Справа № 2а/0570/17551/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Київ К/9991/4879/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), Ліпський Д.В., Штульман І.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Унітех» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26.10.2011р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Унітех» до територіальної державної інспекції праці у Донецькій області про визнання недійсним та скасування припису, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ТОВ «Унітех» звернулось до суду з позовом про визнання недійсним та скасування припису від 09.09.2011р. №05-19-024/0064-0061.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.10.2011р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011р., в задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники).

Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Згідно статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Згідно статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Пунктом 2.1 Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об'єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки від 03.03.2011р. визначено, що тарифна ставка робочого першого розряду в розмірі не нижче 120% мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України, з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,15, який враховує перевищення прожиткового мінімуму в Донецькій області над встановленим законодавством (крім бюджетної сфери).

Відповідно до пункту 2.9 Генеральної угоди про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в України на 2010-2012 роки рекомендовано при укладенні регіональних угод під час визначення мінімальних місячних (часових) тарифних ставок (окладів) працівників застосовувати регіональний коефіцієнт перевищення прожиткового мінімуму в регіоні над встановленим законодавством рівнем.

Пунктом 2.11 цієї Генеральної угоди передбачено установити перелік і розміри доплат та надбавок до тарифних ставок, окладів і посадових окладів працівників, підприємств, установ і організацій, що мають міжгалузевий характер (крім бюджетної сфери), для встановлення у галузевих, регіональних угодах та колективних договорах згідно із додатком 3.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у період з 30.08.2011р. по 09.09.2011р. державним інспектором Територіальної державної інспекції праці у Донецькій області проведено планову первинну перевірку додержання ТОВ «Унітех» законодавства про працю, загальнообов'язкового державного соціального страхування, за результатами якого складено Акт та припис від 09.09.2011р. №05-19-024/0064.

Згідно Акту перевірки від 09.09.2011р. №05-19-024/0064 позивачем порушено вимоги ст.ст. 96, 97 КЗпП України, вимог статті 11 Закону України «Про оплату праці», Генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими профспілками і профоб'єднаннями на 2010-2012 роки, пункту 2.1 Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об'єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки від 03.03.2011р. в частині встановлення тарифної ставки кваліфікованих робітників першого розряду не нижче 120% затвердженої законодавством мінімальної заробітної плати, та застосування при використанні вказаних норм регіонального коефіцієнту в розмірі 1,15, враховуючи перевищення прожиткового мінімуму в Донецькій області над середнім прожитковим мінімумом в Україні, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

З метою усунення виявлених в ході проведеної перевірки порушень законодавства 09.09.2011р. державним інспектором праці прийнято припис № 05-19-024/006, яким вказано директору ТОВ «Унітех» на допущені порушення та приписано керівнику товариства вийти з ініціативою до трудового колективу щодо необхідності внесення змін до пункту 3.4 колективного договору в частині встановлення строків виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При цьому, розмір заробітної плати за першу половину місяця не може бути менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника, згідно вимог ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Оплату праці працівників підприємства з 01.06.2011р. привести у відповідність вимогам ст.ст. 96, 97 КЗпП України, ст. 11 Закону України «Про оплату праці», Генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об,єднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і про профоб'єднаннями на 2010-2012 роки, пункту 2.1 Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об'єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки від 03.03.2011р.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що пункт перший оскаржуваного припису винесено відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», оскільки конкретні строки виплати заробітної плати необхідно встановлювати у колективному договорі або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом.

Також суди виходили з того, що винесення пункту другого оскаржуваного припису, яким приписано позивачу привести оплату праці працівників підприємства у відповідності вимогам ст.ст. 96, 97 КЗпП України, ст. 11 Закону України «Про оплату праці», Генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об'єднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і про об'єднаннями на 2010 2012 роки, пункту 2.1 Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об'єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2010-2012 роки є обґрунтованим та правомірним, оскільки норми Генеральної та Регіональної угод в частині оплати праці через Закон України «Про оплату праці» повинні виконуватись усіма суб'єктами організації оплати праці на території України, а роботодавці, які не є сторонами вказаних Угод, повинні установити оплату праці не нижчу у порівнянні з законодавством.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що оскаржуваний припис винесено в межах наданих відповідачу повноважень, відповідно до вимог закону, організація оплати праці на підприємствах незалежно від форм власності здійснюється на підставі законодавчих актів з обов'язковим врахуванням положень генеральної угоди на національному рівні, галузевих (міжгалузевих), територіальних угод, укладених репрезентативними представниками сторін органів виконавчої влади, роботодавців та профспілкової сторони, а тому суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Унітех» залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26.10.2011р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: Д.В. Ліпський

І.В. Штульман