Справа № 815/7068/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 р.м. ОдесаСправа № 815/7068/14

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Домусчі С.Д.

За участю: секретаря - Вишневської А.В.

представника апелянтів - Бутрик І.В. (довіреності від 23.11.2015 року;

від 10.09.2015 року)

позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, начальника Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області Мусієнко Олени Сергіївни, Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними, визнання протиправною вимогу та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною вимогу першого заступника начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області Мусієнко Олени Сергіївни від 01.08.2014 року №Ф-234-25 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 6142,63 грн. з пенсіонера за віком, фізичної особи - підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, ОСОБА_3 по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; зобов`язати першого заступника начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області Мусієнко Олену Сергіївну списати раніше зараховану грошову суму пенсіонеру за віком, фізичній особі - підприємцю, інд. код НОМЕР_1 ОСОБА_3 за період з 01.04.2013 року по 31.12.2013 рік у розмірі 3606,73 грн. НБУ, з 01.01.2014 року по 01.02.2014 рік у розмірі 422,65 грн. НБУ, з 01.02.2014 року по 30.06.2014 рік у розмірі 2113,25 грн. НБУ - на загальну суму у розмірі 6 142,63 грн. НБУ; зобов`язати першого заступника начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області Мусієнко Олену Сергіївну у подальшому утримуватися від протиправних нарахувань грошових сум по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування пенсіонеру за віком, фізичній особі - підприємцю, який обрав спрощену систему оподаткування, інд. код НОМЕР_1 ОСОБА_3; визнати протиправним Рішення заступника начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області Іванова Дмитра Івановича «Про результатам розгляду скарги» від 15.10.2014 року №897/Б/15-32-10-02-06 в частині залишення без змін вимоги ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 01.08.2014 року №Ф-234-25 про сплату боргу (недоїмки» у розмірі 6 142,63 грн. по сплаті єдиного внеску, а скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення, збільшення суми боргу (недоїмки) по єдиному внеску на 6 393,48 грн. у т.ч. за період другий квартал 2011 року у розмірі - 999,31 грн. НБУ, за лютий по грудень 2012 року у розмірі - 4 200,09 грн. НБУ, за січень по червень 2013 року у розмірі - 2 388,06 грн. НБУ, за липень по грудень 2013 року у розмірі - 2 412,70 грн. НБУ, за січень по червень 2014 року у розмірі - 2 535,90 грн. НБУ; зобов`язати заступника начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області Іванова Дмитра Івановича списати раніше зараховані їм грошові суми пенсіонеру за віком, фізичній особі - підприємцю, який обрав спрощену систему оподаткування, інд. код НОМЕР_1 ОСОБА_3 по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період другий квартал 2011 року у розмірі - 999,31 грн. НБУ, за лютий по грудень 2012 року у розмірі - 4 200,09 грн. НБУ, за січень по червень 2013 року у розмірі - 2 388,06 грн. НБУ, за липень по грудень 2013 року у розмірі - 2 412,70 грн. НБУ, за січень по червень 2014 року у розмірі - 2 535,90 грн. НБУ; зобов`язати заступника начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області Іванова Дмитра Івановича списати раніше зараховану їм грошову суму по збільшенню боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування пенсіонеру за віком, фізичній особі - підприємцю, який обрав спрощену систему оподаткування, інд. код НОМЕР_1 ОСОБА_3 у розмірі 6 393,48 грн. НБУ; зобов`язати заступника начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області Іванова Дмитра Івановича у подальшому утримуватися від протизаконних нарахувань грошових сум по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування пенсіонеру за віком, фізичній особі - підприємцю, який обрав спрощену систему оподаткування, інд. код НОМЕР_1 ОСОБА_3; визнати протиправним рішення голови Державної фіскальної служби України Білоус Ігоря Олеговича від 09.12.2014 року №3937/Б/99-99-10-01-07-15 про залишення без змін вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2014 року №Ф-234-25 першого заступника начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області Мусієнко О.С., рішення заступника начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області Іванова Дмитра Івановича від 15.10.2014 року №897/15-32-10-02-05, а також про залишення без задоволення скарги від 11.11.2014 року вх. №3878/ФОП пенсіонера за віком, фізичної особи - підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, інд. код НОМЕР_1 ОСОБА_3; зобов`язати голову Державної фіскальної служби України Білоус Ігоря Олеговича списати раніше зараховану їм грошову суму по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування пенсіонеру за віком, фізичній особі - підприємцю, який обрав спрощену систему оподаткування, інд. код НОМЕР_1 ОСОБА_3 у розмірі 12 536,00 грн. НБУ; зобов`язати голову Державної фіскальної служби України Білоус Ігоря Олеговича списати раніше зараховані їм грошові суми по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування пенсіонеру за віком, фізичній особі - підприємцю, який обрав спрощену систему оподаткування, інд. код НОМЕР_1 ОСОБА_3 (загальну суму - 8876,31 грн., в т.ч. 1288,8 грн. - недоїмки по сплаті страхових внесків та 7587,51 грн. - недоїмка по сплаті єдиного внеску); зобов`язати голову Державної фіскальної служби України Білоус Ігоря Олеговича у подальшому утримуватися від протизаконних нарахувань по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування пенсіонеру за віком, фізичній особі - підприємцю, який обрав спрощену систему оподаткування, інд. код НОМЕР_1 ОСОБА_3, а також не надавати протиправні вказівки своїм підлеглим ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, ГУ Міндоходів в Одеській області здійснювати протиправні дії щодо нарахування єдиного внеску у відношенні пенсіонера за віком ОСОБА_3.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач провадить підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, перебуває на обліку як платник податків в ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області та з 23.05.2011 року - як пенсіонер за віком в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси. Проте, податковий орган ігноруючи норми чинного законодавства, які звільняють позивача від сплати єдиного внеску, а також відсутність згоди позивача на нарахування цього збору, безпідставно здійснює нарахування позивачу єдиного внеску та надсилає вимогу про його оплату. Позивач скористався своїм правом на оскарження дій та рішення контролюючого органу в адміністративному порядку, проте оскільки його скарги необґрунтовано були залишені без задоволення та за результатом розгляду скарги збільшено суму збору, вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправною та скасував вимогу від 01.08.2014 року №Ф-234-25 ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на суму боргу у розмірі 6 142,63 грн. по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Скасував вимоги про сплату боргу за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 21.02.2013 року №Ф-1271, від 27.05.2013 року №Ф-2233 повністю, від 05.03.2012 року №Ф-1721 на суму 333,12 грн. Визнав протиправним та скасував рішення по результатам розгляду первинної скарги Головного управління Міндоходів в Одеській області від 15.10.2014 року №897/Б/15-32-10-02-06. Визнав протиправним та скасував рішення по результатам розгляду повторної скарги Державної фіскальної служби від 09.12.2014 року №3937/Б/99-99-10-01-07-15. Зобов'язав Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області вчинити дії з відображення у особистій картці позивача ФОП ОСОБА_3 ІК НОМЕР_1, як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зменшення суми податкового зобов'язання по скасованим вимогам на загальну суму 11 869,87 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

