Справа № 825/995/16
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2016 року Справа № 825/995/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського окружного адміністративного суду про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чернігівського окружного адміністративного суду, в якому просить суд:

зобовязати Чернігівський окружний адміністративний суд нарахувати їй недоплачену заробітну плату з врахуванням усіх її складових за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" у розмірі 92 862,68 грн.;

стягнути з Чернігівського окружного адміністративного суду на її користь недоплачену заробітну плату з врахуванням усіх її складових за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" у розмірі 92 862,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Чернігівський окружний адміністративний суд як уповноважений орган при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу неправильно визначив її розмір і незаконно її занизив, адже керувався не нормами закону, а нормами підзаконного нормативно-правового акту. Позивач просив суд стягнути з відповідача недоплачені кошти з урахуванням всіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу та виплатити їх у повному обсязі.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 відкрито провадження в адміністративній справі.

У подальшому ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 адміністративну справу № 825/995/16 на підставі статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України передано на розгляд Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 адміністративну справу № 825/995/16 прийнято до провадження, судовий розгляд призначено на 23.06.2016.

Про дату, час та місце судового розгляду особи, які беруть участь у справі, були повідомлені належним чином, у призначений день і час до суду не зявились.

Позивач звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову або будь-які пояснення до суду не надіслав. За таких обставин справа розглядалась судом за наявними в ній матеріалами і доказами.

Враховуючи факт неявки в судове засідання представників осіб, які беруть участь у справі (їх представників), а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експертів суд, керуючись положеннями частини четвертої статті 122, частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, постановив про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

Дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 працює в Чернігівському окружному адміністративному суді на помічника судді, що підтверджується копією трудової книжки, має статус державного службовця 10 рангу, 5 категорії.

Відповідно до довідки про нараховану заробітну плату від 07.04.2016 посадовий оклад позивача з 01.10.2014 по 08.09.2015 складав 1218,00 грн., а з 09.09.2015 по 31.12.2015 - 2756,00 грн.

На думку позивача, визначений відповідачем розмір посадового окладу в якості бази для нарахування заробітної плати у період з 26.10.2014 по 28.03.2015, не відповідає вимогами статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а з 29.03.2015 - вимогам статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII).

Різниця між розміром заробітної плати, нарахованої і виплаченої відповідачем за період з 26.10.2014 по 31.12.2015, і тим, що мав би бути виплаченим їй згідно з вимогами чинного законодавства за цей же період, відповідно до складеного позивачем розрахунку становить 92862,68 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Питання матеріального, побутового забезпечення та соціального захисту працівників судової системи є предметом регулювання Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Так, відповідно до частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону від 07.07.2010 р.) було передбачено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Підпунктом 59 пункту 5 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлена в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Положеннями пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" встановлено, що пункт 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділ XIII цього Закону набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" офіційно опублікований в газеті "Голос України" 25 жовтня 2014 року.

Таким чином, підпункт 59 пункту 5 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" щодо внесення змін до частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (щодо визначення розміру посадового окладу працівника апарату суду) набрав чинності з 26 жовтня 2014 року.

Це означає, що з 26 жовтня 2014 року в силу положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" посадові оклади працівників апаратів судів повинні були визначатися у нових (підвищених) розмірах, визначених цією статтею.

Суд констатує, що у зв'язку з внесенням змін до частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховна Рада України не внесла зміни до Державного бюджету України та не передбачила відповідний механізм фінансування виплати заробітної плати працівникам апаратів судів у розмірі, передбаченому вказаною статтею.

Замість цього, згідно з абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" на Кабінет Міністрів України було покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк - внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

До травня 2016 року жодних дій на виконання вказаного Закону Кабінет Міністрів України не вчинив.

Виходячи з правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 31701325), керуючись рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України", суд констатує, що право працівників апарату судів підлягає реалізації і захисту незважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" видатків на ці потреби не було передбачено.

З 1 січня 2015 року набрали чинності ОСОБА_2 України від 28.12.2014 № 79-VIII, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, і ОСОБА_2 України від 28.12.2014 № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік", якими встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Однак, делеговане Кабінету Міністрів України з 1 січня 2015 року повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів Уряд виконав лише у вересні 2015 року, прийнявши постанову від 02.09.2015 № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності з 9 вересня 2015 року), якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів залежно від місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу) судді місцевого суду.

Суд зазначає, що це рішення Кабінету Міністрів України не вплинуло на правове регулювання визначення посадових окладів працівників апарату судів, оскільки 12 лютого 2015 року Верховна Рада України прийняла ОСОБА_2 України від 12.02.2015 р. № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності з 29 березня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_2 України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції.

В силу положень абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII) встановлено правове регулювання, що є аналогічним тому, що існувало раніше, згідно з яким розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

ОСОБА_2 не наділяє Кабінет Міністрів України жодними повноваженнями щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апаратів судів.

Це означає, що приймаючи постанову від 02.09.2015 № 644, Кабінет Міністрів України вийшов за межі повноважень, визначених законом та Конституцією України.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що у період з 26.10.2014 по 31.12.2015 заробітна плата позивача визначалась виходячи з меншого окладу, ніж встановлено на підставі положень статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону від 07.07.2010 р. № 2453-VI) у період з 26.10.2014 по 28.03.2015, а також на підставі положень статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII) у період з 29.03.2015 по 30.04.2016, розмір недоплаченої позивачу заробітної плати за цей період становить 92862,68 грн.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату недоплаченої заробітної плати та стягнути суму заборгованості суд зазначає, що вони за своєю суттю є тотожними, але вираженими у різній словесній формі, стосуються одного й того ж предмету позову, про який позивач просить суд постановити судове рішення - присудження на його користь грошових сум, які є заборгованістю по заробітній платі.

У зв'язку з цим суд не розглядає ці позовні вимоги як окремі, і вважає їх однією вимогою.

Обираючи з різних словесних формулювань прохальної частини позовної заяви правильний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне застосувати стягнення на користь позивача недоплачених коштів заробітної плати, як належний та ефективний спосіб захист порушеного права позивача.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач не надав суду доказів понесення судових витрат, тому підстави для присудження з Державного бюджету України на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Чернігівського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату з врахуванням усіх її складових за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", у загальному розмірі 92862 (дев'яносто дві тисячі вісімсот шістдесят дві) гривень 68 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.