Справа № 562/416/16-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кушнір О.Г.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" червня 2016 р. Справа № 562/416/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "12" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

29.02.2016 ОСОБА_3 звернулась до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення їй виплати з 01 червня 2015 року пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зобов'язати відповідача поновити, нарахувати та виплатити їй пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання, починаючи з 01 червня 2015 року у визначеному законом розмірі з урахуванням усіх підвищень.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення яким її позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі зазначила, що з квітня 2014 року вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Здолбунівського району Рівненської області та отримувала пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання. З 1 квітня 2015 року відповідач припинив їй виплату вказаної пенсії з тих підстав, що вона продовжувала працювати в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Проте, всупереч вимог законодавства відповідач з 1 червня 2015 року не відновив їй виплату пенсії, чим порушив її права.

Позивачка та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

З врахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області та з 04 квітня 2014 року отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід 3 групи у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також позивачка продовжує працювати у відповідача.

Встановлено, що позивачка 18.02.2016 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області із заявою про поновлення виплати їй пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід 3 груп з 01.06.2015.

Листом від 23.02.2016 № Г-21 позивачці у поновленні виплати пенсії було відмовлено. Зазначено, що оскільки на день звернення вона продовжує працювати на займаній посаді, то з огляду на діюче законодавство поновити їй виплату пенсії не вбачається можливим.

Позивачка, вважаючи дії відповідача по відмові в поновленні виплати їй пенсії як інваліду 3 групи загального захворювання протиправними, звернулась до суду.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні її позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким внесено зміни до статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами від 17 листопада 1992 року № 2790-ХІІ «Про статус народного депутата України», № 889-VII, від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», № 2453-VI, пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058-IV, не виплачуються.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії, відсутні.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 24 травня 2016 року по справі № 333/6710/15-а.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія приходить до висновку, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 47 вказаного Закону підстав для її невиплати.

В силу вимог ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "12" травня 2016 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області щодо припинення ОСОБА_3 виплати з 01 червня 2015 року пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської областіа поновити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання, починаючи з 01 червня 2015 року у визначеному законом розмірі з урахуванням усіх підвищень.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,35700

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області вул.Г. Мазепи, 2,м.Здолбунів,Рівненська область,35705

- ,