Справа № 359/2880/16-а
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/2880/16-а
Провадження №2-а/359/97/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року о 08 годині 30 хвилин Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом Всеукраїнської громадської організації «Конгрес сприяння захисту українських земель» до Вишеньківського сільського голови Кулинич Тетяни Григорівни, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_4, про визнання незаконними загальних зборів громадян сіл Вишеньки та Петровського та протиправною бездіяльність сільського голови та порушення присяги посадової особи органу місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2016 Всеукраїнська громадська організація «Конгрес сприяння захисту українських земель» звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з даним адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати загальні збори громади сіл Вишеньок та Петровського 6 березня 2016 року скликані та проведені ОСОБА_2 та ОСОБА_5, та рішення загальних зборів громади від 06.03.2016 року, оформлені протоколом від 06.03.2016, незаконними та такими, що суперечать ст.3,6,8,10,12 «Положення про загальні збори громадян за місцем проживання в Україні», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №3748- ХІІ від 17.12.1993 року та ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»;

- визнати службову недбалість, протиправну бездіяльність Вишеньківського сільського голови Кулинич Тетяни Григорівни та порушення нею присяги посадової особи органу місцевого самоврядування в питанні недотримання ст.3,6,8,10,12 «Положення про загальні збори громадян за місцем проживання в Україні», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №3748- ХІІ від 17.12.1993 року та ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»;

- судові витрати покласти на відповідачів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Всеукраїнська громадська організація «Конгрес сприяння захисту українських земель» зареєстрована 21.01.2009 у Міністерстві юстиції України як об'єднання громадян, діяльність якої поширюється на територію України, та зареєстрована як юридична особа Печерською районною у м.Києві державною адміністрацією 06.02.2009 року за № 1 035873. Позивач зазначає, що основною метою діяльності організації є задоволення та захист законних соціальних, правових, економічних, творчих, вікових, культурних та інших спільних інтересів своїх членів і сприяння захисту земель в України, а також, що до організації звернулась їх член, жителька села Вишеньок, головний лікар Вишенківської дільничної лікарні ОСОБА_4 з проханням захистити її порушені конституційній права на загальних зборах громади сіл Вишеньки та Петровське Бориспільського району Київської області, які відбулися 6 березня 2016 року, де обговорювалось питання зняття її з роботи.

Позивач зазначає, що 2 березня 2016 року по селу було розповсюдженого оголошення від імені ініціативної групи, яку ніхто із місцевої громади не уповноважував на скликання, організацію та проведення зборів, в складі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які скликали та провели загальні збори громади сіл Вишеньки та Петровське 6 березня 2016 року, в ході проведення яких неодноразово порушувались конституційні права та принижувалась честь і гідність як головного лікаря Вишеньківської дільничної лікарні так і лікаря взагалі ОСОБА_4. Позивач стверджує, що скликати загальні збори може лише сільський голова відповідно до ч.1 ст.8 вищевказаного Положення та ч.11 ст.41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в зв'язку з чим збори громади сіл Вишеньки та Петровське 6 березня 2016 року були скликані незаконно. Позивач зазначає, що згідно протоколу на зборах були присутні 207 жителів сіл, в той час, як за даними інтернет ресурсу Вікіпедія - в зазначених селах разом проживають 4062 жителі, а відповідно до ст.3 Положення - збори є правомочними за наявності на них більше половини громадян, які проживають на відповідній території і мають право брати участь у зборах, в зв'язку з цим зазначені збори були не правомочні. Також, на думку позивача, в порушення вимог ст.10 Положення, відповідно до якої збори відкриває та веде голова відповідної ради або його заступник, а також обирається секретар зборів та затверджується порядок денний і порядок роботи зборів, а до протоколу додаються матеріали реєстрації їх учасників, список громадян, які були присутні на зборах із зазначенням місця їх проживання, на зборах головувала ОСОБА_2, яку ніхто не обирав головою зборів, не обирався секретар, не затверджувався порядок денний, не голосувались питання, які обговорювались та до протоколу не додано список громадян присутніх на зборах. Позивач стверджує, що зміст протоколу спотворений, не відповідає дійсності та деякі виступи не відображені. Позивач зазначає, що в своєму інтерв'ю газеті «Наша версія» сільський голова Кулинич Т.Г. визнавала, що збори незаконні, проте була присутня на зборах та навіть виступала, що свідчить про те, що відповідач надала завідомо неправдиві відповіді ОСОБА_4 №02-32-209 від 10 березня 2016 року та №02-32-302 від 11 березня 2016 року про те, що Вишеньківський сільський голова особисто та Вишеньківська сільська рада в цілому не приймали участь в організації цих зборів. Позивач зазначає, що на зборах розглядалась питання щодо звільнення з посади головного лікаря Вишеньківської дільничної лікарні ОСОБА_4, в той час, як відповідно до ст.6 Положення до компетенції зборів не належить розгляд таких питань, а також звертає увагу, що Вишеньківська дільнична лікарня не є комунальним закладом Вишеньківської сільської ради, головного лікаря якої призначає головний лікар Бориспільської центральної районної лікарні. Позивач вважає, що Вишеньківський сільський голова не лише порушила ряд законів України, а й проявила протиправну бездіяльність та службову недбалість щодо незаконного зібрання громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 загальних зборів громади сіл Вишеньок та Петровського, тим самим йому сприяючи, чим порушила присягу посадової особи органу місцевого самоврядування.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, додатково звернула увагу суду на те, що загальні збори громадян сіл Вишеньок та Петрівського проводились в приміщенні Вишеньківського будинку культури, дозвіл на використання якого для проведення таких зборів Бориспільською районною державною адміністрацією не надавався, що, на її думку свідчить про те, що такий дозвіл був наданий сільським головою.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що Вишеньківський сільський голова та громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнають та вважають його безпідставним, та повністю підтримав надані від імені відповідачів письмові заперечення та викладені в них обставини. Так , він вважає, що Статут громадської організації та чинне законодавство не надає позивачу право звертатися до суду в інтересах ОСОБА_4, яка за захистом своїх прав до суду не зверталась. Також він зазначає, що Вишеньківська сільська рада та Вишеньківський сільський голова не були ініціатором та не скликали загальних зборів сіл та, що в даному випадку громадяни реалізували своє право на мирні зібрання, передбачене Конституцією, яке відповідно до ст.39 Конституції України, ст.11 Конвенції про захист прав і основоположних свобод та ст.21 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, не може бути обмежене, окрім як з підстав, визначених цими нормативними актами та лише судом. Вишеньківська сільська рада була завчасно повідомлена ініціатором про проведення зібрання, в зв'язку з чим були вжиті відповідні заходи для забезпечення правопорядку та безпеки громадян: повідомлені правоохоронні органи, пожежна частина, лікарня. Він звертає увагу, що зібрання носило мирний характер, порушення громадського порядку зафіксовано не було. Щодо позовної вимоги про службову недбалість, протиправну бездіяльність Вишеньківського сільського голови та порушення нею присяги, він зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть самостійно заборонити проведення мирного зібрання, а також, що ч.2 ст.162 КАС України не передбачає такий спосіб захисту прав, як визнання службової недбалості, протиправної бездіяльності та порушення присяги (а.с.70-73).

Згідно письмових заперечень відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.74,75) вважають, що позовні вимоги не базуються на нормах діючого законодавства, звертають увагу, що вони не є суб'єктами владних повноважень, та що жодних протиправних дій ними вчинено не було, що мирні зібрання в державі дозволені Конституцією, підстав визнавати їх недійсними бути не може.

Третя особа ОСОБА_4, в судове засіданні не з'явилась, подала заяви, в яких просила справу розглянути за її відсутністю (а.с.76,86).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 6 березня 2016 року в приміщенні Вишеньківського будинку культури відбулись збори громадян, скликані та проведені за ініціативи в тому числі відповідачів - мешканців села Вишеньки Бориспільського району Київської області ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Дана обставина визнана сторонами та підтверджується долученим до матеріалів справи протоколом (а.с.41-45).

