Справа № 2а/1970/3771/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2016 р. м. Київ К/800/25881/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Тернопільського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про поновлення на публічній службі, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій відповідача неправомірними, визнання незаконними та скасування наказів від 29.03.2010р. №493 о/с про звільнення його з посади начальника УДАІ УМВС України в Тернопільській області, від 01.04.2011р. №75 о/с про призначення його на посаду старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції 1-го міського відділу Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області, від 23.09.2011р. №385 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, від 20.10.2011р. №1748, №1129 о/с, від 21.10.2011 №249 о/с про звільнення його зі служби в запас за порушення дисципліни, поновлення на посаді начальника управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області та стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу. Просив поновити строк звернення до суду.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2012р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.01.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

15.01.2013 року позивач звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови цього ж суду від 07.02.2012р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2013р. заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови цього ж суду від 07.02.2012р. залишено без розгляду згідно п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС України у зв'язку з її відкликанням.

17.01.2013р. позивач звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови цього ж суду від 21.11.2012р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014р. закрито провадження за заявою позивача про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали цього ж суду від 21.11.2012р., як помилково відкрите.

17.10.2014р. позивач звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови цього ж суду від 07.02.2012р. та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012р. за нововиявленими обставинами. Просив прийняти нову постанову, якою вказані рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

В обґрунтування заяви позивач посилався на те, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились апеляційний та касаційний суди, виходив з того, що позивачем безпідставно і умисно не виконувався наказ УМВС України в Тернопільській області від 01.04.2011р. №75 о/с, проте, оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р. цей наказ було скасовано, а тому це є істотною обставиною та підставою для перегляду у зв'язку із нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2012р. та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012р., оскільки на час розгляду справи судам не було відомо про незаконність наказу від 01.04.2011р. №75 о/с.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.12.2014р. в задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2015р. ухвалу суду першої інстанції від 17.12.2014р. скасовано, прийнято нову постанову, якою заяву позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2012р. скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області від 23.09.2011р. № 382, наказ МВС України від 20.10.2011р. № 1748, наказ МВС України від 20.10.2011р. № 1129 о/с, наказ УМВС України в Тернопільській області від 21.10.2011р. №249 о/с.

Поновлено позивача на роботі в органах внутрішніх справ ГУ МВС у Тернопільській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, апеляційний суд виходив з того, що оскільки наказ від 01.04.2011р. №75 о/с скасований постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р., а тому звільнення позивача з органів внутрішніх справ є протиправним. Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акту, то вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові.

З таким рішенням апеляційного суду не погодились відповідачі, подали касаційні скарги, в яких посилаються на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просять скасувати постановлене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах.

19.03.2010р. позивач звернувся із рапортом про звільнення його з посади начальника УДАІ УМВС України в Тернопільській області.

Наказом МВС України від 29.03.2010р. №493 о/с позивача звільнено із займаної посади та залишено в розпорядженні УМВС України в Тернопільській області.

Після цього, з 29 березня 2010 року по березень 2011 року, позивач перебував в розпорядженні УМВС України в Тернопільській області та на будь-яку посаду не призначався.

Наказом начальника УМВС України в Тернопільській області від 01.04.2011р. №75 о/с у зв'язку із службовою необхідністю позивача призначено на посаду старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції 1-го міського відділу міліції Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області.

У зв'язку із не виходом позивача на службу у період з 04.04.2011р. по 23.09.2011р., відповідачем проведено службове розслідування по факту відсутності позивача протягом тривалого часу без поважних причин на службі, за результатами якого наказом начальника Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області від 23.09.2011р. №382 йому оголошено догану.

В подальшому наказом МВС України від 20.10.2011р. №1748 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача звільнено з органів внутрішніх справ України на підставі пункту 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Даний наказ було реалізовано наказом МВС України від 20.10.2011р. №1129 о/с.

На виконання наказів від 20.10.2011р. №1748 та від 20.10.2011р. №1129 о/с, наказом начальника УМВС України в Тернопільській області від 21.10.2011р. №249 о/с позивача звільнено з ОВС України.

Не погоджуючись із прийнятими відповідачами наказами від 29.03.2010р. №493 о/с, від 01.04.2011р. №75 о/с, від 23.09.2011р. №282, від 20.10.2011р. №1748, від 20.10.2011р. №1129 о/с та від 21.10.2011р. №249 о/с позивач звернувся до суду із позовом.

Відповідно до уточненої позовної заяви (т.1 а.с.97-99) в обгрунтування своїх вимог позивач, серед іншого, посилався і на обставини, які на його думку свідчать про незаконність наказу від 01.04.2011р. №75 о/с, зокрема, оскільки він винесений в період його тимчасової непрацездатності, а також з порушенням відповідачем вимог пункту 45 та підпунктів «а», «в», «г» пункту 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Аналогічні за змістом доводи та висновки містяться у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р., на яку позивач також посилається у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

За правилами пункту першого частини другої статті 245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є лише ті істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В свою чергу, обставини щодо незаконності наказу від 01.04.2011р. №75 о/с, на які позивач посилається як на нововиялені, на час розгляду справи і постановлення судового рішення, про перегляд якого подано заяву, були відомі заявнику, про що він зазначав у заяві про уточнення позовних вимог, в зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що такі обставини не є нововиявленими в розумінні частини другої статті 245 КАС України, а тому рішення апеляційного суду про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами не можна визнати обгрунтованим.

Інших обставин, вичерпний перелік яких визначений частиною 2 статті 245 КАС України, які могли бути підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, позивачем не приведено.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції, яке скасовано помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2015р. у даній справі скасувати, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.12.2014р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський