Справа № 820/3275/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/3275/16

Харківський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 червня 2016 р. № 820/3275/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції, третя особа - Державне підприємство "Харківський автомобільний завод" про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Центральна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - Державне підприємство "Харківський автомобільний завод", в якому просить суд зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області зняти арешт та заборону на відчуження з майна, що належить Державному підприємству "Харківський автомобільний завод" (код 07934846).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наявність арештів, накладених Жовтневим ВДВС на майно Державного підприємство "Харківський автомобільний завод", позбавляє податковий орган можливості реалізації повноважень, передбачених п. 95.1 ст. 95 ПК України.

Ухвалою суду від 24.06.2016, що занесена до журналу судового засідання, було замінено відповідача - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції правонаступником, Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції.

У судове засідання представники сторін та третьої особи не прибули, надали клопотання про розгляд справи без їх присутності. Представник третьої особи у поданому клопотанні зокрема вказав, що не заперечує проти позову.

Суд, відповідно до ст. 128 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі представників сторін та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що Державне підприємство "Харківський автомобільний завод" перебуває на податковому обліку у Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з 08.07.1997 за № 89-1 ( а.с. 7).

Станом на час подання даного позову, по підприємству ДП „Харківській автомобільний завод" (ЄДРПОУ 07934846, далі - ДП «ХАЗ») рахується заборгованість по земельному податку з юридичних осіб у сумі 3134402,3 грн., що підтверджується обліковою карткою платника та розрахунком контролюючого органу ( а.с. 6-10).

Відповідно до ст. 89 Податкового кодексу України податковим керуючим складено акти опису майна ДП „Харківській автомобільний завод": від 12.06.2014 року № 31/20-33-11-02-43 (нежитлова будівля літ. „3-3", за адресою м. Харків, вул. Цементна, 2) та від 22.03.2016 року № 51/20-33-23-01-51 (рухоме майно) та зареєстрована податкова застава ( а.с. 20-28).

Судом встановлено, що контролюючий орган, під час підготовки документів для проведення цільового аукціону дізнався про наявність зведеного виконавчого провадження № 40365805 стосовно боржника - ДП „Харківській автомобільний завод", в рамках якого накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах сум стягнення.

Жовтневий відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції листом від 02.06.2016 № 6504 повідомив позивача про відсутність, в силу норм ч.1 ст.50 та ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", підстав для зняття арешту з майна, яке перебуває у податковій заставі згідно актів опису майна від 12.06.2014 року № 31/20-33-11-02-43 та від 22.03.2016 року № 51/20-33-23-01-51 ( а.с.11).

Вказана обставина стала підставою для звернення позивача до суду з зазначеним позовом.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Законом України "Про виконавче провадження" ( надалі - Закон) визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 17 Закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Положеннями п.20 ч.3 ст. 11 вказаного Закону передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Главою 4 Закону унормовано загальний порядок звернення стягнення на майно божника.

Так, ч.1 ст. 52 Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Статтею 60 Закону унормовано зняття арешту з майна.

Так, частиною 5 даної статті передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Суд зазначає, що при вирішенні даної справи суттєвим моментом є визначення податкової застави та пріоритетності зареєстрованих обтяжень.

Підпункт 14.1.155. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлює, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Згідно зіст.88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. У разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.

Пунктом 89.1. ст. 89 Податкового кодексу України встановлено, що право податкової застави виникає у разі:

89.1.1. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

89.1.2. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею. Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов'язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов'язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій. Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( п. 89.2. ст. 89 Податкового кодексу України.).

Положеннями п. 89.3. ст. 89 Податкового кодексу України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків з повідомленням про вручення. До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно. У разі порушення платником податків вимог цього пункту він несе відповідальність згідно із законом (п. 89.5 ст. 89).

Згідно з п. 90.1 ст. 90 ПКУ пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувані, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», до публічних обтяжень належать: 1) податкова застава; 2) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця; 3) звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов'язань боржника; 5) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів у випадках, встановлених законом; 6) інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються публічними.

Статтею 38 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що при публічному обтяженні обтяжувачем є уповноважений орган. Права і обов'язки суб'єктів публічного обтяження встановлюються законом.

Якщо інше не встановлено законом та не суперечить змісту публічного обтяження, обтяжувач за публічним обтяженням або інша особа, на користь якої встановлено публічне обтяження, також має права, передбачені статтею 23 цього Закону для обтяжувача за забезпечувальним обтяженням.

Якщо рухоме майно, яке є предметом публічного обтяження, є також предметом інших обтяжень, задоволення прав обтяжувача за публічним обтяженням або особи, на користь якої встановлено публічне обтяження, здійснюється в черговості згідно з пріоритетом публічного обтяження.

Якщо предметом публічного обтяження є два або більше об'єктів, обтяжувач отримує задоволення своїх вимог за рахунок такої їх кількості, яка достатня для повного задоволення відповідної вимоги. У цьому разі обтяжувач самостійно визначає рухоме майно, на яке звертається стягнення.

Згідно з ч.2 ст. 39 зазначеного Закону, пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом III цього Закону.

Приписами ч.1 ст. 40 вказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на предмет публічного обтяження здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.95.7 ст.95 ПКУ продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відповідача знаходиться зведене виконавче провадження № 40365805 щодо стягнення з Державного підприємство "Харківський автомобільний завод" сум боргів на користь низки стягувачів за виконавчими документами: накази Господарського суду Харківської області, виконавчі листи Харківського окружного адміністративного суду, вимоги про сплату боргу УПФУ в Жовтневому районі ( а.с.82-87).

Відповідачем надано до матеріалів справи копії матеріалів виконавчих проваджень, які увійшли до ЗВП № 40365805.

При цьому, як в рамках ЗВП № 40365805 так і в рамках ВП, які до нього увійшли, було винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та арешт коштів боржника.

Судом встановлено, що первинно, податкову заставу, як публічне обтяження, зареєстровано у 2012 р., а арешт майна третьої особи, як публічне обтяження - у 2013 -2014 роках ( а.с.48-53).

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94,128, 160-163,186,254 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції, третя особа - Державне підприємство "Харківський автомобільний завод" про зобов'язання вчинити певні дії – задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції зняти арешт та заборону на відчуження з майна, що належить Державному підприємству „Харківський автомобільний завод" (код 07934846).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.