Справа № 826/14440/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретаря судового засідання Тищенко Н.В., за участі позивача ОСОБА_3, представника відповідача-3 Стадник О.І., розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Черкаського окружного адміністративного суду, Голови Черкаського окружного адміністративного суду Коваленко Василя Івановича, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

20.07.2015р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Черкаського окружного адміністративного суду, Голови Черкаського окружного адміністративного суду Коваленко Василя Івановича, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області з позовом, який остаточно в ході слухання справи був уточнений, а саме 06.08.2015р. (т.1 а.с. 95), про:

- визнання протиправним та скасування наказу голови Черкаського окружного адміністративного суду від 20.03.2013р. №31-0 про відрахування її зі штату Черкаського окружного адміністративного суду (ухвалою суду провадження закрито);

- визнання протиправним та скасування частини першої наказу голови Черкаського окружного адміністративного суду «Про зарахування ОСОБА_3 та внесення змін в облікові документи» від 17 червня 2015 №112-0 щодо формулювання його змісту, а саме: «Зарахувати ОСОБА_3 з 17 червня 2015р. на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, взявши до уваги, що суддя ОСОБА_3. не здійснює правосуддя з 01 серпня 2012 року»;

- зобов'язання внести зміни у формулювання змісту частини першої наказу голови Черкаського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 № 112-0 та викласти її в такій редакції: «Поновити ОСОБА_3 на попередній роботі на посаді судді Черкаського окружного адміністративного суду з 13 березня 2013 р., з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, з врахуванням виплат передбачених законом та з відрахуванням зборів і обов'язкових платежів і сум виплачених при звільненні, за період з 13 березня 2013 р. по 17 червня 2015 р.» на підставі Указу Президента України від 07.07.2015р. №582/2014, рішення Ради суддів України від 04.06.2015р. № 51 та наказу Державної судової адміністрації України від 05.06.2015 №79;

- визнання неправомірною відмову голови Черкаського окружного адміністративного суду щодо поновлення позивачу правового статусу судді шляхом поновлення на роботі на посаді судді Черкаського окружного адміністративного суду з 13 березня 2013 року та виплати позивачу середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2013 р. по час поновлення на роботі на посаді судді 17 червня 2015 р., з відповідними відрахуваннями зборів та обов'язкових платежів, і сум виплачених при звільненні;

- визнання недійсним запису у трудовій книжці № 37 від 17.06.2015 р., а саме: «Зарахувати на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду» та зобов'язати голову Черкаського окружного адміністративного суду внести запис до трудової книжки наступного змісту: «Поновити на попередній роботі на посаді судді Черкаського окружного адміністративного суду з 13 березня 2013 р.»;

- визнання протиправною бездіяльності голови Черкаського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України, Територіального управління ДСА України в Черкаській області про відмову у нарахуванні та виплаті позивачеві середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2013 по час зарахування до штату названого суду 17 червня 2015 р.;

- зобов'язання Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області виділити асигнування для фінансування суддівської винагороди та інших доплат для нарахування та виплати позивачеві середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 13 березня 2013 р. по 17 червня 2015р., на суму 610 000 грн., а Черкаському окружному адміністративному суду провести нарахування та виплату на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу, з врахуванням інших виплат передбачених законом, на загальну суму 610 000 грн., як незаконно звільнену, з відрахуванням зборів і обов'язкових платежів та сум виплачених при моєму звільненні, за період з 13 березня 2013 р. по 17 червня 2015 р.;

- зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2013 р. по 17 червня 2015р., на суму 610 000 грн., з відрахуванням зборів і обов'язкових платежів та сум виплачених при звільненні позивача, за період з 13 березня 2013 р. по 17 червня 2015 р.;

- стягнення з Черкаського окружного адміністративного суду на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2013 року по 17 червня 2015 року, як незаконно звільнену, на загальну суму 610 000 грн., з розрахунку суми 16 800 грн. за місяць, з відрахуванням зборів і обов'язкових платежів та сум виплачених при її звільненні;

- стягнення з Черкаського окружного адміністративного суду середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць та в цій частині постанову суду допустити до негайного виконання;

- стягнення з Черкаського окружного адміністративного суду моральної шкоди у сумі 10 000 грн., завдану незаконним звільненням з посади судді, що призвело до моральних та фізичних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, яке вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, що підірвало ділову репутацію серед колег, друзів, громадськості.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2016р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу голови Черкаського окружного адміністративного суду від 20.03.2013р. №31-0 про відрахування позивача зі штату Черкаського окружного адміністративного суду (т.1 а.с.163).

Позов обґрунтовано тим, що Указом Президента України від 07.07.2014р. скасовано Указ Президента України від 13.03.2013р. щодо звільнення її з посади судді Черкаського окружного адміністративного суду, внаслідок чого, вона підлягала зарахуванню до штату суду, що не було своєчасно зроблено. Крім того, позивач зазначила, що голова Черкаського окружного адміністративного суду невірно зробив запис у трудовій книжці щодо її поновлення на роботі, внаслідок чого, порушені її права та інтереси, не здійснена виплата середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2016 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог до вказаних відповідачів.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2016 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги, представник відповідача Державної судової адміністрації України (відповідач 3) заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не заявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача 3, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Указом Президента України «Про призначення суддів» № 676/2007 від 01.08.2007р. позивача призначено на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду строком на п'ять років (т.1 а.с.32).

На підставі зазначеного Указу Президента України наказом голови Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2007р. № 6-о позивача було зараховано на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду.

Указом Президента України «Про звільнення суддів» від 13.03.2013р. за № 132/2013 позивача було звільнено з посади судді Черкаського окружного адміністративного суду у зв'язку із закінченням строку, на який її призначено (т.1 а.с.34).

На підставі вказаного Указу Президента головою Черкаського окружного адміністративного суду видано наказ №31-о від 20.03.13р. щодо відрахування її зі штату суду.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 06.06.2013 р. у справі № П/800/35/13, скасовано рішення ВРЮ від 18.12.2012 №1216/0/15-к в частині внесення подання до Президента України про звільнення позивача з посади судді (т.1 а.с.36).

Згідно Указу Президента України від 07.07.2014 №582/2014 скасовано Указ Президента України від 13.03.2013 №132/2013 в частині звільнення позивача з посади судді Черкаського окружного адміністративного суду, у зв'язку із закінченням строку на який її було призначено (т.1 а.с.35).

Позивач звернулася до голови Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про зарахування її до штату Черкаського окружного адміністративного суду на підставі Указу Президента України від 07.07.2014р. № 582/201р, внаслідок чого, голова Черкаського окружного адміністративного суду листом від 06.08.2014р. № 05-16/2515/14 (т.1 а.с.40) повідомив, що станом на 30.07.2014 р. штат суддів Черкаського окружного адміністративного суду повністю укомплектований, з огляду про що відсутня будь-яка можливість зарахування позивача до штату суду Черкаського окружного адміністративного суду. При цьому, позивачку було повідомлено про те, що для вирішення даного питання Черкаським окружним адміністративним судом здійснені звернення до компетентних органів.

Рішенням Ради суддів України від 04.06.2015р. №51 була погоджена кількість суддів у Черкаському окружному адміністративному судді, яка була визначена наказом ДСА України «Про визначення кількості суддів у адміністративних судах України» від 14.05.2012 р. та вирішено збільшити кількість суддів названого суду до 20 суддів (частина 2 рішення РСУ № 51 від 04.06.2015 р.) (т.1 а.с.48).

05.06.2015р. Державною судовою адміністрацією України винесено наказ №79 «Про визначення кількості суддів у деяких адміністративних судах» щодо внесення змін до наказу ДСА України від 14.05.2012 № 52 «Про визначення кількості суддів у адміністративних судах України» (з подальшими змінами), яким збільшено кількісний склад суддів Черкаського окружного адміністративного суду до « 20 суддів» (пп. 1.1.1 п. 1.1 частини першої наказу ДСА України від 05.06.2015 р. № 79) та виділено асигнування для названого суду, з урахуванням змін у кількісному складі суддів, а також забезпечено фінансування цього суду для виплати суддівської винагороди суддям, з урахуванням цього наказу.

17.06.2015 р. головою Черкаського окружного адміністративного суду видано наказ №112-0 «Про зарахування ОСОБА_3 та внесення змін до облікових документів», в якому зазначено: «Зарахувати ОСОБА_3 з 17 червня 2015р. на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, взявши до уваги, що суддя ОСОБА_3. не здійснює правосуддя з 01 серпня 2012 року» (т.1 а.с.55).

Вищенаведені обставини не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі закінчення строку, на який його обрано чи призначено.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон № 2453) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно п.4 ч.1 ст.101 Закону № 2453 Вища кваліфікаційна комісія суддів України надає рекомендацію про обрання на посаду судді безстроково або відмовляє у наданні такої рекомендації.

Стаття 111 Закону № 2453 встановлює загальні умови звільнення судді з посади. Суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Статтею 112 Закону № 2453 визнчений порядок звільнення судді з посади у разі закінчення строку, на який його призначено, зокрема.

Вища рада юстиції вносить подання Президентові України про звільнення судді з посади у разі закінчення строку, на який його призначено, якщо:

1) суддя за повідомленням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України своєчасно не подав без поважних причин заяву про обрання його на посаду судді безстроково;

2) щодо судді Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення про відмову в рекомендуванні його для обрання на посаду судді безстроково;

3) кандидата на посаду судді безстроково не обрано Верховною Радою України.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді з посади у зв'язку із закінченням строку, на який його призначено, із зазначенням дати, з якої суддя має бути звільнений.

Згідно 3 ст.112 Закону № 2453 суддя звільняється з посади Президентом України.

Відповідно до ч. 4 ст.112 Закону № 2453 у разі якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може виконувати свої повноваження щодо здійснення правосуддя з наступного дня після закінчення строку, на який його призначено.

Згідно ч.1 статті 7 Указу Президента «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно правових актів та набрання ними чинності» акти Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, які не мають загального значення чи нормативного характеру, можуть не публікуватися за рішенням відповідного органу. Ці акти та акти з обмежувальними грифами офіційно оприлюднюються шляхом надіслання відповідним державним органам та органам місцевого самоврядування і доведення ними до відома підприємств, установ, організацій та осіб, на яких поширюється їх чинність.

Відповідно до ч.3 статті 7 вказаного Указу Президента акти Верховної Ради України і Президента України про призначення відповідно до законодавства на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття.

Згідно п.4 ч.1 ст. 24 Закону № 2453 голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади відповідний наказ.

З матеріалів справи вбачається, що голова Черкаського окружного адміністративного суду наказом від 17 червня 2015 №112-0 зарахував ОСОБА_3 та вніс зміни до облікових документів виконуючи Указ Президента від 07.07.2014р. після збільшення кількісного складу суддів Черкаського окружного адміністративного суду і виникнення вільної посади.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції що відсутні правові підстави для внесення змін у формулювання його змісту.

Указ Президента України від 7 липня 2014 року не поширює свою дію на минулий період, тобто не має зворотної дії в часі, що прямо передбачено частиною 1 статті 58 Конституції України. Скасування Президентом України свого попереднього Указу не створює наслідків у вигляді поновлення судді на роботі з дати її звільнення та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, посилання апелянта на положення ст. 235 КЗпП України, як на підставу задоволення позовних вимог, не заслуговують уваги, оскільки Президент України не є органом, який вирішує трудовий спір та поновлює працівника на роботі.

Указ Президента України від 07.07.2014р. не встановлює факт незаконного звільнення позивача з посади, не містить приписів про поновлення позивача на посаді судді Черкаського окружного адміністративного суду як незаконно звільнену, не містить конкретної календарної дати, з якої позивач повинна бути поновлена на посаді.

Таким чином, колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість всіх позовних вимог (як основних так і похідних) до голови Черкаського окружного адміністративного суду.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1167, ст. 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не обґрунтовано, у чому саме полягає заподіяна їй відповідачами моральна шкода, не доведено факт, що внаслідок дій саме цих відповідачів позивачці заподіяно моральні страждання та душевні переживання.

Отже, суд першої інстанції вірно вирішив, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Щодо решти позовних вимог, то в межах розгляду даної справи встановлено відсутність з боку відповідачів бездіяльності щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачеві середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2013 по час зарахування до штату названого суду 17 червня 2015 р., оскільки в Указі Президента від 07.07.2014 №582/2014 відсутнє посилання про виплату середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, також відсутнє і рішення суду з даного питання.

Апелянтом вказане не спростовано.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов'язання відповідачів виділити асигнування для фінансування суддівської винагороди та інших доплат для нарахування та виплати позивачеві середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 13 березня 2013 р. по 17 червня 2015р. на суму 610 000 грн. та здійснення відповідного нарахування таких виплат, як похідних від первісних, задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не спростовують вищенаведених вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 04.07.2016р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Черкаського окружного адміністративного суду, Голови Черкаського окружного адміністративного суду Коваленко Василя Івановича, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Губська Л.В.

Епель О.В.