Справа № 817/429/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2016 р.Р і в н е 817/429/16
10год. 47хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3О.) звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області (далі ДПІ у м.Рівному) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.10.2015 року на суму 18797,36 грн., № від 04.02.2016 року про донарахування грошового зобов'язання в розмірі 1,73 грн. та штрафних санкцій в розмірі 0,43 грн., № від 04.02.2016 року про донарахування грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 170 грн., рішення № від 15.01.2016 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 75455,36 грн.; визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платників податків єдиного податку за №000391705 від 24.02.2016 року; визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 15.03.2016 року №590-23 на суму 75455,36 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позову зазначив, що на момент прийняття оскаржуваного рішення від 15.01.2016 року, позивач втратила статус суб'єкта господарювання. Крім того, вказав, що вимоги вести облік товарних запасів не поширюються на позивача, так як вона є платником єдиного податку та не зареєстрована платником ПДВ. Також пояснив, що за весь період здійснення позивачем підприємницької діяльності вона ніколи не була платником акцизного податку, тому що не здійснювала торгівлі підакцизними товарами і сплачувала єдиний податок, а тому ніколи не подавала податкової звітності з цього податку. Стверджував, що рішенням суду, яким застосовано адміністративне стягнення до ОСОБА_4 згідно з ст.156 КУпАП, спростовуються висновки про вчинення правопорушення позивачем. Вважає оскаржувані рішення необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення (а.с.48-49). В їх обґрунтування зазначив, що за результатами фактичної перевірки магазину, що належить позивачу, встановлено ряд порушень: факт реалізації підакцизних товарів без наявності ліцензії; реалізація алкогольних напоїв, які не обліковані у встановленому законом порядку; реалізація алкогольних напоїв без застосування РРО; не декларування виручки від реалізації алкогольних напоїв; неподання податкової звітності з акцизного податку. За таких обставин, вважає, що оскаржувані рішення прийнято обґрунтовано та правомірно. З цих підстав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Допитаний в судовому засіданні свідок 1 головний державний інспектор ревізор ОСОБА_5 пояснив, що 30.09.2015 року згідно направлень та наказу вони разом з колегою прийшли на перевірку магазину, що належить позивачу. Вказав, що спершу зайшов в магазин інший перевіряючий, який здійснив контрольну закупку. Продавець продала пляшку горілки та пачку сигарет та видала фіскальний чек без жодних реквізитів, далі перевіряючі продовжили фактичну перевірку, опис алкогольних напоїв, що реалізовувалися. Також свідок повідомив, що алкогольні напої продавалися у відкритому місці для продажу (вітринах, холодильниках), а не у підсобних приміщеннях, з відповідними цінниками.

Допитаний в судовому засіданні свідок 2 головний державний інспектор ревізор ОСОБА_6 повідомив суду, що 30.09.2015 року в ході проведення перевірки магазину «Наш Гастрономчик» здійснив контрольну закупку, а саме: пляшку горілки та пачку сигарет, на що продавець видала фіскальний чек. На запитання суду пояснив, що алкогольні напої продавалися у великій кількості на спеціально обладнаних вітринах, прилавках та холодильниках. Також вказав, що продавець пояснила, що вона лише продає вказаний товар.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судом встановлено, що 30.09.2015 року посадовими особами фіскального органу проведено фактичну перевірку магазину «Наш Гастрономчик», що розташований за адресою м.Рівне, пл.Привокзальна та належить ФОП ОСОБА_3, з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено акт перевірки №000156 від 30.09.2016 року (а.с.11-15).

