Справа № 2-а-76/09/1507
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2011-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2011 р.Справа № 2-а-76/09/1507

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Сабада В.В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Домусчі С.Д., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області на постанову Болградського районного суду Одеської області від 08 травня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області про зобовязання нарахувати підвищення до пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області, в якому просила поновити строк звернення до суду за період 2006-2007 років; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2006 року по лютий 2009 року у сумі 4770 грн.; зобовязати відповідача в подальшому, з березня 2009 року щомісячно нараховувати соціальну допомогу як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 08 травня 2009 року позовні вимоги задоволені частково. Судовим рішенням зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачці підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком, передбаченої статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням виплачених з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року 579,30 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій постанову суду першої інстанції вважає необґрунтованою та просить її скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонером та має статус дитини війни відповідно до посвідчення, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області та отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року №3235-IV, дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV на 2006 рік зупинено. Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 19.01.2006 року №3367-IV, п.17 ст.77 вказаного Закону виключено, а ст.110 викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно-правових актів не видавалось і положення ст.110 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік в зазначеній частині нереалізовані.

Таким чином, у 2006 році позивачка не мала правових підстав для нарахування підвищення до пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитина війни, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було зупинено на 2007 рік пунктом 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 року №489-У.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням статті 111 цього Закону.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-VI підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ внесено зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни, відповідно до яких до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зазначені зміни згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з дати ухвалення Рішень Конституційним Судом України, вищевказані норми Законів України Про Державний бюджет України на 2007 рік, Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України втратили чинність, а, отже, з цього часу відновлено дію ст.6 Закону в повному обсязі.

Відповідно до резолютивної частини вказаних Рішень Конституційного Суду України, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч Рішенням Конституційного Суду України відповідачем вказане підвищення позивачці за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року не перераховано і не виплачувалось в повному обсязі.

Статтею 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом України Про соціальний захист дітей війнизалежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України Про соціальний захист дітей війни.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату вказаного підвищення позивачці за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 08 травня 2009 року.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік, який застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Положення ч.3 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки суд не може передбачити чи порушить права позивачки у майбутньому УПФУ в Болградському районі Одеської області, то позовні вимоги стосовно зобовязання відповідача в подальшому (після 08 травня 2009 року) виплачувати соціальну допомогу згідно до вимог чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни»задоволенню не підлягають.

Судовою колегією встановлено, що у 2008 році відповідач виплачував позивачці соціальну допомогу як «дитині війни»в таких розмірах: з 01.01.2008 року по 31.03.2008 року 47, 00 гривень; з 01.04.2008 року по 30.06.2008 року 48, 10 гривень; 01.07.2008 року по 30.09.2008 року 48, 20 гривень, з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року 49,80 грн., що складає 10 % від належної відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування»до виплати суми (а.с. 12).

Вказане свідчить, що відповідачем частково виконано зобовязання щодо сплати 30% мінімальної пенсії за віком, а тому позовні вимоги в частині нарахування та виплати допомоги за 2008 рік підлягають задоволенню з урахуванням вже виплачених сум.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, судова колегія на підставі п.1 ч.1 ст.201 КАС України, вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 201 205, 207, 254 КАС України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 08 травня 2009 року - змінити, виклавши резолютивну частину судового рішення в такій редакції:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 08 травня 2009 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених в 2008 році сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.В. Єщенко