Та обставина, що в зазначеному протоколі зборів вказано, що це протокол загальних зборів громади, а також є посилання, що він складений Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с. 41), жодним належним і допустимим доказом не підтверджена, оскільки за змістом вказаного протоколу, на ньому були присутні 207 чоловік та він складений і підписаний від імені присутніх на зборах громадян: голови зборів ОСОБА_2 та секретаря зборів - ОСОБА_3

Також встановлено, що зазначені збори не скликались ні Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області ні Вишеньківським сільським головою Кулинич Т.Г., що визнано сторонами, а також вбачається з заяви від 29.02.2016 року, поданої сільському голові Кулинич Т.Г. від імені членів ініціативної групи ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, якою вони, мешканці с.Вишеньки, звернулись з повідомленням щодо проведення зібрання громадян по питанню роботи дільничної лікарні в с.Вишеньки та роботи її головного лікаря ОСОБА_4 з проханням надати дозвіл на проведення цих зборів в сільському клубі 06.03.2016 року о 10-00год (а.с.88).

Встановлено, що на підставі вказаної заяви та відповідно до Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільським головою Вишеньківської сільської ради Кулинич Т.Г. було видано розпорядження №15 від 01 березня 2016 року, згідно з яким сільський голова не заперечує проти проведення 06.03.2016 року зібрання громадян с.Вишеньки, а також зазначено: голові ініціативної групи ОСОБА_2 погодити з директором Будинку культури с.Вишеньки - ОСОБА_8 можливість використання приміщення для проведення 06.03.2016 зібрання громадян; начальнику пожежного ДЕПО с.Вишеньки ОСОБА_9 забезпечити 06.03.2016 на час проведення зібрання громадян протипожежну безпеку; повідомити Бориспільський МРВ ГУ МВС України в Київській області про проведення вказаного зібрання, а також головному лікарю Вишеньківської дільничної лікарні ОСОБА_4 забезпечити на час проведення зібрання громадян надання, в разі необхідності, медичної допомоги (а.с.89).

З наданих представником відповідачів документів також вбачається, що від імені Вишеньківського сільського голови Кулинич Т.Г. було підготовлено повідомлення від 04.03.2016 №02-32-292 на ім'я начальника Бориспільського відділу поліції з проханням забезпечити громадський порядок під час проведення зборів громадян, які проводитимуться в Будинку культури с Вишеньки 06.03.2016 о 10-00 (а.с.90).

Щодо долучених до позовної заяви написаного від руки та надрукованого двох оголошень від імені ініціативної групи зі зверненням до мешканців с.Вишеньки та Петровське з повідомленням про проведення 06.03.2016 року загальних зборів громади сіл (а.с.37,38), то жодних належних і допустимих доказів, що саме такого змісту та саме відповідачами були поширені такі оголошення, суду надано не було.

Крім того, суд звертає увагу, що за змістом цих оголошень відсутнє повідомлення, що такі загальні збори скликаються Вишеньківським сільським головою або Вишеньківською сільською радою, та що вони не підписані жодною особою, в тому числі посадовою особою Вишеньківської сільської ради.

Будь-які докази того, що Вишеньківським сільським головою або Вишеньківської сільською радою були допущені порушення вимог чинного законодавства щодо сприяння громадянам - мешканцям сіл Вишеньки та Петровське у проведенні зборів 6 березня 2016 року у приміщенні Будинку культури с.Вишеньки, відсутні, як і відсутні докази того, що внаслідок проведення зборів у приміщенні Буднику культури с Вишеньки були порушені права та законні інтереси позивача.

Не доводить протилежного і наданий позивачем лист Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 31.03.2016 №7-46-1111, за змістом якого дозвіл на використання орендованого відділом культури приміщення Вишеньківського будинку культури для проведення 6 березня 2016 року зборів жителів с.Вишеньки ні райдержадміністрацією ні її структурними підрозділами не надавався у зв'язку з відсутністю відповідних клопотань про надання такого дозволу (а.с.87)

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.8 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» загальні збори громадян за місцем проживання є формою їх безпосередньої участі у вирішенні питань місцевого значення.

Порядок проведення загальних зборів громадян за місцем проживання визначається законом та статутом територіальної громади.

За змістом п.11 ч.4 ст.42 Закону саме сільський голова скликає загальні збори громадян за місцем проживання.

Такий самий порядок скликання загальних зборів передбачає і «Положення про загальні збори громадян за місцем проживання в Україні», затверджене Постановою Верховної Ради України №3748- ХІІ від 17.12.1993 року.

Проте жодні підстави стверджувати, що збори громадян, які відбулись в приміщенні будинку культури с.Вишеньки Бориспільського району Київської області 06 березня 2016 року є загальними зборами громадян, які були скликані та проведенні з порушенням вищезазначених вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» та «Положення про загальні збори громадян за місцем проживання в Україні», відсутні, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, ці збори були скликані та проведені в порядку реалізації громадянами, в тому числі відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, права на мирні зібрання.

