Справа № 750/7213/14
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/7213/14
Провадження № 2-а/750/296/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Руденок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

16.07.2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про накладення штрафу від 10.07.2014 року в сумі 680 грн. 00 коп. у виконавчому провадженні № 43258291.

Обґрунтував позивач свій позов тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки при її винесенні державним виконавцем не зясовано всі обставини справи та не прийнято до уваги того, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження виплата пенсії ОСОБА_2 поновлена, проте суми пенсії, які нараховуються, не можуть бути виплачені у звязку з відсутністю фінансування та безпідставно застосовано штраф, так як судове рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові виконано у встановлений державним виконавцем строк та в межах повноважень.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заперечення на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі та розглянути справу без його участі.

Згідно частини 1 статті 41 КАС України справа розглянута без застосування технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області знаходиться виконавчий лист № 750/11724/13-а, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова про поновлення ОСОБА_2 виплати раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 01 лютого 2012 року.

10.07.2014 року старшим державним виконавцем винесено постанову, яка є предметом оскарження, про накладення штрафу на боржника в сумі 680 грн. Підставою для прийняття зазначеного рішення стало невиконання судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист № 750/11724/13-а.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового

провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у

цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в

межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими

нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону

та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону

підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну

виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства

юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконання рішень за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобовязує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи викладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2014 року постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.12.2013 року скасовано, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФ України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задоволено. Визнано неправомірними дії УПФУ у м. Чернігові щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної з 09.02.2011 року. Зобовязано УПФУ в м. Чернігові поновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 01.02.2012 року.

Розпорядженням № 181641 від 03.09.2013 року підтверджується здійснення перерахунку ОСОБА_2 з 01.02.2012 року, таким чином Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові виконало вимогу державного виконавця в межах своїх повноважень, щодо перерахунку пенсії. Проте, виплата коштів не здійснена у звязку з відсутністю відповідного фінансування.

Відповідно до статтей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем семиденного строку, виконати судове рішення.

У звязку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 5 червня 2012 року було прийнято Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Відповідно до положень частини 1 статті 3 вказаного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Тобто, списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24 березня 2015 року - невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Проте, суд не вбачає підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови, оскільки при винесенні постанови про накладення штрафу державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», тобто не перевищив їх.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 11, 94, 158-163, 186 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 про накладення штрафу від 10.07.2014 року в сумі 680 грн. 00 коп. у виконавчому провадженні № 43258291.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Карапута