Справа № П/811/893/14.
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року Справа №П/811/893/14.

провадження № 2-кас/811/20/16

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Кіровоградолія»

до відповідача: ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградської області

про скасування податкових повідомлень-рішень.

Публічне акціонерне товариство «Кіровоградолія» звернулося з позовом до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області про скасування податкових повідомлень-рішень:

- № від 11.11.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 27 075 230,00 грн., у тому числі 18 050 153,00 грн. основного платежу та 9 025 077,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- № від 11.11.2013 р., яким позивачу зменшено розмір відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток на 3 170 067,00 грн.;

- № від 05.02.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 25 134 550,00 грн., у тому числі 16 756 368,00 грн. основного платежу та 8 378 184,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- № від 05.02.2014 р., яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 6 620 163,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем зроблено помилковий висновок, що ПАТ «Кіровоградолія» отримано збитки від реалізації готової продукції (олії соняшникової) на експорт у розмірі 11 532 995,00 грн., оскільки податковим органом до собівартості вироблено та реалізованої продукції включено суми ПДВ. Натомість позивач зазначає. що прибуток від даної операції складає 2 176 268,78 грн.

Окрім того, позивач вказує, що господарські операції з ПП «ОСОБА_1 митний термінал», ТОВ «Авант-Тайм Зовнішторг», ТОВ «Ріне», ТОВ «Зей Комюнікейшинз», ФОП ОСОБА_2 та ТОВ НВО «Мета» підтверджені належними первинними документами.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 24.04.2014 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 р., адміністративний позов задоволено (а.с.82-90, 111-115, Т.4).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 16.03.2016 р. постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 24.04.2014 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.160-164, Т.2).

Ухвалою від 09.06.2016 р. допущено заміну відповідача ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградської області на правонаступника ОСОБА_1 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Кіровоградській області (а.с.256, Т.4).

Представником відповідача подано до суду заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки у І ІІІ кварталах 2012 року ПАТ «Кіровоградолія» реалізовано олію за межі митної території України згідно із зовнішньоекономічним експортним контрактом. При цьому ціна, за якою товариство реалізовано олію на експорт була значно нижчою від ціни, яку сплачено підприємством постачальникам ТОВ «Кернел-Трейд», ТОВ «Ойлтранстермінал» та ТОВ «АТП-2004». На думку представника відповідача, причиною отримання збитку в сумі 11 532 994,56 грн. є віднесення до складу витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування витрат на придбання насіння соняшника в загальній сумі 83 221 198,90 грн. (без ПДВ) та транспортно-експедиційних витрат в загальній сумі 2 626 013,90 грн. (без ПДВ). Як наслідок, перевіркою встановлено завищення витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування на загальну суму 83 221 199,00 грн.

Також представник відповідача зазначає, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з ПП «ОСОБА_1 митний термінал», ТОВ «Авант-Тайм Зовнішторг», ТОВ «Ріне», ТОВ «Зей Комюнікейшинз», ФОП ОСОБА_2 та ТОВ НВО «Мета».

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

На підставі усної ухвали, прийнятої в судовому засіданні 09.06.2016 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.12, Т.5), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 10.09.2013 р. по 21.10.2013 р. посадовими особами ОСОБА_1 ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області на підставі наказу №635 від 30.08.2013 р., відповідно до направлень №346, 347, 348, 349, 350, 351, 352, 353, 354 від 10.09.2013 р. проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Кіровоградолія» з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт №86/11-23-22-06/00373869 від 28.10.2013 р. висновками якого є, зокрема, порушення ПАТ «Кіровоградолія», на думку відповідача:

- п.138.1, п.138.2, 138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення задекларованого відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток за ІV квартал 2011 року 73 290,00 грн.; за І квартал 2012 року 3 096 777,00 грн. та заниження податку на прибуток на загальну суму 18 050 153,00 грн., у тому числі за І квартал 2012 року 737 780,00 грн., ІІ квартал 2012 року 5 094 994,00 грн., ІІІ квартал 2012 року 12 215 700,00 грн., ІV квартал 2012 року 1 679,00 грн.;

- п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 17 197 290,00 грн., у тому числі: за жовтень 2011 року 1 106 278,00 грн., за листопад 2011 року 1 022 109,00 грн., за грудень 2011 року 344 204,00 грн., за січень 2012 року 1 160 459,00 грн., за лютий 2012 року 771 697,00 грн., за березень 2012 року 5 090 98,004 грн., за квітень 2012 року 673 446,00 грн., за травень 2012 року 1 327 283,00 грн., за червень 2012 року 1 457 694,00 грн., за липень 2012 року 134 648,00 грн., за вересень 2012 року 540 236,00 грн., за жовтень 2012 року 843 436,00 грн., за листопад 2012 року 324 103,00 грн., за грудень 2012 року 255,00 грн., а також завищено відємне значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту (рядок 19) на загальну суму 7 399 269,00 грн., у тому числі за жовтень 2011 року 96 408,00 грн., за грудень 2011 року 745 961,00 грн., за лютий 2012 року 69 710,00 грн., за березень 2012 року 346 875,00 грн., за квітень 2012 року 3 708 783,00 грн., за липень 2012 року 781 478,00 грн., за серпень 2012 року 1 650 054,00 грн. (а.с.42-109, Т.1).

На підставі акта перевірки та з урахуванням рішень за результатами апеляційного оскарження ОСОБА_1 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 11.11.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 27 075 230,00 грн., у тому числі 18 050 153,00 грн. основного платежу та 9 025 077,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.10, Т.1);

- № від 11.11.2013 р., яким позивачу зменшено розмір відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток на 3 170 067,00 грн. (а.с.11, Т.1);

- № від 05.02.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 25 134 550,00 грн., у тому числі 16 756 368,00 грн. основного платежу та 8 378 184,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.12, Т.1);

- № від 05.02.2014 р., яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 6 620 163,00 грн. (а.с.13, Т.1).

Як встановлено судом, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені ОСОБА_1 ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області у звязку з встановленням:

- завищення витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування на загальну суму 83 221 199,00 грн. та витрати на збут на суму 2 626 014,00 грн. внаслідок реалізації олії на експорт за ціною. нижчою ніж ціна сплачена постачальникам;

- завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування в сумі 108 895,00 грн. у звязку з віднесенням до складу витрат сум за господарськими операціями з ПП «ОСОБА_1 митний термінал», ТОВ «Авант-Тайм Зовнішторг», ТОВ «Ріне», ТОВ «Зей Комюнікейшинз», ФОП ОСОБА_2 та ТОВ НВО «Мета», які, на думку податкового органу, не носять реального характеру;

- завищення податкового кредиту на суму 17 161 453,00 грн. у звязку з включенням до складу податкового кредиту сум за придбання товарів, використаних на виготовлення олії, реалізованої на експорт за ціною нижчою порівняно з ціною придбання товару;

- завищення податкового кредиту на суму 35 837,00 грн. внаслідок віднесення до його складу сум за господарськими операціями з ПП «ОСОБА_1 митний термінал», ТОВ «Авант-Тайм Зовнішторг», ТОВ «Ріне», ТОВ «Зей Комюнікейшинз», ФОП ОСОБА_2 та ТОВ НВО «Мета», які, на думку податкового органу, не носять реального характеру.

Так, за договором №2-КМ-СП від 09.09.2011 р. (а.с.128-129, Т.1) ПАТ «Кіровоградолія» придбано у ТОВ «Кернел-Трейд» насіння соняшнику у кількості 27 352,98 т на суму 110 781 189,грн., у тому числі ПДВ 18 463 531,50 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, банківськими виписками (а.с.130-158, 206, 208-225, Т.1). За вказаною господарською операцією позивачем у звітному періоді сформовано витрати та податковий кредит.

Як встановлено судом, придбаний товар (насіння соняшника) ПАТ «Кіровоградолія» перероблено на олію, шрот та лушпиння соняшникове.

Відповідно до контракту №1112-КОР-І-1 від 07.10.2011 р. (а.с.31-34, Т.2) ПАТ «Кіровоградолія» реалізувало Inerco Trade S.A. олію соняшникову нерафіновану на суму 91 483 660,80 грн. без ПДВ, що підтверджується митними деклараціями та банківськими виписками (а.с.63-70, Т.2).

Транспортування товару здійснювалося ТОВ «АТП-2004» та ТОВ «Ойлтранстермінал» відповідно до договорів №17 від 17.02.2012 р. (а.с.226-227, Т.1) і №328/0112 від 01.12.2011 р., на підтвердження чого матеріали справи містять акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні, платіжні доручення, банківські виписки (а.с.228-244, Т.1, а.с.1-30, 77-83, 85, 89-92, 106, 107, 110, 112, 114, 116, 118, 120, 122, 124, Т.2).

Окрім того, ТОВ «Ойлтранстермінал» на виконання договору №002/2011 від 30.11.2011 р. здійснювало декларування вантажу (а.с.84, 86-88, 108, 109, 111, 113, 115, 117, 119, 121, 123, 125, 126, Т.2).

Біржове оформлення товару проведено ТОВ «Агроінтеграл-Сервіс» згідно з договором №325/7 від 21.11.2011 р. (а.с.35-36, Т.2) та контракту №506/16 ЗЕ від 25.11.2011 р. (а.с.37-38, 40-41, Т.2), що підтверджується актами виконаних робіт, податковими накладними і платіжними дорученнями (а.с.42-44, 71-76, Т.2).

Перевіркою встановлено, що загальна собівартість олії соняшникової, реалізованої позивачем на експорт становила 87 377 327,31 грн., у тому числі 83 221 198,90 грн. вартість насіння соняшника, 2 626 013,90 грн. транспортно-експедиційні послуги та 1 530 114,51 грн. інші витрати віднесені до собівартості олії (заробітна плата, нарахування на заробітну плату та інше) (а.с.51, Т.1). При цьому суд враховує, що відповідачем не наведено розшифрування суми інших витрат в розрізі сум та видів таких витрат, а також не надано суду докази, які підтверджують зазначену суму. Вказані обставини не зміг конкретизувати в судовому засіданні і представник відповідача.

Натомість представниками позивача надано до суду детальний розрахунок витрат понесених за експортною господарською операцією (а.с.113, Т.4), а також докази на підтвердження сум віднесених до собівартості товару (а.с.199-207, 213-243, Т.4). Так, представники позивача вказують, що витрати понесені ПАТ «Кіровоградолія» становили 89 781 324,14 грн., у тому числі:

- 87 077 310,00 грн. собівартість виробленої продукції, а саме: 83 221 198,00 грн. сировина (насіння соняшника), 153 095,00 грн. заробітна плата основних працівників, 56 972,00 грн. нарахування на заробітну плату, 140 130,00 грн. гексановий розчинник, 329 401,00 грн. лушпиння для виробництва пару, 98 010,00 грн. вода, 1 080 103,00 грн. електроенергія, 1 324 894,00 грн. амортизаційні відрахування, 1 053 000,00 грн. витрати з обслуговування виробництва, 27 750,00 грн. інші витрати за мінусом 407 243,00 грн. зворотні відходи, у тому числі лушпиння;

- 1 609 815,60 грн. витрати на транспортування до місця завантаження на судно покупця;

1 016 198,30 грн. витрати на зберігання та перевалку в порту;

78 000,24 грн. інші витрати повязані безпосередньо з відвантаженням продукції на експорт (аграрна біржа, послуги сюрвеєра, митного брокера).

Водночас представники позивача зазначили, що за відповідною господарською операцією ПАТ «Кіровоградолія» одержано дохід від реалізації олії соняшникової на експорт 91 486 071,92 грн.

Таким чином, чистий дохід (прибуток) від експортної операції становить 1 704 747,78 грн. (91 486 071,92 грн. 89 781 324,14 грн.).

Окрім того, представники позивача повідомили, що ПАТ «Кіровоградолія» одержано прибуток від реалізації валюти, отриманої в результаті експортної операції в сумі 471 521,00 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 начальник планово-економічного відділу ПАТ «Кіровоградолія» показала, що нею відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості продукції (робіт, послуг) на підприємствах олійно-жирової галузі України, затверджених наказом Державного департаменту продовольства України від 06.09.2001 р. №37 здійснювалася калькуляція собівартості продукції реалізованої Inerco Trade S.ОСОБА_4 зазначила, що метою господарської операції було отримання прибутку, а тому товар реалізовувався за ціною вищою від обрахованої собівартості у звязку з чим підприємством одержано дохід.

Свідок ОСОБА_5, яка у період виникнення спірних правовідносин працювала головним бухгалтером ПАТ «Кіровоградолія», зазначила, що метою переробного підприємства є виробництво продукції задля одержання прибутку. Свідок повідомила, що за вказаною господарською операцією підприємством одержано більше півтора мільйона прибутку, без врахування прибутку одержаного від реалізації іноземної валюти.

Натомість судом встановлено, що ОСОБА_1 ОДПІ ГУ Міндоходів вважає, що при визначені ціни товару на експорт платником податків повинні враховуватися суми ПДВ, сплачені постачальникам при придбанні товарів та транспортно-експедиційних послуг. Так, вказуючи на збитковість господарських операцій в сумі податковим органом збільшено вартість сировини та транспортно-експедиційних послуг на суму ПДВ у звязку з чим визначено ціну товару у розмірі 103 016 655,36 грн. Як наслідок, відповідачем визначено збитки ПАТ «Кіровоградолія» в сумі 11 532 994,56 грн. (103 016 655,36 грн. 91 483 660,80 грн.

Суд вважає позицію контролюючого органу помилковою зважаючи на наступне.

З огляду на пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, обєктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, доходи, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з 138.1 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 138.9, підпунктами 138.10.2 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

На підставі пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення обєкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Зважаючи на п.138.6 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

На підставі п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо повязаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Водночас згідно з пп.139.1.6 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, не включаються до складу витрат суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 р. №246 первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат: суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю), за вирахуванням непрямих податків; суми ввізного мита; суми непрямих податків у звязку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству/установі; (транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів; інші витрати, які безпосередньо повязані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства/установи на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що прибутковість господарської операції визначається різницею між понесеними витратами та отриманим доходом. При цьому податок на додану вартість включений до ціни товару (роботи, послуги), що придбавався платником податку для виробничого використання не відноситься до складу витрат та не впливає на собівартість товарів, а, отже, не підлягає врахуванню і при визначенні прибутковості господарської операції.

За таких умов відповідачем безпідставно збільшено собівартості товару реалізованого за експортною господарською операцією на суму ПДВ сплаченого ПАТ «Кіровоградолія» під час придбання товарів (робіт, послуг), які використовувалися під час виробництва експортованого товару, у звязку з чим зроблено помилковий висновок про збитковість господарської операції позивача з Inerco Trade S.A. та, як наслідок, висновок про завищення витрат та податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Кернел-Трейд».

Окрім того, суд враховує, що згідно з пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту.

Отже, при здійсненні експортних операцій формується позитивний залишок податкового кредиту, оскільки податок на додану вартість був сплачений при придбанні товару і включений до складу податкового кредиту, а податкові зобовязання від реалізації товару на експорт не виникають.

Водночас суд зазначає, що Податковий кодекс України не повязує право платника податків на формування податкового кредиту за господарськими операціями із прибутковістю експортних господарських операцій у яких використовувався відповідний товар.

Також судом встановлено, що позивачем у перевіряємому періоді сформовано витрати та податковий кредит за господарськими операціями з ПП «ОСОБА_1 митний термінал», ТОВ «Авант-Тайм Зовнішторг», ТОВ «Ріне», ТОВ «Зей Комюнікейшинз», ФОП ОСОБА_2 та ТОВ НВО «Мета».

Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в п.198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування складу витрат та податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку (покупця) належно оформленої та виданої податкової накладної.

На підтвердження реальності зазначених операцій ПАТ «Кіровоградолія» надано до суду копії договорів, видаткових, податкових та товарно-транспортних накладних, платіжних доручень, банківських виписок (а.с.127-236, Т.2).

Реальність зазначених господарських операцій підтверджено також ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 березня №К/800/8423/15 (а.с.160-164, Т.4) у якій зазначено, що Товариство належним чином підтвердило товарність господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг у приватного підприємства «ОСОБА_1 митний термінал», товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Мета», товариства з обмеженою відповідальністю «Ріне», товариства з обмеженою відповідальністю «Зей Комюнікейшнз», товариства з обмеженою відповідальністю «Авант-Тайм.Зовнішторг» та у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, подавши належним чином оформлені первинні документи по цим операціям (а.с.164, Т.4). Також в ухвалі вказано, що доводи податкової інспекції щодо фіктивного характеру діяльності цих постачальників не підтверджені належними доказами, являють собою по суті, оціночні судження контролюючих органів, а відтак самі по собі не можуть спростовувати факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами (а.с.164, Т.4).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 11.11.2013 р., № та № від 05.02.2014 р. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, у редакції чинній на час розгляду справи, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає присудженню Приватному акціонерному товариству «Кіровоградолія» за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11 листопада 2013 року, винесене ОСОБА_1 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким Приватному акціонерному товариству «Кіровоградолія» збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 27 075 230,00 грн., у тому числі 18 050 153,00 грн. основного платежу та 9 025 077,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11 листопада 2013 року, винесене ОСОБА_1 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким Приватному акціонерному товариству «Кіровоградолія» зменшено розмір відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток на 3 170 067,00 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05 лютого 2014 року, винесене ОСОБА_1 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким Приватному акціонерному товариству «Кіровоградолія» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 25 134 550,00 грн., у тому числі 16 756 368,00 грн. основного платежу та 8 378 184,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05 лютого 2014 року, винесене ОСОБА_1 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким Приватному акціонерному товариству «Кіровоградолія» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 6 620 163,00 грн.

Присудити Приватному акціонерному товариству «Кіровоградолія», (25013, м. Кіровоград, вул. Урожайна, 30) судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_6