Справа № 22-а/0690/96/11
Суддя: Микитюк О. Ю.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22а/0690/96/11 Головуючий в суді 1 інст.: Бичківська
Категорія 10.3.2 Доповідач: Микитюк
УХВАЛА

Іменем України

07 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Товянської О.В., Гансецької І.А.

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Лугинському районі про визнання неправомірними дій і стягнення коштів

за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Лугинському районі

на постанову Лугинського районного суду від 17 вересня 2009 року,

в с т а н о в и л а :

В травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначила, що він є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілою 1 категорії, отримує державну і додаткову пенсії, виплата яких передбачена статтями 50 та 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак є меншою ніж передбачена цим Законом. Є непрацюючою пенсіонеркою і має право на отримання коштів, передбачених ст.39 Закону. У звязку з відмовою відповідача привести виплату пенсій у відповідність з вимогами Закону, просив суд визнати дії відповідача неправомірними та стягнути недоплачені кошти.

Постановою Лугинського районного суду від 17 вересня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача в частині відмови позивачці перерахувати та виплатити пенсію у відповідності до вимог ст.ст.39,50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі на користь ОСОБА_1 за період з 01.08.2008 року по 31.07.2009 року: пенсію в сумі 39692 грн.; додаткову пенсію за цей же період в сумі 3269 грн.20 коп.; доплату до пенсії згідно ст.39 Закону в сумі 7002 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі просить постанову суду скасувати. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Пенсійний фонд не є належним відповідачем по справі.

Також, апелянт зазначає, що суд помилково застосував до спірних правовідносин Закон України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, не звернув уваги на те, які види пенсійних виплат та соціальних послуг здійснюються за рахунок Пенсійного фонду відповідно до вказаного Закону, а також на те, що кошти виплачуються позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивачка є непрацюючою пенсіонеркою, інвалідом III групи і віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі статті 50 цього ж Закону.

Частиною 2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на радіоактивно забрудненій території підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст.39 Закону.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 вищезазначеного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії по 11 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону інвалідам 11 групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Розрахунок пенсії позивачу здійснено виходячи із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" розміру, що становить 19 грн. 91коп., що суперечить нормам вищезазначеного Закону, а тому суд обґрунтовано визнав дії управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі протиправними в частині відмови позивачу перерахувати пенсію у відповідності до вимог ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Доводи апелянта щодо правомірності дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання відповідача на відсутність у державному бюджеті коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 2 Постанови від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", всупереч положень статей 50, 54 вищезазначеного Закону, Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимоги позивача.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, колегія суддів приходить висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком, а тому доводи апеляційної скарги з приводу помилкового застосування норм вказаного закону до спірних правовідносин, є безпідставними.

Отже, рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому залишається без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 199, 205-207, 212 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Лугинському районі відхилити.

Залишити без змін постанову Лугинського районного суду від 17 вересня 2009 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча:

Судді: