Справа № 301/574/15-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року м. Київ К/800/47823/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі № 301/574/15-а за позовом ОСОБА_2 до Іршавської міської ради про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Іршавської міської ради, в якому просив визнати протиправними дій відповідача щодо відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, скасування рішення ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання Іршавської міської ради № 1686 від 19.02.2015 року та зобов'язати надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, розташованої в АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач повторно звернувся до Іршавської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 відповідно до поданої конфігурації разом із доданими графічними матеріалами, проте рішенням № 1686 від 19 лютого 2015 року ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання у задоволенні заяви було відмовлено з підстав, передбачених п. 34, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 158 Земельного кодексу України.

Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року, залишеною без змін Львівський апеляційний адміністративний суд від 22 жовтня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Іршавської міської ради щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Скасовано рішення ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання Іршавської міської ради № 1686 від 19 лютого 2015 року щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано Іршавську міську раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями ОСОБА_3 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка в АДРЕСА_1 була надана позивачу ОСОБА_2 для забудови на підставі рішення Іршавського міськвиконкому № 30 від 26.03.1976 року. На підставі дозволу на проведення будівельних робіт № 30-113к-1 позивачем на вказаній земельній ділянці збудовано житловий будинок; на підставі договору забудови від 27.10.1976 року № 3073, технічної документації та акту прийняття до експлуатації, затвердженого рішенням виконкому Іршавської міськради № 265 від 24.10.1986 року. ОСОБА_2 набув права власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.08.2012 року та державною реєстрацією такого права у встановленому законом порядку.

Постановою Іршавського районного суду від 13 лютого 2015 року задоволено позов ОСОБА_2, скасовано рішення ХІ сесії Іршавської міської ради від 17.12.2014 року у частині відмови в задоволенні клопотання позивача щодо надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки площею орієнтовно 0,0710 га в межах АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, визнано протиправними дії Іршавської міської ради щодо відмови у задоволенні вказаного клопотання, а також зобов'язано внести та розглянути на засіданні чергової сесії подане позивачем клопотання .

У лютому 2015 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Іршавської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 відповідно до поданої конфігурації. До заяви були додані графічні матеріали на підтвердження бажаного місця розташування земельної ділянки.

Рішенням ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання Іршавської міської ради № 1686 від 19 лютого 2015 року клопотання позивача залишено без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка позивачу була виділена для будівництва у 1976 році і якою позивач користується тривалий час, Іршавською міською радою не наведено жодної з підстав передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що відмовляючи у задоволенні заяви позивача відповідач посилався на положення ст. 158 Земельного кодексу України, в якій вказано органи, що вирішують земельні спори, а також на п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо виключної компетенції органу місцевого самоврядування розглядати питання регулювання земельних відносин, що не регулюють спірні правовідносини.

У статтях 116, 118 Земельного кодексу України встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в ст. 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що наявність спору між ОСОБА_3С та ОСОБА_2 щодо суміжних земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні, не могло бути підставою для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки відповідач прийняв рішення № 1686 від 19 лютого 2015 року про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без визначення відповідних правових підстав, вказане рішення відповідача прийнято всупереч Конституції України та Земельному кодексу України.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення судами першої та апеляційної інстанцій, не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі № 301/574/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: