Справа № 208/2093/16-а
Суддя: Гібалюк Т. Я.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/2093/16-а
№ провадження 2-а/208/91/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гібалюк Т.Я.,

при секретарі Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, який є представником ОСОБА_2 за довіреністю до Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області - про визнання протиправною бездіяльності та спонукання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Представник позивачки звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові відповідача у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 Просить суд зобов'язати відповідача призначити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 16.01.2015р.

В судове засідання представник позивачки не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду письмове заперечення, у якому просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності, в позові просить відмовити в повному обсязі.

Суд, вивчив матеріали справи, дослідив наявні у справі доказі, дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, ОСОБА_2 до 2001р. проживала в м.Дніпродзержинську, отримувала пенсію за віком, після чого виїхала на постійне місце перебування до Німеччини.

16.01.2015р. представник ОСОБА_2 ОСОБА_1звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком.

Листом Пенсійного фонду України від 28.01.2015р. в призначенні пенсії за віком відмовлено.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами, що закріплено у частині 3 статті 25 Конституції України.

Враховуючи наведені норми, позивачка, як громадянка України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Статтею 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера. ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон. Позивачем заявлено позовні вимоги про призначення пенсії за віком починаючи з 16 січня 2015 року, отже поновлення пенсії позивачці має бути здійснено з 16 січня 2015 року, що повністю відповідає заявленим позовним вимогам.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 4-12, 48, 50, 56, 104 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2.

Зобов'язати Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області призначити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Гібалюк Т. Я.