Справа № 212/12035/2012
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м. Київ К/800/21705/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й.,
Швеця В.В., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Департаменту охорони здоров'я Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_5, - представника позивача ОСОБА_4, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року, -

встановив:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до Департаменту охорони здоров'я Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу від 15 серпня 2011 року № 215.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_5, - представник позивача ОСОБА_4, звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу Департаменту охорони здоров'я Вінницької міської ради «Про внесення змін та доповнень до наказу № 205 від 4 серпня 2011 року «Про вибір лікаря» від 15 серпня 2011 року № 215 головних лікарів пологового будинку № 1 ОСОБА_6, пологового будинку № 2 ОСОБА_7, міської лікарні «Центр матері та дитини» ОСОБА_8 зобов'язано: забезпечити надання кваліфікованої медичної допомоги породіллям в акушерському відділенні в повній відповідності наказу Міністерства охорони здоров'я України від 29 грудня 2003 року № 620 «Про організацію надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги в Україні» лікарями акушер-гінекологами (щоденно - ординаторами відділення; вночі, вихідні та святкові дні - черговими та ургентними лікарями); не проводити пологи, оперативні втручання лікарями акушер-гінекологами, що не являються черговими та ургентними на поточний період; забезпечити вільний вибір жінкою лікуючого лікаря з числа працівників, працюючих в зміні медичного закладу; забезпечити з 15 до 8 години в будні дні та цілодобово у вихідні і святкові дні чергування вдома лікарів акушерів-гінекологів вищої та першої кваліфікаційної категорії з числа керівників закладу та завідуючих відділеннями.

Позивач, вважаючи, що даним наказом порушено її право на вибір лікаря під час пологів, передбачене статтею 49 Конституції України та іншими нормативно-правовими актами, звернулася з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що наказ від 15 серпня 2011 року № 215, виданий Департаментом охорони здоров'я Вінницької міської ради у межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 280/97-ВР) територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, у тому числі, на заклади охорони здоров'я.

Статтею 32 Закону № 280/97-ВР визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, управління закладами охорони здоров'я, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Планування та прогнозування розвитку мережі комунальних закладів охорони здоров'я у пілотних регіонах відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про порядок проведення реформування системи охорони здоров'я у Вінницькій, Дніпропетровській, Донецькій областях та місті Києві» від 7 липня 2011 року № 3612-VІ (чинного на час виникнення спірних правовідносин) здійснюються в межах повноважень, визначених законом, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. В даному випадку органом місцевого самоврядування у місті Вінниці є Вінницька міська рада.

Департамент охорони здоров'я Вінницької міської ради є виконавчим органом Вінницької міської ради, який створений відповідно до рішення 3 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 14 січня 2011 року № 85 зі змінами «Про оптимізацію загальної структури виконавчих органів міської ради, апарату міської ради та її виконкому та їх чисельності».

У відповідності до Положення про Департамент охорони здоров'я Вінницької міської ради, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 1 березня 2011 року № 101, функціями даного органу є: керівництво діяльністю, координація і контроль за роботою закладів охорони здоров'я, що відносяться до комунальної власності територіальної громади міста (пункт 4.1.21); видання наказів в межах компетенції Департаменту, обов'язкових для виконання структурними підрозділами Департаменту, підвідомчими і підпорядкованими підприємствами, закладами, установами та організаціями охорони здоров'я, що відноситься до комунальної власності територіальної громади міста (пункт 4.2.2).

Згідно Статуту Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2 є міським комунальним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я та власністю територіальної громади міста Вінниці, засновником якого є Вінницька міська рада. У своїй діяльності заклад підзвітний Департаменту охорони здоров'я Вінницької міської ради.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що спірний наказ прийнято в межах повноважень Департаменту охорони здоров'я Вінницької міської ради.

Статтею 38 Основ законодавства України про охорону здоров'я від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ передбачено, що кожний пацієнт, який досяг чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги, та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій; кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров'я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування.

Відповідно до пункту 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку Вінницького міського клінічного пологового будинку № 2 працівники жіночої консультації та стаціонарних відділень працюють позмінно відповідно до графіків, які складаються помісячно і затверджуються головним лікарем та узгоджуються з профспілковим комітетом; графіки змінності доводяться до відома працівників на початку місяця, на який вони були складені.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до головного лікаря Вінницького міського клінічного пологового будинку № 2 із заявою про надання дозволу на супровід та приймання у неї пологів лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_9, за його згодою, на яку отримала відповідь, що вказаний лікар працює в жіночій консультації (дільниця 9) і не може бути переведений в акушерське відділення для приймання пологів.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про організацію надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги в Україні» від 29 грудня 2003 року № 620 визначений порядок та умови організації надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги.

Пунктом 1.18 даного Наказу склад операційної бригади визначається завідувачем відділення та керівником клініки (у клінічному закладі) відповідно до кваліфікаційної категорії лікарів із забезпеченням пропорційної участі всіх лікарів відділення у наданні хірургічної медичної допомоги та з урахуванням бажання пацієнтки (письмова заява); склад операційної бригади зазначається в передопераційному епікризі; за умови вибору пацієнткою лікаря його участь погоджується адміністрацією лікувально-профілактичного закладу відповідно до кваліфікаційної категорії лікаря.

З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що наказ Департаменту охорони здоров'я Вінницької міської ради від 15 серпня 2011 року № 215 відповідає вимогам чинного законодавства як щодо права пацієнта на вибір лікаря, так і законодавства про працю, оскільки пацієнт має право на вибір лікаря, якщо лікар може запропонувати свої послуги, за наявності умов та у відповідному порядку, тобто з дотриманням правил внутрішнього трудового розпорядку закладу охорони здоров'я. Спірний наказ лише встановлює порядок, за умови дотримання якого можливе забезпечення реалізації права особи на вибір лікаря.

Також, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що спірним наказом не було порушене конституційне право ОСОБА_4 на охорону здоров'я та медичну допомогу, оскільки їй дозволена присутність лікаря ОСОБА_9 як лікаря-партнера під час її пологів у його неробочий час, що підтверджується листами Вінницького міського клінічного пологового будинку № 2 від 26 січня 2012 року № 54, від 31 січня 2012 року № 57 та листом Департаменту охорони здоров'я Вінницької міської ради від 27 січня 2012 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з правомірності спірного наказу.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2013 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, - представника позивача ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту охорони здоров'я Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Рецебуринський Ю.Й.

Швець В.В.