Так, відповідно до ст.39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Як звернув увагу Конституційний Суд України своєму рішенні від 19.04.2001 року у справі №1-30/2001, згідно з частиною третьою статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Вони застосовуються безпосередньо незалежно від того, чи прийнято на їх розвиток відповідні закони або інші нормативно-правові акти. Право громадян збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, закріплене в статті 39 Конституції України, є їх невідчужуваним і непорушним правом, гарантованим Основним Законом України.

Зазначене положення ст.39 Конституції України відтворює відповідні норми міжнародного права, які передбачають та гарантують кожній людині право на мирні зібрання.

Так, відповідно до ст.21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, визнається право на мирні збори. Користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров'я і моральності населення або захисту прав та свобод інших осіб.

Відповідно до ст.11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об'єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів.

Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття не перешкоджає запровадженню законних обмежень на здійснення цих прав особами, що входять до складу збройних сил, поліції чи адміністративних органів держави.

Вищенаведені норми чинного законодавства спростовують доводи позивача про незаконне проведення зборів громадян від 06.03.2016 року.

При цьому суд також звертає увагу, що позивачем не доведено, що питання порядку денного проведених зборів (а.с.41), а саме: 1.Аналіз роботи головного лікаря Вишеньківської дільничної лікарні ОСОБА_4. 2.Прийняття рішення щодо подальшої трудової діяльності ОСОБА_4. 3.Заходи щодо захисту конституційних прав на медичне обслуговування мешканців сіл Вишеньки та Петрівське, - давали підстави для вжиття Вишеньківським сільським головою та Вишеньківською сільською радою передбачених чинним законодавством заходів для обмеження громадян у реалізації права збиратися мирно та заборони проведення зборів з вищенаведеним порядком денним, які б свідчили що це призведе до порушення громадського порядку та вчинення заворушень, злочинів, чи призведене до заподіяння шкоди здоров'ю населенню правам і свободам інших людей.

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, ї посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з підпунктом 3 пункту «б» ч.1 ст.38 Закону вирішення відповідно до закону питань про проведення зборів, мітингів, маніфестацій і демонстрацій, спортивних, видовищних та інших масових заходів; здійснення контролю за забезпеченням при їх проведенні громадського порядку віднесено до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Також слід зазначити, що окремі аспекти щодо організації та проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій врегульовано ст.ст. 182, 183 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено особливості провадження у справах за адміністративними позовами суб'єктів владних повноважень про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання та про усунення обмежень у реалізації права на мирні зібрання.

Зокрема, ч.1,5 ст.182 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування негайно після одержання повідомлення про проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій тощо мають право звернутися до окружного адміністративного суду за своїм місцезнаходженням із позовною заявою про заборону таких заходів чи про інше обмеження права на мирні зібрання (щодо місця чи часу їх проведення тощо).

Суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей. У постанові суду зазначається спосіб обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання.

Згідно з ч.1 ст 183 Кодексу адміністративного судочинства України організатор (організатори) зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших мирних зібрань мають право звернутися до адміністративного суду за місцем проведення цих заходів із позовною заявою про усунення обмежень у реалізації права на мирні зібрання з боку органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, повідомлених про проведення таких заходів.

Враховуючи викладене, доводи позивача щодо протиправної бездіяльності Вишеньківського сільського голови щодо недотримання ст.3,6,8,10,12 «Положення про загальні збори громадян за місцем проживання в Україні»та ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не узгоджуються з вищенаведеними вимогами чинного законодавства, якими врегульовано повноваження суб'єктів владних повноважень, а також порядок та підстави обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання.

Щодо посилання позивача на інтерв'ю Вишеньківського сільського голови, як зазначено в публікації, газеті «Наша версія», розміщеного на інтернет-сторінці «Всеукраїнська громадська організація «НАРОДНА ЛЮСТРАЦІЯ» (а.с.46-48), за змістом якого на питання: «Як Ви ставитесь до того, що на території Вишенбьківської сільської ради розповсюджені оголошення ініціативної групи про загальні збори громади сіл?», - головою Вишеньківської сільської ради Тетяною Григорівною Кулинич зазначено, пряма мова: «Ну не можу ж я заборонити людям висловлювати свою думку? Якби я не дозволила людям зібратися у будинку культури, то вони б зібралися надворі. Розумію, що ці збори незаконні, а їх рішення не мають юридичної сили. Але ми мусимо почути голос громади..», - суд приходить до наступного висновку.

