Справа № 2-а-569/10/1522
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2010-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2010 р.Справа № 2-а-569/10/1522

Категорія: 2.30Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Одеської міської ради, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_7 житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, третіх осіб на стороні позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання незаконним та скасування його, зобовязання вчинити певні дії -

встановила:

У грудні 2009 року ОСОБА_5, ОСОБА_11 звернулися до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання рішення Одеської міської ради від 05.04.2007року № 1173- V «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса»невідповідним законодавству України для мешканців багатоквартирних будинків, які знаходяться на балансі Одеської міської ради та скасування його невідповідних частин та про зобов'язання Одеської міської ради прийняти рішення про призначення виконавців житлово-комунальних послуг для мешканців багатоквартирних будинків згідно з Порядком, затвердженим Наказом Держжитлокомунгоспом України № 60 від 25.04.2005року та ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

21.06.2010 року позивачами було збільшено розмір позовних вимог та позовні вимоги були викладені в наступній редакції:

- визнати рішення Одеської міської ради від 05.04.2007 року № 1173- V «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса»невідповідним законодавству України для мешканців багатоквартирних будинків, які знаходяться на балансі Одеської міської ради та скасувати його;

- зобов'язати Одеську міську раду прийняти рішення про призначення виконавців житлово-комунальних послуг для мешканців багатоквартирних будинків згідно з ст. 21,29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядком, затвердженим Наказом Держжитлокомунгоспом України № 60 від 25.04.2005 року та оприлюдненим 18.10.2005 року у печатному органі Одеської міської ради газеті «Одеський вісник»№ 233 проектом рішення Одеської міської ради «Про призначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси»з врахуванням рішення Одеської міської ради № 1165-У від 05.04.2007 року згідно якого КП «Житлово-комунальний сервіс»є правонаступниками КП «Дирекція єдиного замовника»;

- зобов'язати Одеську міську раду забезпечити дотримання балансоутримувачами житлового фонду м. Одеси вимог ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»щодо укладення зі споживачами мешканцями багатоквартирних будинків Типових договорів про надання житлово-комунальних послуг, затверджених постановами Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року зі змінами постанови № 933 від 03.09.2009 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та затвердження типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», № 529 від 20.05 2009 року з доповненнями постанови № 937 від 03.09.2009 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», № 1357 від 26.07.1999 року зі змінами постанови КМУ № 731 від 17.07.2009 року «Про затвердження правил користування електричною енергією для населення»№ 938 від 05.07.2006 року «Про затвердження типового договору про надання населенню послуг з газопостачання».

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що рішення Одеської міської ради від 05.04.2007 року № 1173-У було прийнято всупереч ст. ст. 21, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.1.3.4 Наказу № 60 від 25.04.2005 року Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст. 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»та оприлюдненому проекту.

Представник позивачки ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник Одеської міської ради позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи на стороні відповідача - управління житлово-комунального господарства та паливного - енергетичного комплексу Одеської міської ради позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Треті особи на стороні позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтримали позов, з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2010 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5, ОСОБА_11 було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з посиланням на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального та процесуального права, ставлять питання про скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.04.07 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 1173-V «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса», яким було визначено виконавцями послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси підприємства та організації, незалежно від форм їх власності та підпорядкування, що виробляють чи постачають комунальні послуги для потреб споживачів, а саме:

- з постачання холодної води та водовідведення підприємства, які здійснюють централізоване питне водопостачання та водовідведення;

- з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води підприємства та організації, які виробляють теплову енергію в м. Одесі;

- з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, в тому числі внутрішньобудинкових мереж водо-, теплопостачання та водовідведення підприємства, незалежно від форм власності, що надають послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій;

- з газопостачання - ВАТ «Одесагаз»;

- з послуг, пов'язаних з енергопостачанням, а саме: послуг з приєднання електроустановок

споживачів, підключення електроустановок споживачів, перевірки, заміни, ремонту приладів обліку електричної енергії споживачів в електричних мережах електропостачальника - ВАТ «ЕК «Одесаобл енерго»;

- з повірки квартирних засобів обліку споживання холодного та гарячого водопостачання - підприємства, що надають послуги з холодного та гарячого водопостачання в м. Одесі;

- з розпломбування та пломбування засобів обліку споживання холодного та гарячого водопостачання в жилих будинках комунальної власності - виконавця послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції відносно того, що Одеською міською радою в оскарженому рішенні крім ВАТ - «Одесагаз», щодо житлово-комунальних послуг з газопостачання, та ВАТ ЕК «Одесаобленерго», щодо комунальних послуг постачання холодної води та водовідведення, пов'язаних з енергопостачанням, а саме: послуг з приєднання електроустановок споживачів, підключення електроустановок споживачів, перевірки, заміни, ремонту приладів обліку електричної енергії споживачів в електричних мережах електропостачальника, не визначались конкретні виконавці щодо інших видів житлово-комунальних послуг.

Вищезазначене спростовує посилання позивачів про те, що Одеською міською радою в оскарженому рішенні виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води підприємства та організації, які виробляють теплову енергію в м.Одесі, було визначено саме КП «Теплопостачання м. Одеси», а виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення було визначено саме філію «Інфоксводоканал»ТОВ «Інфкос».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», регуляторний акт це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та субєктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та субєктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

Відповідно до зазначеного можна зробити висновок, що оскаржуване рішення є регуляторним актом.

Відповідно до ст. 5 зазначеного вище Закону України, забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає:

- встановлення єдиного підходу до підготовки аналізу регуляторного впливу та до здійснення відстежень результативності регуляторних актів;

- підготовку аналізу регуляторного впливу;

- планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів;

- оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх обєднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, повязаних з регуляторною діяльністю;

- відстеження результативності регуляторних актів;

- перегляд регуляторних актів;

- систематизацію регуляторних актів;

- недопущення прийняття регуляторних актів, які є непослідовними або не узгоджуються чи дублюють діючі регуляторні акти;

- викладення положень регуляторного акта у спосіб, який є доступним та однозначним для розуміння особами, які повинні впроваджувати або виконувати вимоги цього регуляторного акта;

- оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.

Згідно ст. 9 цього ж Закону, кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх обєднань. Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону. Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше пяти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Відповідно до ст. 13 зазначеного Закону України, план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації цього регуляторного органу, а у разі їх відсутності у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення плану та змін до нього на офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет.

Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

Звіт про відстеження результативності регуляторного акта оприлюднюється шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації регуляторного органу, який прийняв цей регуляторний акт, а у разі їх відсутності у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці цього регуляторного органу в мережі Інтернет.

Відповідно до зазначених норм Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»було проведено необхідні заходи, що мають передувати прийняттю такого рішення, а саме з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб проект регуляторного акту разом з аналізом регуляторного впливу було опубліковано 18.10.2005 року в газеті «Одеський вісник»та на офіційному вебсайті міста Одеси. Також було проведено громадські слухання, після чого, відповідно до ст. ст. 9, 13 вищевказаного Закону, зауваження і пропозиції громадськості щодо проекту регуляторного акта, одержані протягом встановленого строку, які підлягають обов'язковому розгляду розробником цього проекту були розглянуті та враховані обґрунтовані зауваження та пропозиції, а необґрунтовані мотивовано відхилені, за наслідками чого до проекту рішення були внесені відповідні зміни. Таким чином, під час прийняття оскарженого рішення Відповідачем не було порушено вимоги Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»що повністю спростовує посилання Позивачів з цього приводу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах:

1) забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів;

2) створення та підтримання конкурентного середовища при виробленні та наданні житлово-комунальних послуг, забезпечення контролю у сфері діяльності природних монополій;

3) забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування та досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво;

4) регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей;

5) забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо;

6) дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг;

7) забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Також відповідно до ст. 19 зазначеного Закону України, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції відносно того, що положеннями п.п.1, 3, 4 «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», ст.ст. 1, 25 Закону України «Про теплопостачання», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженого Постановою КМ України від 21.07.2005 року N 630, ст.ст. 1, 4, 16, 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п.п.1, 2, 4 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.08р. N 190 такий критерій, як знаходження на балансі у виконавця житлово-комунальних послуг з постачання холодної води та водовідведення та з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води, багатоквартирних житлових будинків, не є вирішальним для визначення органами місцевого самоврядування такої особи виконавцем таких послуг.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду 1-ї інстанції відносно того, що посилання позивачів на ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»та інші норми чинного законодавства, які регулюють договірні відносини у сфері надання таких послуг, ніяким чином не спростовують наведеного вище, адже процес визначення органами місцевого самоврядування виконавця житлово-комунальних послуг передує процедурі укладання договорів на їх надання, а отже не може від неї залежати, а навпаки, є визначальним для неї. Тим більше, що норми чинного законодавства України в залежності від певних юридичних умов передбачають як укладання договору на надання житлово-комунальних послуг між кінцевим споживачем послуг та виконавцем цих послуг, визначеним органами місцевого самоврядування, так і між кінцевим споживачем послуг та балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку, який буде виконувати відносно кінцевого споживача функцію виконавця послуг, а відносно особи, що визначена органами місцевого самоврядування виконавцем певного виду житлово-комунальних послуг - функції споживача.

Також колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції стосовно того, що відсутні підстави і для задоволення вимог позивачів про щодо забезпечення Одеською міською радою укладення балансоутримувачами житлового фонду м. Одеси зі споживачами - мешканцями багатоквартирних будинків Типових договорів про надання житлово-комунальних послуг, затверджених постановами Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року зі змінами постанови № 933 від 03.09.2009 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та затвердження типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», № 529 від 20.05 2009 року з доповненнями постанови № 937 від 03.09.2009 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», № 1357 від 26.07.1999 року зі змінами постави КМ № 731 від 17.07.2009 року «Про затвердження правил користування електричною енергією для населення», № 938 від 05.07. 2006 року «Про затвердження типового договору про надання населенню послуг з газопостачання», тому, що відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»такі повноваження органам місцевого самоврядування не надані і вони відповідно до ст.19 вказаного Закону не є стороною договорів про надання житлово-комунальних послуг, а, навпаки, відповідно до ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»та ст.80 ЦК України балансоутримувачі житлового фонду є самостійними відповідачами в суді, зокрема по спорах про спонукання їх укласти договори про надання житлово-комунальних послуг. Тим більше, що позивачами не заявлено позовних вимог про визнання бездіяльності Одеської міської ради з цього приводу протиправною та не наведено правових підстав для вчинення судом таких дій, а з матеріалів справи їх не вбачається.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, та п. 1 ч. 1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Одеської міської ради, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_7 житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, третіх осіб на стороні позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання незаконним та скасування його, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3