В ході проведення перевірки встановлено: «факт реалізації пляшки горілки «Пшенична» 0,25 л міцн.40 % об. по ціні 24 грн. та пачку сигарет «Прима», класичні, без фільтру, ціна на пачці, вказана виробником 10,96 грн., придбано за ціною 12,50 грн. Продавець розрахункову операцію провела на повну суму покупку, роздрукувала та видала фіскальний чек №ПБ57142636 від 30.09.2016 року на суму 36,50 грн., в якому відсутні реквізити ФОП та місця розташування торгової точки (адреси). Касовий апарат не опломбований. Крім того, в реалізації знаходилося 831 пляшки алкогольних напоїв на суму 19227,68 грн. та тютюнових виробів в кількості 6 п. на загальну суму 75 грн., котрі зазначені та описані в додатку акту перевірки. Ціна на горілку 0,25 л.40% об. на момент перевірки мінімально-відпускна роздрібна становить 27,45 грн. Максимальна роздрібна ціна на пачку сигарет «Прима класична» без фільтру на момент перевірки становить (ціна на пачці вказана виробником + 5 %) 11,51 грн. Реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби вказані виробником + 5 % акцизного податку з роздрібної торгівлі. Роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв. Не проведення розрахункових операцій через зареєстрований опломбований у встановленому порядку реєстратор розрахункових операцій та реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які не відображені у встановленому законодавством обліку за місцем їх реалізації. Відсутн6і супровідні облікові документи на 186 пляшок алкогольних напоїв на загальну суму 9323,18 грн. та 6 пачок тютюнових виробів на загальну суму 75 грн. ФОП ОСОБА_3 є платником єдиного податку ІІ групи. Під час проведення розрахункової операції нарахування та сплата акцизного податку не відбувається, так як акцизний податок нараховується від реалізації підакцизних товарів, що проведені реалізацією через РРО, який зареєстрований» (ст.3 акту).

На підставі вказаних порушень перевіряючі прийшли до висновків про порушення вимог: «ч.12 ст.15, ст.11-1 Закону України від 19.12.1995 року №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів»; п.1, 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних, оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (ст.4 акту).

На основі виявлених порушень та встановлених висновків відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 20.10.2015 року №, згідно з яким до ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 75455,36 грн. (ст.17, 2 абз.5 Закону України від 19.12.1995 року №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів») (а.с.7);

- податкове повідомлення-рішення від 21.10.2015 року №, згідно з яким до ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 18797,36 грн. (п.1, 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»);

- податкове повідомлення-рішення від 04.02.2016 року №, згідно з яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «акцизний податок з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 2,16 грн., в т.ч. 1,73 за основним платежем та 0,43 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.19).

Матеріали справи свідчать, що за результатами адміністративного оскарження податкове-повідомлення рішення від 20.10.2015 року № скасоване, та прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № від 15.01.2016 року на загальну суму 75455,36 грн., в т.ч.:38455,36 грн. роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності у суб'єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; 17000 грн. роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності у суб'єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами; 10000 грн. роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін на алкогольні напої; 10000 грн. роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби (а.с.8).

Також судом встановлено, що на підставі висновків акту про результати перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку від 29.01.2016 року №3/2100/3 (а.с.21-22) відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.02.2016 року, згідно з яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» на суму 170 грн. (а.с.20).

24.02.2016 року податковим органом прийнято рішення про виключення ОСОБА_3 з реєстру платників єдиного податку №000391705 (а.с.24, зворотній бік).

15.03.2016 року ДПІ у м.Рівному прийнято податкову вимогу №590-23 про сплату узгодженого грошового зобов'язання в сумі 75455,36 грн.(а.с.25).

Не погодившись з правомірністю прийнятих податковим органом рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481).

Відповідно до ст.16 цього Закону контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, зокрема, згідно з абзацом п'ятим цієї статті у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

У випадку оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

У разі ж роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Як встановлено судом в ході перевірки магазину, що належить позивачу, перевіряючими було виявлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності у суб'єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі вказаними виробами та за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін на алкогольні напої та вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, за що до ОСОБА_3 і було застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Матеріали справи, а також встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать, що продавець магазину, що перевірявся, не проводив розрахункові операції через оператори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та позивачем порушено порядок обліку товарних запасів алкогольних напоїв та тютюнових виробів за місцем реалізації на загальну суму 9398,18 грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року№265/95-ВР (далі Закон №265). Відповідно до преамбули цього закону його дія поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Так, згідно з п.1 ст.3 цього закону субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пункту третього цієї статті застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування. Пунктом 12 статті 3 Закону №265 визначено вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно з п.1 ст.17 Закону №265 за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: зокрема, за непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи вчинене вперше - 1 гривня.

В силу вимог ст.20 Закону №265 до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо нарахування позивачу грошового зобов'язання за платежем «акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами», суд зазначає наступне.

В силу вимог пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України особа - субєкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів, є платником акцизного податку.

Відповідно до пп.212.3.1-1 п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України особи - субєкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обовязковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність.

Пунктом 216.9 статті 216 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобовязань щодо реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно з ст.223 Податкового кодексу України базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю. Платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених або переобладнаних на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; субєкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Зі змісту акта про результати перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку від 29.01.2016 року №3/2100/НОМЕР_1 вбачається, що позивачем не було подано податкової звітності з акцизного податку за вересень 2015 року (а.с.21-22), у зв'язку з чим до ОСОБА_3 застосовано штраф у розмірі 170 грн. (а.с.20).

Частина 1 статті 19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що фіскальний орган, застосовуючи до ОСОБА_3 штрафні санкції та донараховуючи їй грошові зобов'язання з акцизного податку, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому податкові повідомлення-рішення № від 21.10.2015 року, № та № від 04.02.2016 року, рішення № від 15.01.2016 року обґрунтовані, правомірні та такі, що не підлягають скасуванню.

При цьому, суд критично оцінює доводи позивача, що такі штрафні санкції не повинні до неї застосовуватися, оскільки вона роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами не здійснює, а продавця магазину ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, дійсно постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/15480/15-п від 25.12.2015 року ОСОБА_4 визнано винною в скоєнні адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 850 грн. з конфіскацією предметів торгівлі відповідно до протоколу вилучених речей від 30.09.2015 року (а.с.26).

Однак, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП як продавця, а ОСОБА_3 несе відповідальність як фізична особа-підприємець за виявлені в ході перевірки порушення норм Законів України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового Кодексу України, що за своєю правовою природою є різними видами відповідальності.

Твердження ОСОБА_3 про її необізнаність про реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів ОСОБА_4, оскільки така здійснювалася з власної ініціативи останньої, суд також не бере до уваги, як такі, що спростовуються наявними матеріалами справи та показаннями свідків.

Надаючи правову оцінку податкові вимозі №590-23 від 15.03.2016 року на загальну суму 75455,36 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що 15.01.2016 року рішенням № до ОСОБА_3 застосовано фінансові санкції в розмірі 75455,36 грн. (а.с.8), що на момент винесення податкової вимоги було чинне, не скасоване. Оскільки узгоджене грошове зобов'язання, визначене цим рішенням, позивачем не було сплачене в установлені законодавством строки, то податковим органом правомірно та обґрунтовано прийнято оскаржувану податкову вимогу про сплату податкового боргу на суму 75455,36 грн.(а.с.25).

За встановлених в ході розгляду справи обставин, суд також дійшов висновку, що рішення про виключення ОСОБА_3 з реєстру платників єдиного податку №000391705 від 24.02.2016 року відповідає вимогам правомірності, визначених ч.3 ст.2 КАС України, обґрунтоване та таке, що не підлягає скасуванню, оскільки здійснюваний позивачем вид діяльності не дає право на право застосування спрощеної системи оподаткування.

Так, в силу вимог абз.3 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов'язаної з роздрібним продажем пива та столових вин).

При цьому, посилання позивача, що на неї не поширюються вимоги щодо ведення обліку товарних запасів та проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, оскільки вона є платником єдиного податку не беруться до уваги, так як, здійснюючи реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів (підакцизних товарів) позивач не мала права перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтовані, безпідставні, такі, що спростовуються матеріалами справи, а тому не підлягають до задоволення.

Підстав для застосування ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у суду немає.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.