Справа № 2-а-636/2010
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 2-а-636/2010

29 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про перерахунок пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.02.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погодившись з таким рішення суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22.06.2010 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задоволено частково, постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 лютого 2010 року змінено. Абзац третій резолютивної частини викладено в наступній редакції: зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці здійснити з 01 грудня 2009 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50%мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В решті постанову залишено без змін.

24 травня 2016 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Вінницької області від 22.06.2010 року. Зокрема, позивач просив роз'яснити чи зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснювати нарахування та виплату позивачу на виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 22.06.2010 року основну державну пенсію у розмірі не нижче 60 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2016 року з врахуванням того, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" дії статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не обмежувались та не зупинялись.

В судовому засіданні заявник (позивач) та представник заявника (позивача) просили подану заяву про роз'яснення рішення суду задоволити.

Відповідач явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду заяви позивача.

Від відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області надійшло клопотання про розгляд даної справи за відсутності уповноваженого представника.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

В даному випадку, суд вважає за можливе розглядати справу за даної явки сторін.

Заслухавши пояснення представника заявника (позивача), дослідивши матеріали справи та доводи заяви про роз'яснення рішення суду, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 вказаного Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізує бюджетну програму КПКВК 2506020 "Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами", згідно з якою Пенсійному фонду виділені бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством.

Застосування положень статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначається Законом України "Про Державний бюджет" на відповідний рік у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» вказаних положень щодо визначення порядку застосування положень статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не містить. Фінансування ж соціальних виплат для виконання рішеннями судів також вищевказаним нормативним актом не передбачено.

Відповідно до ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Зазначена стаття наводить на висновок, що роз'яснено може бути постанову або ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її неможливо виконати, оскільки високою є ймовірність неясності резолютивної частини рішення. Тому механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане КАС України.

З вищенаведеного вбачається, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кількох варіантів тлумачення. Підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового рішення є його неясність, невизначеність. Фактично, роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду від 22.06.2010 року відповідає вимогам, визначеним ст. 163 КАС України, є чітким, зрозумілим та не потребує роз'яснення. При цьому колегія судів вважає, що роз'яснення судового рішення у спосіб, про який просить заявник, фактично може змінити зміст його резолютивної частини.

Відповідно до вимог ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Стосовно пояснень представника позивача щодо необхідності захисту прав ОСОБА_1 за період починаючи з 2011 року, а не тільки за 2016 рік, як було визначено в заяві про роз'яснення рішення Апеляційного суду Вінницької області, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що оскільки вищевказане рішення Апеляційного суду Вінницької області від 22.06.2010 року є чітким та зрозумілим підстав для виходу судовою колегією за межі заявлених ОСОБА_1 в заяві про роз'яснення рішення суду вимог не вбачається.

З огляду на викладене, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз'яснення рішення Апеляційного суду Вінницької області від 22.06.2010 року, оскільки воно є зрозумілим, достатньо вмотивованим, і не потребує додаткового роз'яснення.

Керуючись статтями 170, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення рішення суду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.