 2015 року. На оборотній сторінці наказу міститься розписка ОСОБА_1 про ознайомлення із наказом, без зазначення дати ознайомлення з наказом, а.с. 43.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Порядок проходження державної служби в Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру врегульовано положеннями Закону України "Про державну службу", Кодексу законів про працю України, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 (далі Положення про Держгеокадастр).

Відповідно до ст. ст. 2, ч.1 ст.21, 36, 38, 40, 41 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством. Підставою для припинення трудового договору, в тому числі, є угода сторін.

Законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв'язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку. Звільнення за угодою сторін означає, що роботодавцем та найманим працівником досягнуто спільної згоди щодо припинення трудового договору у визначений строк.

У наказі (розпорядженні) про звільнення за угодою сторін зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 статті 36 КЗпП України, дата звільнення, про яку домовлялися сторони. Отже, однією з ознак, характерних для звільнення за угодою сторін, тобто взаємного волевиявлення, є відсутність зобов'язань сторін виконувати будь-які процесуальні дії одна стосовно іншої у вигляді попередження, зобов'язання щодо працевлаштування, подання, погодження звільнення з відповідним органом тощо.

Таким чином, згода досягається виключно між сторонами трудового договору та не передбачає участі будь-якої третьої особи. Сторонами трудового договору відповідно до статті 21 КЗпП України є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Пункт 1 статті 36 КЗпП України, який є спеціальною нормою, що підлягає застосуванню до спірних відносин, достатньою правовою підставою для звільнення визначає досягнення згоди між сторонами трудового договору.

Статтею 30 Закону України "Про державну службу" передбачено, що підставами припинення державної служби є ті, що визначені у Кодексі законів про працю України.

При звільненні особи з публічної служби за загальними підставами, передбаченими КЗпП України, на цю особу поширюються гарантії, передбачені цим Кодексом, якщо інше прямо не визначено спеціальним законом.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП).

Таким чином, основними умовами угоди про припинення трудового договору за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення трудового договору та строк, з якого договір припиняється. Визначення ж дати звільнення за згодою сторін є обов'язковою умовою такого звільнення, оскільки сприяє свідомому волевиявленню працівника щодо звільнення з підстав, передбачених п.1 ст.36 КЗпП України, відсутність належного волевиявлення не дає підстав вважати наявність наміру працівника звільнитись саме за згодою сторін, а сама по собі проста згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення, також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін).

Крім того, згідно п. 18 вищезазначеної постанови Пленуму, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Таким чином, у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Судом встановлено, що позивачем власноруч написано заяву про припинення трудового договору за угодою сторін, що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. За результатами вивчення заяви про звільнення судом встановлено, що вказана заява зареєстрована 21.09.2015 року. Крім того, вказана заява містить суттєві недоліки, а саме вона не містить строку, з якого трудовий договір припиняється за взаємною згодою сторін та дати написання.

Вище зазначені обставини на думку суду свідчать про відсутність свідомого волевиявлення працівника щодо звільнення з підстав, передбачених п.1 ст.36 КЗпП України, в свою чергу відсутність належного волевиявлення дає підстави вважати про відсутність наміру працівника звільнитись саме за угодою сторін чи звільнитись на інших підставах.

Крім цього під час розгляду справи колегією суддів встановлено, що на заяві про звільнення міститься резолюція «До наказу» з підписом особи, без зазначення прізвища та ініціалів.

Відповідно до першого та другого абзаців п. 1 «Резолюція» підрозділу «Оформлення реквізитів документів» Розділу ІІ «Документування управлінської інформації» Інструкції з діловодства у Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру, розробленої на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади» та затвердженої наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 16.06.2015 року № 111, резолюція - це зроблений посадовою особою напис на документі, який містить стислий зміст прийнятого нею рішення щодо виконання документа. Резолюція складається з таких елементів: прізвище, ініціали (ініціал імені) виконавця (виконавців) у давальному відмінку, зміст доручення, строк виконання, особистий підпис керівника, дата.

Судом встановлено, що резолюція не містить ані дати поставлення такої резолюції (дати вчинення підпису), ані прізвища та ініціалів виконавців, ані будь-якої вказівки на погоджену дату звільнення.

Також не містить строку (дати), з якого припиняється трудовий договір і наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 1150-то від 21 вересня 2015 року. З огляду на вказані факти суд також приходить до висновку, що між сторонами у даному випадку не досягнуто згоди про звільнення позивача з підстав ст. 36 п.1 КЗпП України.

Враховуючи вище викладене , суд дійшов висновку, що угода сторін про звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України не була досягнута сторонами, що свідчить про протиправність наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 1150-то «Про звільнення ОСОБА_1» від 21.09.2015.

Отже, відповідач - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, у зв'язку із чим наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про звільнення ОСОБА_1 від 21.09.2015 № 1150-то, є протиправним та підлягає скасуванню.

Також судом встановлено, що 22 вересня 2015 року Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області було винесено наказ № 69-к «Про звільнення ОСОБА_1» яким було оголошено наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 1150-то «Про звільнення ОСОБА_1» від 21.09.2015 року та визначено, що датою звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління Держгеокадастру за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП, вважати 22 вересня 2015 року. Наказ підписано начальником Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Є.А. Оберемком.

Згідно пп.10 п.11 Положення про Держгеокадастр, голова Держгеокадастру призначає на посаду за погодженням з Віце-прем'єр-міністром України - Міністром регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства та звільняє з посади заступників керівників територіальних органів Держгеокадастру.

Отже, питання звільнення з посади заступників керівників територіальних органів Держгеокадастру відноситься до повноважень голови Держгеокадастру.

Суд зазначає, що саме між відповідачем - Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, як роботодавцем, та позивачем, ОСОБА_1, як працівником, існували трудові правовідносини.

Таким чином, судом встановлено, що у начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Є.А. Оберемка були відсутні законні повноваження як на видачу наказу № 69-к «Про звільнення ОСОБА_1» від 22.09.2015 року, так і на визначення в односторонньому порядку дати звільнення позивача з посади.

Отже, відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, у зв'язку із чим наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 69-к «Про звільнення ОСОБА_1» від 22.09.2015 року, є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, позовну вимогу про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді постанова підлягає до негайного виконання, відповідно до п. 3 частини 1 статті 256 КАС України

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про скасування наказів та поновлення на посаді - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 1150-то від 21 вересня 2015 року.

Скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 69-к від 22 вересня 2015р.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з 22 вересня 2015 року.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з 22 вересня 2015 року звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 04 липня 2016 року.

Головуючий суддя Спірідонов М.О.

Судді Зінченко А.В.

Панченко О.В.