Справа № 2а-5312/12/1370
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року № 876/1682/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Меблевий комбінат «Стрий» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2012 року в адміністративній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Меблевий комбінат «Стрий» до Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області ДПС про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У червні 2012 року позивач ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ДПІ у Стрийському районі Львівської області ДПС (на даний час Стрийська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області), в якому просив: 1) визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Стрийському районі Львівської області ДПС № від 22.05.2012 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 787701 грн. (в тому числі за основним платежем 674334 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями 113367 грн.); 2) визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Стрийському районі Львівської області ДПС № від 22.05.2012 р. про зменшення суми від`ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 4 квартал 2011 року в розмірі 1758013 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення у якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 року в позові відмовлено.

З цією постановою суду не погодився позивач і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд у оскарженій постанові встановив порушення позивачем вимог Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам (затверджене постановою НБУ від 17.06.2004 р. № 270, зареєстроване в Мін`юсті України 15.07.2004 р. за № 885/9484), проте суд не зазначив який саме пункт вказаного Положення порушив позивач. Вказує апелянт, що відповідно до п.1.17 ч.1 Постанови НБУ № 270 від 17.06.2004 р., реєстрація НБУ договору здійснюється без будь-яких зобов'язань з боку НБУ щодо зобов'язань сторін договору. Тому постанова № 270 не регулює відносин між господарськими товариствами і не впливає на зобов'язання між сторонами. Зазначає апелянт, що суд не взяв до уваги надані позивачем докази, а саме: підписані акти звірок за договорами позики № 3 від 15.08.2006 р., № 4 від 22.12.2006 р., № 5 від 27.09.2007 р. станом на 30.09.2009 р. та 30.06.2010 р.; платіжне доручення від 22.04.2009 р.. Також вказує апелянт, що згідно ст.264 ЦК України строк позовної давності за договорами позики № 3 від 15.08.2006 р., № 4 від 22.12.2006 р., № 5 від 27.09.2007 р. переривався фактом часткової сплати боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Останньою дією, що свідчить про визнання позивачем боргу є складання акту звірки від 30.06.2010 р., саме з цієї події потрібно відраховувати термін позовної давності. Крім того, у зв'язку зі зміною позивачем організаційно-правової форми з ВАТ на ТзДВ, останній підписав додаткові угоди до вказаних вище договорів позики.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідач не погодився з апеляційною скаргою та подав заперечення на неї, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову суду без змін.

Слід зазначити, що вказана вище постанова суду першої інстанції від 03.12.2012 року уже була предметом апеляційного перегляду за апеляційної скаргою позивача ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий». Так, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року було задоволено апеляційну скаргу ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий», постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 року скасовано і прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог (а.с. 75 Т.2).

Однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.02.2016 року задоволено частково касаційну скаргу Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 108 Т.2).

В період нового апеляційного розгляду справи позивач ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий» підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У додаткових поясненнях апелянт також зазначив, що строк позовної давності за договорами позики № 3 від 15.08.2006 р., № 4 від 22.12.2006 р., № 5 від 27.09.2007 р. переривався такими обставинами: фактом часткової сплати боргу 22.04.2009 року, укладенням додаткових угод від 30.09.2011 року, звірками від 30.09.2009 року і 30.06.2010 року, договором про реструктуризацію від 05.10.2011 року щодо договору № 4 від 22.12.2006 р., рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17.06.2014 року про стягнення заборгованості за договором № 3 від 15.08.2006 р.. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Крім цього, за договором № 5 від 27.09.2007 р. із терміном повернення до 10.10.2010 року строк позовної давності становив до 10.10.2013 року, а тому на час складення Акту податкової перевірки від 08.05.2012 року строк позовної давності ще не закінчився. Отже, на думку апелянта грошові суми за вказаними вище договорами позики станом на 4 квартал 2010 року і 4 квартал 2011 року не можуть вважатись безповоротною фінансовою допомогою, яка повинна бути включена Товариством до складу валових доходів. Також апелянт вважає, що ДПІ у Стрийському районі безпідставно віднесено 132425,90 грн. в рахунок зменшення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, оскільки не враховано курсової різниці при різних валютних курсах по заборгованості в сумі 40237,03 Євро за контрактом № 2008-3-KOL від 24.02.2008 року з фірмою KOLMAR SRL.

Відповідач Стрийська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області в період нового апеляційного розгляду справи не погодилась із апеляційною скаргою, подала додаткові пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції від 03.12.2012 року залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий» зареєстровано як юридична особа 13.05.1994 р. та станом на час податкової перевірки перебував на податковому обліку в ДПІ у Стрийському районі. Із 28.07.1997 р. Товариство зареєстроване платником ПДВ, а із 05.08.2011 року перереєстроване у зв'язку із зміною організаційно-правової форми.

В період із 12.03.2012 р. по 23.04.2012 року відповідачем ДПІ у Стрийському районі Львівської області було проведено планову виїзну перевірку позивача ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2010 р. по 31.12.2011 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 р. по 31.12.2011 р.. За результатами перевірки складено Акт № 282/22-10/00274878 від 08.05.2012 р. (а.с. 98-176 Т.1).

В цьому Акті перевірки вказано про порушення позивачем, зокрема, вимог: - пп.1.22.1 п.1.22 ст.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; - пп.14.1.11 п.14.1 ст.14, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 ПК України, в результаті чого: - занижено податок на прибуток всього в сумі 674334 грн. (у тому числі за 4 квартал 2010 року в сумі 453468 грн., за 4 квартал 2011 року в сумі 220866 грн.); - завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток, в тому числі: 4 квартал 2010 року в сумі 284824 грн., 1 квартал 2011 року в сумі 214021 грн., 2 квартал 2011 року в сумі 216724 грн., 2-3 квартали 2011 року в сумі 656193грн., 2-4 квартали 2011 року в сумі 1758013 грн..

На підставі вказаного вище Акту перевірки від 08.05.2012 року відповідачем ДПІ у Стрийському районі винесено 22.05.2012 року податкові повідомлення-рішення: - №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 787701 грн. (основний платіж 674334 грн., штрафні (фінансові) санкції 113367грн.); - №, яким зменшено розмір від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1758013 грн. (а.с. 8-9 Т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції у постанові від 03.12.2012 року виходив із того, що усі суми за договорами позики № 3 від 15.08.2006 р., № 4 від 22.12.2006 р., № 5 від 27.09.2007 р. на час податкової перевірки слід вважати безповоротною фінансовою допомогою і повинні бути включені до складу валових доходів Товариства, у зв'язку із тим, що строки позовної давності за цими договорами закінчились. Тому, оскаржені ППР від 22.05.2012 року являються вцілому правомірними.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції частково не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції на час розглядуваних правовідносин), безнадійна заборгованість - це заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість, що не погашена внаслідок недостатності майна фізичної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією; г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості; ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Підпунктом 14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України встановлено, що інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Крім цього, відповідно до п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинного до 01.01.2011 року), валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Валовий дохід включає, зокрема, доходи у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді.

Згідно п.1.22 ст.1 вказаного Закону, до безповоротної фінансової допомоги належать суми заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Із змісту Акту податкової перевірки від 08.05.2012 року, розрахунків оскаржених ППР від 22.05.2012 року та із матеріалів адміністративної справи видно, що висновки відповідача ДПІ у Стрийському районі про порушення позивачем ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий» вимог податкового законодавства, які слугували винесенню ППР від 22.05.2012 р., ґрунтуються на тому, що Товариством занижено податок на прибуток та завищено від'ємне значення, у зв'язку із невіднесенням до складу валових доходів за 4 квартал 2010 року грошових сум за договорами позики № 3 від 15.08.2006 р. і № 5 від 27.09.2007 р., за 4 квартал 2011 року грошових сум за договором позики № 4 від 22.12.2006 р. і за контрактом № 2008-3-KOL від 24.02.2008 року з фірмою KOLMAR SRL.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивачем ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий» було укладено три договори позики із фірмою Widrig Finanz & Beteiligungs-Aktiengesellschaft (Князівство Ліхтенштей), а саме № 3 від 15.08.2006 р., № 4 від 22.12.2006 р., № 5 від 27.09.2007 р.. Предметом вказаних договорів була строкова, відсоткова передача позивачу (Позичальнику) грошових коштів з метою поповнення обігових коштів підприємства. Управлінням Національного банку України у Львівській області було видано Реєстраційні свідоцтва щодо реєстрації вказаних договорів позики, а саме: №473 від 11.09.2006р. до договору № 3, №500 від 10.01.2007 р. до договору № 4, №598 від 17.10.2007р. до договору № 5 (а.с. 33-52 Т.1).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за договором №3 від 15.08.2006 р. строк повернення позики становив до 15.09.2007 р., за договором №4 від 22.12.2006 р. строк повернення позики становив до 31.12.2008 р., за договором №5 від 27.09.2007 р. строк повернення позики становив до 10.10.2010 р..

Таким чином, з врахуванням вимог статей 256, 257 ЦК України, строк позовної давності за вказаними вище договорами позики міг би закінчитись, відповідно - 15.09.2010 р., 31.12.2011 р., 10.10.2013 р..

Тобто, станом на кінець 4 кварталу 2010 року міг би закінчитись строк позовної давності за договором позики №3 від 15.08.2006 р., і не міг би закінчитись строк позовної давності за договором позики №5 від 27.09.2007 р..

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує такі обставини: - 22.04.2009 року позивачем ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий» було здійснено часткову сплату в сумі 1933,15 Євро за договором позики №3 від 15.08.2006 р., та 2412,21 Євро за договором позики №5 від 27.09.2007 р. (а.с. 65 Т.1); - рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17.06.2014 року в справі АС № 317у/2013 стягнено із ТзДВ «Меблевий комбінат «Стрий» на користь Widrig Finanz & Beteiligungs-Aktiengesellschaft (Князівство Ліхтенштей) заборгованість за договором № 3 від 15.08.2006 р.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.09.2014 року визнано та дозволено виконання на території України вказаного рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17.06.2014 року (а.с. 18-62 Т.2).

Вказані вище Реєстраційне свідоцтво №473 від 11.09.2006р. щодо реєстрації договору позики № 3, та Реєстраційне свідоцтво №598 від 17.10.2007р. щодо реєстрації договору позики № 5, було анульовано Управлінням НБ України 28 листопада 2011 року. Тобто ці Реєстраційні свідоцтва діяли станом на кінець 4 кварталу 2010 року (а.с. 198 Т.1).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статей 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність у 3 роки, в тому числі щодо договорів позики, визначена статтею 257 ЦК України.

Згідно ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства і фактичних обставин справи, зокрема того, що на кінець 4 кварталу 2010 року строк позовної давності за договорами позики №3 від 15.08.2006 р. і №5 від 27.09.2007 р. не закінчився, а тому на той час грошові суми за цими договорами не вважались безповоротною фінансовою допомогою і не являлись валовим доходом Товариства.

Відносно заниження податку на прибуток у зв'язку із невіднесенням до складу валових доходів грошових коштів за договором позики № 4 від 22.12.2006 р. і за контрактом № 2008-3-KOL від 24.02.2008 року з фірмою KOLMAR SRL, то суд апеляційної інстанції погоджується в цій частині із доводами ДПІ, оскільки строк позовної давності за договором позики № 4 від 22.12.2006 р. закінчився 31.12.2011 р., а зміни до Реєстраційного свідоцтва №500 від 10.01.2007 р. не вносились на підставі договору про реструктуризацію заборгованості № 31082011 від 05.10.2011 року (а.с. 69 Т.1).

Крім цього, на кінець 4 кварталу 2011 року і на час закінчення строку позовної давності за договором позики № 4 від 22.12.2006 р., уже було анульовано (28 листопада 2011 року) Реєстраційне свідоцтво №500 від 10.01.2007 р. до цього договору позики.

За контрактом № 2008-3-KOL від 24.02.2008 року закінчення строку позовної давності не оспорюється сторонами по справі.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання апелянта на те, що ДПІ у Стрийському районі безпідставно віднесено 132425,90 грн. в рахунок зменшення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, у зв'язку із не врахуванням курсової різниці при різних валютних курсах по заборгованості в сумі 40237,03 Євро за контрактом № 2008-3-KOL від 24.02.2008 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржене ППР № від 22.05.2012 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток, являється протиправним в частині 453468 грн. основного платежу (за 4 квартал 2010 року) і 113367 грн. штрафних (фінансових) санкцій, тобто за договорами позики №3 від 15.08.2006 р. (177698 грн. - основний платіж і 44425 грн. - штраф) та №5 від 27.09.2007 р. (275770 грн. - основний платіж і 68943 грн. - штраф).

Відносно ППР № від 22.05.2012 р. про зменшення суми від`ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що це ППР є протиправним в частині 150893 грн., тобто за договорами позики №3 від 15.08.2006 р. (150893 грн.) та №5 від 27.09.2007 р. (0,00 грн.).

В решта частині оскаржені ППР від 22.05.2012 року є правомірними (тобто за правовідносинами по договору позики № 4 від 22.12.2006 р. і по контракту № 2008-3-KOL від 24.02.2008 року), а тому немає підстав для їх скасування вцілому.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 р. та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Зокрема, слід визнати протиправним і скасувати ППР № від 22.05.2012 р. в частині 566835 грн., в тому числі 453468 грн. основного платежу та 113367 грн. штрафних (фінансових) санкцій, а ППР № від 22.05.2012 р. в частині 150893 грн..

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Меблевий комбінат «Стрий» - задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2012 року в адміністративній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Меблевий комбінат «Стрий» до Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області ДПС про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Меблевий комбінат «Стрий» - задоволити частково.

Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Стрийському районі Львівської області ДПС № від 22.05.2012 року, в частині 453468 грн. основного платежу та 113367 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Стрийському районі Львівської області ДПС № від 22.05.2012 року, в частині 150893 грн..

У задоволенні решта позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Меблевий комбінат «Стрий» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.06.2016 року.