Справа № 527/917/16-а
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/917/16-а
провадження 2-а/527/44/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.,

з участю представника відповідача - Марченко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Глобине адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

10.05.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, в якому просив: визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі щодо припинення виплати пенсії, починаючи з 01.05.2015 р. по 10.05.2016 р. - протиправними; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі виплатити ОСОБА_2 пенсію в розмірі 2899,35, що становить 85 процентів від призначеної 06.12. 2009 року пенсії в розмірі 3411 грн. починаючи з 01.05.2015 р. по 31.12.2015 р., та з 31.12.2015 року по 10.05.2016 року; встановити місячний строк для подання суб'єктом владних повноважень відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в Глобинському районі звіту про виконання постанови, яка вимагає вчинення певних дій. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 24 травня 1999 року по теперішній час працює на посаді завідувача Градизької державної нотаріальної контори ( наказ від 24.05.1999 року № 76 ).З 2009 року, по досягненню 55-річного віку, позивач отримувала пенсію у розмірі 3411,00 грн. на загальних підставах згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». І лише з 06 грудня 2009 року до 01 травня 2015 року управлінням ПФУ в Глобинському районі нарахована та виплачувалась пенсія прирівняного до державного службовця в розмірі 3411, 00 грн. у відповідності та на підставі статті 5 прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про внесення змін до Закону України « Про нотаріат» від 01.10.2008 року за № 614-ІУ, згідно з якою державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій. Стаж роботи державних нотаріусів у державних нотаріальних конторах зараховується до «стажу державної служби». З вересня 2015 року безпідставно, Управління ПФУ в Глобинському районі припинило перерахування пенсії позивачу. В листі від 20.10.2015 р. № 2659/04-42 УПФ в Глобинському районі послалось на те, що згідно п. 5 ч. ІІ Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» від 01.10.2008 року державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій. Оскільки позивачу з 06.12.2009 року призначена пенсія державного службовця як завідуючій Градизькою державною нотаріальною конторою, то з 01.04.2015 року виплата пенсії була призупинена розпорядженням УПФУ в Глобинському районі № 5 від 18.08.2015 року й відновиться за умови звільнення з посади, яка дає право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу». Позивач вважає дії УПФУ в Глобинському районі щодо припинення виплати пенсії, починаючи з 01.05.2015 р. по 10.05.2016 р. - протиправними.

До судового засідання ОСОБА_2 направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Марченко І.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на підстави та обставини, викладені в письмових запереченнях на позов.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено,що позивач ОСОБА_2 з 24 травня 1999 року і по даний час працює на посаді завідувача Градизької державної нотаріальної контори ( наказ № 76 від 24.05.1999 року).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Глобинському районі та отримувала пенсію з 06.12.2009 року згідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723..

Розпорядженням начальника управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області від 18.08.2015 року призупинено виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2015 року, оскільки вона отримувала пенсію відповідно до Закону № 3723, а згідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", передбачено, що тимчасово, у період з квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених, в тому числі, Законом України "Про державну службу" пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. Згідно п.5 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат" від 01.10.2008 року № 614-У1 державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-19, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу". «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки вказаний в пункті 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213-19 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

З 1 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України "Про державну службу", пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим передбачені ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу раніше призначеної пенсії за віком відсутні.

Крім того, статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено основоположні принципи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування серед яких є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат.

Суд також дійшов висновку, що позивачку позбавлено пенсії у порушення вимог та положень статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.ХІ.1950 (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі - Конвенція) в поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавській області про визнання протиправними рішення щодо припинення виплати пенсії та зобов'язання здійснити виплату пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, цією нормою передбачено не обов'язок суду, а лише право на покладення зобов'язання подання звіту.

Окрім того, суд не вбачає підстав для застосування судового контролю у формі покладення зобов'язання на відповідача подання звіту про виконання судового рішення відповідно ст. 267 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 21, 46, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст.ст. 46,47, ч.2 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213- VIII від 02.03.2015 року, ст.ст.2, 17, 18, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області відновити з 01 червня 2015 року виплату пенсії ОСОБА_2, призначеної їй за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" .

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глобинський районний суд протягом десяти днів з дня ї проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ Т. В. Левицька