Справа № 820/2619/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 червня 2016 р. № 820/2619/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про скасування арешту нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якому просив суд, скасувати арешт, накладений на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 3885317, зареєстрований 13.10.2006 року, що накладений на підставі постанови АА № 559896 від 26.09.2006 року Державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова та внесений реєстратором: Одинадцята харківська державна нотаріальна контора, та належить на праві власності ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не знято арешт з частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 3885317, зареєстрований 13.10.2006 року, що накладений на підставі постанови АА № 559896 від 26.09.2006 року Державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова та внесений реєстратором: Одинадцята харківська державна нотаріальна контора, та належить на праві власності ОСОБА_1, хоча ним було виконано рішення суду, з метою виконання якого, даний арешт було накладено, сплачено суму заборгованості та виконавчий збір. Водночас з відповіді Головного територіального управління юстиції на запит позивача вбачається, що на виконанні у відповідача виконавчого документу відносно ОСОБА_1 не перебувало та наразі також не перебуває.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що відсутність на виконанні виконавчого документа не є підставою для зняття арешту, оскільки такий може бути знято реєстраційним органом за умови надання йому божником додаткової копії постанови, зазначеної в ч.2 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", яку надає державний виконавець за заявою такого божника.

У судовому засіданні позивач - ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві,просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_2, проти позову заперечував з огляду на доводи наданих суду письмових заперечень, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивачу на праві спільної сумісної власності належить частина квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 14.02.2001 реєстраційний номер 5А-01-224907 ( а.с.6).

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що звернувшись в нотаріальну контору з приводу відкриття спадкової справи на частину квартири, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. А. Бучми (колишня Уборевича), 6.44В, кв. 34, що належала його померлому батьку, від нотаріуса, який відкривав спадкову справу, дізнався про те, що частина квартири, яка належіть позивачу на праві власності , перебуває під арештом, відповідно до постанови Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про накладення арешту АА 559896 від 26.09.2006 p., реєстраційний номер обтяження 3885317, зареєстроване 11 Харківською державною нотаріальною конторою, що підтверджується інформаційною довідкою з відповідних державних реєстрів ( а.с.5) .

З цього приводу суд зазначає, що так, позивач у позові вказує, що про існування арешту від дізнався у 2007 році, при цьому у відповідача відсутнє документальне підтвердження цього факту. За таких обставин, строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.181 КАС України , позивачем не пропущено, так як офіційно, ОСОБА_1, обізнаний про існування спірного арешту з 10.05.2016, що вбачається з інформаційної довідки з відповідних державних реєстрів, отриманої у нотаріуса, а з позовом звернувся 12.05.2016 ( а.с.5).

Позивач, звернувся до відповідача з заявою від 26 січня 2016 про зняття арешту, проте, як пояснив суду, жодної відповіді не отримав, а тому звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області зі скаргою від 07.04.2016 на бездіяльність Московського ВДВС ХМУЮ ( а.с. 8-9).

У відповідь на скаргу ОСОБА_1, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області листом від 26.04.2016 № 07.02-23/07.02-25/Л-51 надало відповідь, що згідно інформації, наданої начальником Московського ВДВС ХМУЮ, проведеною перевіркою даних автоматизованої системи Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та журналів обліку виконавчих проваджень переданих державним виконавцям, виконавчих документів відносно ОСОБА_1, на виконанні не перебувало і не перебуває. Позивача було повідомлено, що на виконання наказу Департаменту ДВС від 19.01.2007 № 2 «Про ліквідацію регіональних та територіальних органів ДВС», спільного наказу Головного управління юстиції у Харківській області та Державної виконавчої служби у Харківській області від 27.03.2007 №26/2-3/47 та спільного наказу від 30.03.2007 №29/2-4/47 «Про передачу матеріальних цінностей, документації з питань бухгалтерського обліку, фінансового, організаційного і кадрового забезпечення: здійснено приймання-передавання виконавчих проваджень органів ДВС до новостворених відділів ДВС, згідно з актом приймання-передавання виконавчих проваджень від ДВС у Московському районі м. Харкова до новоствореного Московського ВДВС ХМУЮ не передавались, архівні виконавчі провадження за 1999-2013 pp. знищені відповідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008. Також рекомендовано позивачу звернутись за захистом своїх прав до суду ( а.с.10).

У судовому засіданні позивач пояснив, що за для з'ясування обставин, звернувся на особистому прийомі у Московському ВДВС ХМУЮ, де державним виконавцем було повідомлено про існування рішення Московського районного суду м. Харкова , щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ Московського району м. Харкова 1261,17 грн., та зазначено, що для зняття арешту, необхідно сплатити дану суму та суму виконавчого збору. При цьому позивач зауважив, що номер справи та дату прийняття судом цього рішення йому повідомлено не було.

Бажаючи зняття арешту на частину нерухомого майна, що належить позивачу, він сплатив суму у розмірі 1261,17 грн. та 126,12 грн. виконавчого збору ( а.с.7) та вважав, що за фактом сплати даних сум спірний арешт було знято.

З метою з'ясування змісту постанови Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про накладення арешту АА 559896 від 26.09.2006 p., про що також клопотав представник відповідача у судовому засіданні, що відбулось 03.06.2016, Харківським окружним адміністративним судом було направлено відповідні запити до КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 07.06.2016 вих. № 26521/16 та до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 07.06.2016 вих. № 26520/16( а.с.29-30).

КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" відповіді на запит суду не надало.

Одинадцятою Харківської державної нотаріальної контори надано відповідь супровідним листом від 15.06.2016 № 5283/02-14 та наступні копії документів: супровідний лист Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 26.09.2006 №38388, постанову від 26.09.2006 про перевірку виконавчого провадження, постанову від 26.09.2006 про звільнення майна з під арешту, заяву про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна, витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ( а.с.35-40).

Суд, дослідивши зазначені документи, зазначає наступне.

Так, супровідним листом Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 26.09.2006 №38388 на адресу Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори було надіслано копію постанови про арешт майна від 26.09.2006, копію постанови від 26.09.2006 про перевірку виконавчого провадження, копію постанови від 26.09.2006 про звільнення майна з під арешту.

При цьому, хоча вищевказаний документ і містить у собі в якості додатку копію постанови про арешт майна від 26.09.2006, на підставі якої 13.10.2006 нотаріальним органом було зареєстровано обтяження нерухомого майна, яке належить позивачу - частини квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проте самої постанови суду надано не було.

Слід також зауважити, що постановою про перевірку виконавчого провадження від 26.09.2006 було скасовано постанову про арешт майна боржника від 10.07.2006, внаслідок неправильного зазначення найменування стягувача, та , як наслідок - постановою від 26.09.2006 було звільнено з під арешту частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1, що накладений постановою від 10.07.2006.

Таким чином, як пояснив представник відповідача, первісно арешт на майно позивача був накладений постановою від 10.07.2006, а згодом, після її скасування - постановою від 26.09.2006.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Пунктом 8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" ( надалі - Закон) визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За змістом ч.1 ст.50 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення

Відповідно до ч.2 та 3 ст.50 Закону, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до п. 3.6.3 Інструкції про проведення виконавчих дій ( затвердженою наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за N 865/4158), що була чинна на момент арешту майна позивача, за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному Законом .

Пунктом 4.10 Інструкції N 74/5 визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, указаної у пункті 4.10.2 цієї Інструкції , для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр

заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Суд зазначає, що наразі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

П.3.17 Інструкції зазначено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки до матеріалів справи не надано копію постанови АА № 559896 від 26.09.2006, про накладення арешту, суд, в силу приписів ч.6 ст. 71 КАС України, вирішив дану справу на основі наявних доказів, оскільки позбавлений надати їй оцінку. При цьому, позивач і не пред'являє позовних вимог щодо скасування такої постанови, а просить суд відновити свої права шляхом скасування арешту на належну йому частину нерухомого майна, оскільки борг, який рахувався за ним та стягнутий у судовому порядку, ним фактично сплачений .

В ході розгляду справи знайшов підтвердження факт існування протиріч у доказах з приводу існування відносно позивача виконавчого провадження, про що зазначає Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, та що спростовується доказами, наданими нотаріальним органом.

При цьому дійсно, як вже зазначалось вище, в силу приписів ч. 2 та 3 ст.50 Закону, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно,

Проте суд зауважує, що виконавче провадження відносно позивача знищено, тому останній позбавлений можливості отримати у відповідача копію постанови про закінчення виконавчого провадження з метою звернення до реєстраційного органу щодо реєстрації зняття обтяження на належне йому нерухоме майно.

Суд зазначає, що відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача є саме скасування арешту, накладеного на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 3885317, зареєстрований 13.10.2006 року, що накладений на підставі постанови АА № 559896 від 26.09.2006 року Державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова та внесений реєстратором: Одинадцята харківська державна нотаріальна контора, та належить на праві власності ОСОБА_1, оскільки, надавши зазначене рішення суду після набрання ним законної сили до реєстраційного органу, позивач виконає дії, спрямовані на державну реєстрацію припинення обтяження, за аналогією ч. 2 та 3 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про скасування арешту нерухомого майна задовольнити в повному обсязі.

Скасувати арешт, накладений на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 3885317, зареєстрований 13.10.2006 року, що накладений на підставі постанови АА № 559896 від 26.09.2006 року Державної виконавчої служби у Московському районі м. Харкова та внесений реєстратором: Одинадцята харківська державна нотаріальна контора, та належить на праві власності ОСОБА_1.

Стягнути з Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (61140, АДРЕСА_2) судові витрати у розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 01 липня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.