В апеляційних скаргах Державна фіскальна служба України, Головне управління ДФС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 25.01.2011 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, провадить підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та на обліку як платник податків перебуває в ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області (Т. І, а.с. 27, 28, 43).

На підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2013 року позивачу призначено дострокову пенсію з 23.05.2011 року відповідно до п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Т. І, а.с. 29).

01.08.2014 року першим заступником начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області виставлено позивачу вимогу за №Ф-234-25 про сплату боргу (недоїмки) на суму 6 142,63 грн. (Т. І, а.с. 30).

Згідно оскаржуваної вимоги, підставою для її направлення стала наявна за позивачем станом на 01.08.2014 року заборгованість зі сплати єдиного внеску у цій сумі.

Не погоджуючись із вимогою податкового органу, позивач 15.09.2014 року звернувся із скаргою в Головне управління Міндоходів в Одеській області, в якій ставилось питання про вжиття заходів щодо усунення порушень його законних прав та інтересів, здійснення розгляду скарги на підставі належних документів, якими обґрунтовується нарахування єдиного внеску, та скасування вимоги (Т. І, а.с. 146-149).

Розглянувши скаргу позивача, заступник начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області прийняв рішення від 15.10.2014 року №897/Б/15-32-10-02-06, яким залишив без змін вимогу ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 01.08.2014 року №Ф-234-25 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 6 142,63 грн. зі сплати єдиного внеску, а скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення; збільшив суму боргу (недоїмки) з єдиного внеску на 6 393,48 грн. (Т. І, а.с. 31-33).

Як вбачається з оскаржуваного рішення, залишаючи без задоволення скаргу позивача та збільшуючи недоїмку по сплаті єдиного внеску, контролюючий орган вищого рівня дійшов висновку, що позивач не належить до осіб, на яких розповсюджуються пільги з оплати єдиного внеску, а оскільки за даними інтегрованої картки платника за позивачем станом на 01.08.2014 року рахується заборгованість по єдиному внеску у розмірі 12 536,11 грн., що утворилась за період з ІІ кварталу 2011 року по ІІ квартал 2014 року, дійшов висновку про збільшення нарахування внеску на суму 6 393,48 грн.

Позивач скористався своїм правом на оскарження податкової вимоги та рішення заступника начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області від 15.10.2014 року №897/Б/15-32-10-02-06, подавши скаргу до податкового органу центрального рівня (Т. І, а.с. 150-159).

За результатами розгляду скарги голова Державної фіскальної служби України прийняв рішення від 09.12.2014 року №3937/Б/99-99-10-01-07-15, яким скаргу позивача залишив без задоволення, а рішення контролюючого органу області та вимогу районного органу - без змін (Т. І, а.с. 34-35).

Залишаючи скаргу без задоволення, центральний орган, що реалізує податкову та митну політику, дійшов висновку про те, що, оскільки позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах, тобто до досягнення пенсійного віку встановленого Законом та він не має статусу інваліда, контролюючі органи нижчого рівня правильно не вбачали наявність у позивача пільг щодо справляння єдиного внеску, а отже нарахування позивачу єдиного внеску відбулось з дотримання вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з вимогою та рішеннями відповідачів, вважаючи їх безпідставними, необґрунтованими і незаконними, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржених позивачем вимоги про сплату боргу, при ухвалені рішень щодо розгляду первинної та повторної скарги платника податків податковими органами необґрунтовано не враховано ту обставину, що позивач, перебуваючи на обліку як платник податків та пенсіонер за віком на пільгових умовах, в силу Закону звільнений від обов'язку щодо справляння єдиного внеску, отже з моменту набуття позивачем статусу пенсіонера за віком нарахування внеску відбулось безпідставно та в супереч вимогам чинного законодавства, що є безумовною підставою для скасування вимог і рішень контролюючих органів та приведення особової картки платника податків у відповідність до правил законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, проте вважає, що висновок суду не у повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим судове рішення підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно із вказаною нормою у редакції, яка діяла на момент винесення оскаржуваних вимоги та рішень, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За правилами ч. 4 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених правових норм показав, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від обов'язку сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію.

Реалізація такими особами справляння єдиного внеску може ґрунтуватись лише на добровільних засадах.

Слід зазначити, що за правилами ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Загальні умови призначення пенсій за віком визначені ст. 12 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ та ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV. Таке право виникало у чоловіків після досягнення 60 років та за наявності відповідного стажу.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, відповідно до п. 3 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII позивачу з 23.05.2011 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах, тобто із зменшенням віку, зазначеного у ст. 12 цього Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII.

Таким чином, оскільки правила ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI не містить будь-яких винятків щодо пенсіонерів за віком, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з моменту призначення пенсії на пільгових умовах на позивача не розповсюджується обов'язок щодо справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Разом з цим, враховуючи, що позивач не виявляв бажання сплачувати єдиний внесок на добровільних засадах, контролюючий орган, розраховуючи єдиний внесок позивачу після набуття статусу пенсіонера за віком, тобто за період з червня 2011 року по червень 2014 року на суму 11 869,87 грн., діяв не у відповідності до вимог Закону, що є безумовною підставою для скасування рішень органу та для зобов'язання органу відобразити у особовій картці ФОП ОСОБА_3 зменшення вказаної суми зобов'язання.

Також, суд першої інстанції, залишаючи без задоволення позовні вимоги позивача щодо зобов`язання органу у подальшому утримуватися від протизаконних нарахувань по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, надав вірну оцінку завданням адміністративного судочинства, закріпленим у ч. 1 ст. 2 КАС України, та правильно врахував, що захисту підлягають порушені права та інтереси фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, оскільки фактично позивачем заявлено вимоги на майбутнє, тобто щодо здійснення захисту прав та інтересів від порушень, які ще не допущені органом державної влади, його посадовою або службовою особою, підстави для застосування вказаної норми адміністративного процесуального законодавства та задоволення позову в цій частині відсутні.

Водночас, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та вжиття заходів для захисту прав та інтересів позивача, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм ст. 56 Податкового кодексу України, скасувавши рішення Головного управління Міндоходів в Одеській області від 15.10.2014 року №897/Б/15-32-10-02-06 по результатам розгляду первинної скарги.

Так, відповідно до п.п. 56.1, 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно із п. 56.6 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Пунктом п. 56.10 вказаної статті Кодексу визначено, що рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Отже, реалізувавши своє право щодо адміністративного оскарження рішення контролюючого органу вищого рівня та у разі не задоволення скарги, платник податків може оскаржити в судовому порядку рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Проте, суд першої інстанції, встановивши, що позивачем реалізовано право на адміністративне оскарження рішення контролюючого органу до органу центрального рівня, дійшов помилкового висновку про наявність підстав у такому разі для скасування результатів розгляду скарги платника податків, складені органом обласного рівня.

Враховуючи викладене, оскільки висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову є правильним, проте ґрунтується на помилковому застосуванні норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 201 КАС України підлягає зміні шляхом виключення абз. 4 резолютивної частини рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року - змінити, виключивши з її резолютивної частини абз. 4 постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 04.07.2016 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

С.Д. Домусчі