Справа № 760/1762/16-а
Суддя: Демидовська А. І.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/1762/16-а
Провадження №2-а-208/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Демидовської А.І.
при секретарі Шевченко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністратитвний позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Києві, Інспектора патрульної служби 1 роти 1 батальону Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Києві лейтенанта поліції Давиденка Артема Романовича про визнання протиправною та скасування постанови серіїї ПС2 №807715 від 20.01.2016 у праві про адімністративне правопорушенн,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до інспектора патрульної служби 1 роти 1 батальйону Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві лейтенанта поліції Давиденка Артема Романовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 807715 від 20.01.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20 січня 2016 року він, керуючи автомобілем КАМАЗ 53229, держномер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Полковника Потєхіна в м. Києві, був зупинений інспектором патрульної служби 1 роти 1 батальйону Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві лейтенантом поліції Давиденком Артемом Романовичем, який після огляду документів склав щодо позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 807715 від 20.01.2016 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Згідно з вказаною постановою на на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Інспектор на зауваження позивача не звернув уваги, не ознайомив позивача з його правами і обов`язками відповідно до ст. 63 КУ та ст. 268 КупАП, не встановив обставин, які мали місце, і одразу склав постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 807715 від 20.01.2016.
Позивач вважає зазначену постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона складена з порушенням норм чинного законодавства, що полягають в наступному.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Зокрема, в оскаржуваній постанові зазначено про порушення позивачем пункту 26.2. «ґ» Правил дорожнього руху здійснення руху у житловій зоні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У оскаржуваній постанові відповідачем не вірно зазначено місце проживання позивача. Так, позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (копія паспорта додається). Проте, у постанові вказано місцем проживання (перебуванням) позивача АДРЕСА_2 .
Також, при складанні оскаржуваної постанови та накладенні адміністративного стягнення на позивача, відповідачем не було враховано наявність обставин, які виключають адміністративну відповідальність, зокрема, існування умов крайньої необхідності, в яких діяв позивач та на наявності яких він наголошував відповідачеві під час складання даної постанови. Ці обставини, в порушення ч. 2 ст. 283 КУпАП, у постанові не описані.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 17, 18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Наявність умов крайньої необхідності для позивача вбачається з наступного.

20 січня 2016 року позивач, виконуючи свої трудові обов`язки, керуючи вантажним автомобілем КАМАЗ 53229, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював доставку будівельних матеріалів (бетону) на будівельний майданчик об`єкта «Будівництво житлового будинку № 1 «Комплексної забудови (будівництво житлових будинків, об`єктів обслуговування житлових будинків) на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва» (копія товарно-транспортної накладної додається).

Починаючи з грудня 2015 року групою осіб за адресою: вул. Полковника Потєхіна, 9, а також на перехресті вулиць Героїв Оборони та Полковника Потєхіна у Голосіївському районі міста Києва проводиться масовий захід з перекриття під`їзду автомобілів підрядних організацій до будівельного майданчика об`єкта «Будівництво житлового будинку № 1 «Комплексної забудови (будівництво житлових будинків, об`єктів обслуговування житлових будинків) на вул. Полковника Потєхіна, 9 у Голосіївському районі м. Києва» та вимогою зупинення будівництва.

Зокрема, при під`їзді автомобілів підрядних організацій (спецтехніки) до перехрестя вулиць Героїв Оборони та Полковника Потєхіна пікетувальники раптово, перед самим автомобілем виходили на проїжджу частину і здійснювали безперервний рух по пішохідному переходу, таким чином блокуючи подальший рух транспортного засобу в напрямку будівельного майданчика.

За таких умов позивач, з метою уникнення наїзду на пішоходів та запобігання створенню аварійної ситуації внаслідок раптової зупинки на проїжджій частині, здійснив поворот вправо та зупинився біля узбіччя. Жодних знаків, забороняючих проїзд, у даній місцевості не розташовано.

Позивач зазначає, що при винесенні постанови не враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність або звільняють він неї. Таким чином, постанова винесена з порушенням норм законодавства та вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 807715 від 20.01.2016.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 807715 від 20.01.2016 інспектора патрульної служби 1 роти 1 батальйону Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві лейтенанта поліції Давиденка Артема Романовича позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.
Згідно з цією постановою позивач 20.01.2016 року керував автомобілем КАМАЗ 53229, держномер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Полковника Потєхіна в м. Києві в м. Києві здійснив рух у житловій зоні, чим порушив пункт 26.2. «ґ» Правил дорожнього руху, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Отже, крайня необхідність для позивача полягала у тому, що продовження ним руху у житлову зону було спричинене блокуванням групою осіб проїжджої частини, по якій пролягав маршрут позивача (до будівельного майданчика на вул. Полковника Потєхіна, 9). Зупинка ж позивачем транспортного засобу або його розворот на місці невідворотно створили б аварійну ситуацію на перехресті вулиць Полковника Потєхіна і Героїв Оборони, у тому числі і небезпеку для життя і здоров`я пікетувальників (наїзд).

Таким чином, з метою уникнення спричинення небезпеки, яка становила б загрозу громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, позивач змушений був заїхати у житлову зону та зупинити там транспортний засіб, не продовжуючи далі рух.

Із наведеного вище вбачається, що імовірна небезпека вчиненого позивачем правопорушення за вказаних обставин не могла бути усунута іншими засобами і заподіяна шкода є менш значною (взагалі відсутня), ніж відвернена шкода.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення згаданого припису, при винесенні оскаржуваної постанови поліцейський, незважаючи на очевидність існування для позивача умов крайньої необхідності, а також те, що позивач наполегливо вказував йому на існування зазначених обставин, проігнорував ці обставини та не відобразив їх у постанові і не врахував при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Таким чином, відповідачем порушено принцип всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а отже, оскаржувана постанова прийнята ним з порушенням норм чинного законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями частини другої ст. 19 Конституції визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео запису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
При складанні оскаржуваної постанови та притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не було враховано умов крайньої необхідності, які були створені пікетувальниками для позивача.
Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано обставин, повідомлених позивачем, не надано доказів на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, зокрема, не надано доказів спричинення позивачем аварійної ситуації чи небезпеки на дорозі щодо інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, судом встановлено, що дії позивача були вчинені у стані крайньої необхідності.
Згідно з положеннями ст.ст. 17, 18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Отже, суд приходить висновку про те, що оскаржувана постанова не грунтується на положеннях чинного законодавства, а тому є протиправною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Крім того, згідно з п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 17, 18, 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 17, 18, 19, 69-71, 104, 128, 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Києві, Інспектора патрульної служби 1 роти 1 батальону Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Києві лейтенанта поліції Давиденка Артема Романовича про визнання протиправною та скасування постанови серіїї ПС2 №807715 від 20.01.2016 у праві про адімністративне правопорушенн - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 № 807715 від 20.01.2016 інспектора патрульної служби 1 роти 1 батальйону Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві лейтенанта поліції Давиденка Артема Романовича у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити.
Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва у 10-денний термін з дня отримання копії постанови.

С у д д я А.І. Демидовська