Справа № 464/4241/16-а
Суддя: Теслюк Д. Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/4241/16-а
пр.№ 2-а/464/198/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представник позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №1 ОСОБА_4 патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_5, ОСОБА_4 патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора поліції роти 1 батальйону 1 ОСОБА_4 патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_5 щодо винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності; скасувати постанову серії ПС 3 №004853 від 24.04.2016 року, закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що при винесенні оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції порушено ряд норм КУпАП щодо оформлення адміністративних матеріалів, зокрема інкриміноване йому правопорушення не було зафіксованим в автоматичному режимі, як того вимагає абз.2 п.5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; на місці події інспектором не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, який є джерелом доказів, як передбачено ст. 254 КУпАП; під час складання постанови про накладення стягнення він був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою, оскільки місцем розгляду справи була проїжджа частина дороги у м. Львові по вул. Січових Стрільців, що суперечить КУпАП; постанова про накладення стягнення не була у встановлені чинним КУпАП строки скерована йому для відома. Додатково зазначає, що дійсно здійснив зупинку на вул. Січових Стрільців, 7 у м. Львові, проте для того щоб здійснити посадку/висадку пасажирів з автомобіля, а не для стоянки. Оскаржувану постанову він фактично отримав 10.05.2016 р., а тому вважає, що ним пропущено строк звернення до адміністративного суду з поважних причин, який просить поновити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав, що наведені в адміністративному позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувана постанова винесена з додержанням вимог, передбачених КУпАП.

Відповідач інспектор патрульної поліції роти №1 батальйону №1 ОСОБА_4 патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення учасників процесу, та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є частково підставний, з огляду на таке.

Із постанови серії ПС3 № 004853, винесеної 24 квітня 2016 р. інспектором Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_5, вбачається, що позивача ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно з даною постановою, ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 24.04.2016 р. о 16.00 год. у м. Львові по вул. Січових Стрільців, 7, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив стоянку на виїзді з прилеглої території, чим унеможливив в'їзд і виїзд на дану територію, чим порушив п. 15.10 (а) ПДР України.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У відповідності з п. 1.10. Правил терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Даючи оцінку діям позивача та їх відповідності Правилам, суд приходить до переконання, що у певних випадках зупинка чи стоянка дозволяється поза спеціально відведених місць чи узбіч. Разом із тим, водій (в даному випадку позивач) повинен виконувати вимоги Правил, якими заборонено здійснення стоянки чи зупинки в конкретно вказаних місцях.

Місця, де існує заборона зупинки, передбачено п. 15.9., а стоянки - п. 15.10. Правил.

Згідно з застереженнями, які містяться в п. 15.10 «а», 15.9 «и» Правил, стоянка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Таким чином, позивач, дотримуючись положень п. 15.2. Правил, не повинен був порушувати вказані вище норми, які регулюють Правила дорожнього руху.

Разом із тим, з адміністративного позову та пояснень представника позивача вбачається, що автомобіль позивача припинив рух на декілька хвилин для висадки пасажирів, тобто позивач вчинив зупинку і відповідність (невідповідність) його дій вимогам Правил працівник Національної поліції повинен був вирішувати, виходячи, перш за все, з приписів, які містяться в п.15.9. Правил.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень КУпАП, правопорушення виявлені в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, мають бути зафіксовано за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні

Представником відповідача надано фото з місця події, а також пояснення свідка події ОСОБА_7, проте з таких не вбачається наявності вини ОСОБА_3 у вчиненні даного адміністративного правпорушення, інших належних та допустимих доказів відповідачем не надано, доводи позивача щодо протиправності такої не спростовано.

Згідно зі ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до п. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в частині скасування постанови серії ПС3 №004853 від 24 червня 2016 р.

Щодо вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то враховуючи положення ст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, що в свою чергу є підставою у відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

У ст.289 КУпАП України передбачено десятиденний строк для оскарження постанови про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

За умовами ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин строк звернення до суду може бути поновлений судом, за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 отримав копію оскаржуваної постанови серії ПС3 №004853 10.05.2016 р., а тому такому слід поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки такий був пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 160-163, 167 КАС України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2016 року серії ПС3 №004853 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 122 КУпАП скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 патрульної поліції в м. Львові, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_8 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Теслюк Д.Ю.