Факт надання такого інтерв'ю зазначеному виданню, представником відповідача в судовому засіданні не був визнаний, проте і не спростований іншими доказами, однак наведені у висловлюванні Вишеньківського сільського голови обставини, жодним чином не спростовують висновків суду, викладених у даному рішенні, щодо відсутності в діях чи бездіяльності відповідачів порушень вимог чинного законодавства та порушення прав позивача.

При цьому суд також враховує, що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом в інтересах члена громадської організації ОСОБА_4 з метою захисту її порушених прав, посилаючись на Статут Організації (п.2.3) та що жодних доказів того, що при проведенні оскаржуваних зборів та ухваленими зборами рішеннями були порушені права та законні інтереси позивача - Всеукраїнської громадської організації «Конгрес сприяння захисту українських земель», суду надано не було, а також, що сама третя особа ОСОБА_4 жодних самостійних вимог у даній адміністративній справі не заявляє.

Та обставина, що на думку позивача, на оскаржуваних зборах певними особами порушувались конституційні права та принижувалась честь і гідність головного лікаря Вишеньківської дільничної лікарні ОСОБА_4, не може бути підставою для ухвалення рішення щодо визнання зборів та рішення зборів громадян від 06 березня 2016 року незаконними, проте може бути предметом судового розгляду, у разі звернення ОСОБА_4 з відповідним позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, який має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Суд також приймає до уваги, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є суб'єктами владних повноважень, та в силу вимог ст.50 КАС України не є належними відповідачами у даній адміністративній справі.

Даючи оцінку встановленим в судовому засіданні обставинам справи та керуючись вимогами чинного законодавства, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог в частині визнання службової недбалості, протиправної бездіяльності Вишеньківського сільського голови Кулинич Тетяни Григорівни та порушення нею присяги посадової особи органу місцевого самоврядування в питанні недотримання ст.3,6,8,10,12 «Положення про загальні збори громадян за місцем проживання в Україні» та ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, судом було встановлено, про що зазначено у даному рішенні, що Вишеньківським сільським головою не скликались загальні збори громади за місцем проживання, а саме сіл Вишеньки та Петровське Бориспільського району Київської області, та не було підстав скликати такі збори, оскільки вони були скликані та проведені мешканцями вказаних сіл в порядку реалізації їх права на мирні зібрання.

Слід також зазначити, що відповідно до вимог ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом ч.4 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.162 КАС України п ри вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

Щодо заявлених позивачем вимог про визнання протиправної бездіяльності Вишеньківського сільського голови Кулинич Тетяни Григорівни та порушення нею присяги посадової особи органу місцевого самоврядування в питанні недотримання ст.3,6,8,10,12 «Положення про загальні збори громадян за місцем проживання в Україні» та ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд, не знайшовши підстав для визнання протиправної бездіяльність відповідача щодо дотримання вищенаведених вимог «Положення про загальні збори громадян за місцем проживання в Україні» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не вбачає за можливе задовольнити та вважає безпідставними та необґрунтованими зазначені вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність Вишеньківського сільського голови Кулинич Т.Г. та порушення присяги посадової особи органу місцевого самоврядування.

При цьому суд також звертає увагу, що обраний спосіб захисту прав позивача не ґрунтується на вимогах ч.4 ст.105 КАС України.

Відповідно до вимог ст.96 КАС України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) у зв'язку з відмовою у позові, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 99, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Всеукраїнської громадської організації «Конгрес сприяння захисту українських земель» до Вишеньківського сільського голови Кулинич Тетяни Григорівни, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_4, про визнання незаконними загальних зборів громадян сіл Вишеньки та Петровського та протиправною бездіяльність сільського голови та порушення присяги посадової особи органу місцевого самоврядування - відмовити повністю.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Для осіб, які не були присутні при її оголошенні - протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження і є остаточною, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку.

Суддя І.В. Муранова-Лесів