Справа № 802/687/16-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 червня 2016 р. Справа № 802/687/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника третьої особи: Горобця Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про визнання протиправним та скасування запису

в с т а н о в и в :

В травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання протиправним та скасування запису.

Зазначив, що 06.09.2007 року між ним та АКБ "ТАС-Комерцбанк", для забезпечення виконання кредитного договору, укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачеві. У наступному АКБ "ТАС-Комерцбанк" 25.05.2012 року передав право вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги третій особі. 29.12.2012 року відповідачем до державного реєстру іпотек були внесені зміни обтяжень нерухомого майна позивача.

Позивач вважає такий запис протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки вчинений без додержання вимог чинного законодавства, а саме: вчинений не тим нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію; відсутній окремий нотаріально посвідчений додатковий договір про перехід права вимоги до договору іпотеки.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити на підставі та в межах заявлених позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До матеріалів справи надав заперечення на позовну заяву та копії документів, на підставі яких був вчинений спірний запис. У запереченнях зазначив, що зміни до запису вносяться на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої особи. Згідно п. 5 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором. Факт вчинення нотаріальної дії має місце лише при реєстрації речових прав на об'єкти нерухомого майна, а не при внесені змін до державного реєстру прав на нерухоме майно.

Представник третьої особи просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що, позивач посилається на вимоги законодавства, яке не було чинне на момент виникнення спірних правовідносин. Реєстрація змін умов іпотеки може вчинятися будь-яким нотаріусом, якому надано відповідне повідомлення. У правовідносинах щодо зміни кредитора та передачі права вимоги боргу з боржника, згода боржника не потрібна, відповідно не має необхідності укладати додаткову угоду до договору іпотеки. Крім цього, вчинення спірного запису нотаріусом ніяким чином не порушує права позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06.09.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (зміна назви на ПАТ «Сведбанк») та позивачем укладено кредитний договір № 0101/0907/71-063. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальник та банк уклали іпотечний договір від цієї ж дати, реєстровий номер 54, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. Згідно пункту 2 якого, іпотекодавець передав в іпотеку, належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

25.05.2012 року між банком та третьою особою укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, предметом якого є передача права вимоги станом на дату укладання такого договору Одночасно з відступленням прав вимоги до третьої особи переходять усі права банка за усіма договорами забезпечення. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., реєстраційний номер 1306.

29.12.2012 року третя особа надала відповідачеві повідомлення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою.

На підставі вказаного повідомлення відповідачем прийнято рішення про проведення державної реєстрації змін обтяження нерухомого майна іпотекою та здійснено заміну іпотекодержателя на третю особу, за наслідками чого, внесені відповідні зміни до Державного реєстру іпотек.

Не погоджуючись з вказаним записом позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо обґрунтованості підстав звернення позивача до суду слід зазначити наступне.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на грудень 2012 року, визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень.

У відповідності до вимог статті 2 Закону обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду по цій справі є правомірність проведення державної реєстрації саме обтяження, а не проведення державної реєстрації речових та інших прав.

Згідно вимог Закону порядок проведення державної реєстрації обтяжень відрізняється від порядку проведення державної реєстрації речових та інших прав.

Згідно статті 3 Закону інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місця розташування об'єкта нерухомого майна.

Статтею 9 Закону передбачено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Статтею 15 Закону визначений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно статті 16 Закону реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження.

Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу або посадової особи, якими встановлено обтяження, особи, в інтересах якої встановлено обтяження, уповноваженої ними особи.

Частиною 2 статті 19 Закону визначені підстави для державної реєстрації обтяжень, серед яких, зокрема, договори, укладені у порядку, встановленому законом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Аналіз наведених норм та взагалі вимог Закону доводить, що державна реєстрація обтяжень може проводитися у тому числі і нотаріусом, незалежно від місця розташування об'єкта нерухомого майна. Законом не передбачені будь-які спеціальні вимоги чи особливості щодо проведення державної реєстрації саме обтяжень.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2012 року до третьої особи перейшло право вимоги боргу від позивача на підставі відповідного договору. Але станом на момент укладання та посвідчення договору купівлі-продажу прав вимоги, тобто проведення нотаріальної дії, третя особа не зареєструвала обтяження, тобто не зареєструвала заборону розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка виникла на підставі вказаного договору.

Крім цього, редакція Закону станом на момент укладання вказаного договору (травень 2012 року) не передбачала право нотаріуса, які спеціального суб'єкта, на реєстрацію.

Лише у грудні 2012 року третя особа вирішила зареєструвати обтяження на нерухоме майно і звернулась до відповідача із відповідним документом.

Аналіз наданих до матеріалів справи документів свідчить про те, що відповідачем були у повному обсязі виконані вимоги діючого, на той момент, законодавства та прийнято правомірне рішення про державну реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та правомірно здійснена заміна іпотекодержателя з АКБ "ТАС-Комерцбанк" (зміна назви на ПАТ «Сведбанк») на третю особу і відповідно правомірно внесений запис про це до державного реєстру іпотек.

Суд звертає увагу на те, що на момент вчинення спірного запису Законом нотаріусам було надане право щодо проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, але фактичний доступ був наданий лише до вказаного державного реєстру іпотек.

Суд також зазначає, що під час судового розгляду справи позивачем не заперечувався той факт, що станом на грудень 2012 року він мав певну заборгованість по вказаному кредитному договору, договір іпотеки був діючим, відповідно правомірною була наявність обтяження щодо розпорядження та/або користування квартирою квартиру АДРЕСА_1.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на положення частини 9 статті 15 та абзац 4 частини 1 статті 16 Закону та відповідну незаконність проведення державної реєстрації прав нотаріусом, що не вчиняв нотаріальну дію, з огляду на наступне.

Згідно частини 9 статті 15 Закону державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

У відповідності до абзац 4 частини 1 статті 16 Закону заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію.

З наведеного дійсно вбачається, що під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном повинна бути проведена і державна реєстрація відповідних прав та їх обтяжень і саме тим же самим нотаріусом.

Але вимоги цих норм не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки сама нотаріальна дія з нерухомим майном була вчинена нотаріусом ще 25.05.2012 року, а саме - посвідчення договору купівлі-продажу прав вимоги. На той момент вказаних норм законодавства, що дозволяли нотаріусам здійснювати реєстраційні дії, не було. Спірна державна реєстрація обтяження, а не прав на нерухоме майно, була проведена вже пізніше - 29.12.2012 року, тобто після проведення нотаріальної дії. І як вже зазначалося, вимоги Закону на грудень 2012 року не містять вимог щодо необхідності проведення державної реєстрації обтяження тим же самим нотаріусом.

Крім цього, Законом передбачено, що державна реєстрація обтяжень навпаки проводиться незалежно від місця розташування об'єкта нерухомого майна.

За умови навіть якщо Законом було б передбачено, що державна реєстрація обтяження повинна проводитися тим же нотаріусом, то вказана норма суперечила б такому поняттю.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на відсутність окремого нотаріально посвідченого додаткового договору про перехід права вимоги до договору іпотеки, з огляду на наступне.

Умовами кредитного договору, іпотечного договору, вимогами Цивільного кодексу України та Закону України «Про іпотеку» передбачено, що перехід права вимоги боргу проводиться без згоди боржника, тобто позивача. У позовній заяві позивач також про це зазначає.

Вказаними документами та вимогами законодавства також не передбачена необхідність укладання додаткового договору про перехід права вимоги, оскільки укладання додаткового договору передбачає підписання такого договору обома сторонами. А факт підписання такого договору боржником (іпотекодателем) свідчить про його згоду на передачу права вимоги. А як вже зазначалося, надання чи отримання такої згоди не передбачено.

Крім того, у своїй правовій позиції, яка викладена у позовній заяві, позивач зазначає, про необхідність наявності інших документів, що підтверджують перехід інших речових прав на нерухоме майно. Саме таким документом є договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року.

Додатково суд наголошує на тому, що вчинення спірного запису про державну реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою не порушує ніяких прав позивача, оскільки, як вже зазначалося та не заперечувалось позивачем, з моменту укладання кредитного договору та іпотечного договору, тобто з 06.09.2007 року на квартиру позивача вже було накладено обтяження (заборона). Зміна іпотекодержателя не скасовує наявність такої заборони. У період з 06.09.2007 року позивач не має права розпорядження та/або користування вказаною квартирою.

У відповідності до вимог статті 6 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, з урахуванням вимог статті 71 КАС України, саме позивач повинен довести суду наявність свого порушеного права чи інтересу, за захистом якого він звертається до суду

У даному випадку, позивачем суду не доведена наявність порушеного права чи інтересу.

В свою чергу, частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За сукупністю наведених обставин, прийняття рішення та вчинення відповідного спірного запису відповідає переліченим у статті 2 КАС України критеріям, тобто прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович