Справа № 826/6509/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Київ К/800/62990/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Олексієнка М.М.,

Рецебуринського Ю.Й.,-

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - КДКА) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, -

встановив:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Київської обласної КДКА про визнання протиправними та скасування рішень від 28 березня 2013 року та від 18 квітня 2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник відповідача надав заперечення на касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Нормативно-правовим актом, що визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні є Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що 11 лютого 2013 року до КДКА Київської області надійшла скарга ОСОБА_3, у якій зазначено, що 14 листопада 2012 року між скаржником та позивачем укладено договір про правову допомогу (далі - Договір). З довідки про здійснення дисциплінарної перевірки стосовно адвоката ОСОБА_2 від 28 березня 2013 року вбачається, що положення статті 2 Договору, а саме: «прийняття судовим або іншим повноважним органом позитивного рішення для клієнта», суперечить статті 18 Правил адвокатської етики, відповідно до якої забороняється надавати клієнту запевнення і гарантії стосовно реального результату виконання доручення, прямо або опосередковано сприяти формуванню у нього необхідних надій, а також уявлення, що адвокат може вплинути на результат іншими засобами, окрім сумлінного виконання своїх професійних обов'язків. Під час здійснення відносно адвоката ОСОБА_2 дисциплінарної перевірки позивач вживав заходи для повернення скаржниці ОСОБА_3 повної суми, авансованої нею як гонорар, повернувши їй станом на 25 березня 2013 року 6500 гривень (авансовий гонорар в повному обсязі) і повідомивши про те, що жодних додаткових коштів (2168 гривень) від неї більше не вимагає.

За результатами проведеної за скаргою ОСОБА_3 перевірки дисциплінарною палатою КДКА Київської області 28 березня 2013 року прийнято рішення про порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2

Виявивши в ході здійснення дисциплінарної перевірки допущені адвокатом ОСОБА_2 порушення положень частини 1 статті 21 Закону № 5076-VI, частини 4 статті 18, частини 3 статті 28, частини 1 статті 36 Правил адвокатської етики та керуючись статтями 33-39 Закону № 5076-VI, дисциплінарною палатою КДКА Київської області 18 квітня 2013 року прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення Правил адвокатської етики, до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 3 (три) місяці.

Згідно з частиною 5 статті 50 Закону № 5076-VI КДКА делеговані повноваження приймати рішення про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Отже відносини, що виникли у справі, яка розглядається між адвокатом ОСОБА_2 та Київською обласною КДКА з приводу застосування до нього дисциплінарного стягнення є публічно-правовими, а спір адміністративно-правовим, який відповідно до статті 2 КАС України є предметом розгляду адміністративних судів в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний: дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; підвищувати свій професійний рівень; виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Згідно частин 1, 3 статті 39 Закону № 5076-VI за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата КДКА більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Регламентом КДКА регіону, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 16 лютого 2013 року № 77 (далі - Регламент), визначено порядок роботи КДКА в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі з реалізації повноважень, наданих Законом № 5076-VI, а також процедуру розгляду питань, віднесених до її компетенції Законом, іншими актами, що регулюють діяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій.

Результатом вирішення питань, віднесених Законом до повноважень КДКА, є рішення. У передбачених Законом випадках повноваження КДКА здійснює її кваліфікаційна або дисциплінарна палата. Рішення КДКА приймаються за наслідками загального обговорення та голосування більшістю голосів від загальної кількості членів її палат. У разі рівного розподілу голосів голос Голови КДКА є ухвальним. Рішення палати приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості її членів, крім випадків, передбачених Законом. Рішення КДКА (Палати) приймається таємним голосуванням, якщо за його проведення проголосували більше половини обраного складу КДКА (Палати). Член КДКА (Палати) не має права утримуватися при голосуванні. Член КДКА може особисто викласти письмово окрему думку щодо конкретного рішення. Окрема думка додається до протоколу засідання КДКА (Палати) і не оголошується при оголошенні рішення (пункти 8.1. - 8.6. Регламенту).

Частиною 1 статті 36 Правил адвокатської етики визначено, що при розірванні договору (незалежно від причин) адвокат зобов'язаний: повернути клієнту отримані від нього документи, а також документи, видані адвокату для клієнта іншими особами в ході виконання доручення, майно, передане клієнтом на зберігання адвокату, та невитрачені кошти, що призначалися для погашення видатків, пов'язаних з виконанням доручення; поінформувати клієнта щодо здійсненої адвокатом роботи і передати клієнту копії процесуальних документів, складених адвокатом при виконанні доручення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно врахував, що пунктами 8.1. - 8.6. Регламенту не встановлено необхідності наявності на рішенні підписів всіх учасників засідання дисциплінарної палати і секретаря палати із вказівкою відомостей про результати голосування, а також щодо оформлення таких рішень.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції правильно погодився з позицією Київської обласної КДКА про те, що при визначенні розміру гонорарних сум адвокат ОСОБА_2 припустився визнаного ним самим недбальства, а саме: виявлені і визнані самим позивачем неточності у розрахунках, які внаслідок повторних звірок та уточнень призвели до скасування ним попередніх вимог до скаржниці стосовно сплати ОСОБА_3 2168 гривень нібито невнесеної гонорарної суми.

Сукупність зібраних та перевірених в судовому засіданні доказів дають підстави вважати, що відповідно до положень частини 3 статті 2 КАС України оспорювані рішення прийняті відповідачем: на підставі та у спосіб, що передбачені діючим законодавством; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано; з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішень; розсудливо; з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, оскільки постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2013 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновки судів попередніх інстанцій не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку визначеному статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.