Справа № 814/758/15
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Київ К/800/41676/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуГоловного управління Міндоходів у Миколаївській області
на постановуОдеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року
у справі814/758/15
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
доГоловного управління Міндоходів у Миколаївській області
провизнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_4) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Міндоходів у Миколаївській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 31 грудня 2014 року №000/205/08-71.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

За результатами перегляду зазначеного рішення суду, Одеським апеляційним адміністративним судом 10 вересня 2015 року винесено постанову, якою постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову.

Вважаючи рішення суду апеляційної інстанції таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року та залишити в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 26 листопада 2014 року уповноваженими представниками ГУ Міндоходів у Миколаївській області здійснено перевірку господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійснені оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Згідно акта під час проведення перевірки перевіряючими було встановлено факт зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

На підставі акта перевірки відповідачем 31 грудня 2014 року винесено рішення №000205/08-21 про застосування фінансових санкцій у розмірі 34000,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій та відсутність підстав для скасування оспорюваного рішення.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про ненадання відповідачем доказів здійснення позивачем зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів в місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Крім того, відповідачем не надано документального підтвердження правильності розрахунку штрафу, застосованого оскаржуваним рішенням.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 21, 22 статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР з наступними змінами та доповненнями у редакції, на час виникнення спірних правовідносин, місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Частинами 35 та 36 статті 15 названого Закону закріплено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта підприємницької діяльності таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру, а внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта підприємницької діяльності з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. До заяви додаються нотаріально засвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, виданої заявнику, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Згідно з абзацом 10 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 % вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 1700 гривень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, постачання інших готових страв.

Під час перевірки відповідачем не встановлено факту торгівлі алкогольними або тютюновими виробами без придбання ліцензії, у зв'язку чим суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що всупереч приписам частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не доведено обов'язок позивача для внесення приміщення його магазину до Єдиного державного реєстру місць зберігання спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Також судом апеляційної інстанції вірно зауважено на тому, що під час перевірки працівниками податкового органу не було виявлено документів, які б підтверджували придбання позивачем алкогольних та тютюнових виробів для реалізації, у зв'язку з чим перевірити правильність обрахунку штрафних санкцій не уявляється за можливе.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 236, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року у справі №814/758/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна