Справа № 2а-8156/12/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Київ К/800/17226/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року

у справі № 2а-8156/09/2270/15 (№ 2353/10/9104)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Волочиському районі Хмельницької області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Волочиському районі Хмельницької області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /3 від 17 липня 2009 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року у задоволені позову було відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року, постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року залишена без.

В касаційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року і прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу Хмельницька МДПІ Хмельницької області ДПС Хмельницької області, посилаючись на те, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Волочиському районі Хмельницької області провела позапланову виїзну перевірку правильності нарахування та сплати податку на додану вартість суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2005 року 30 вересня 2008 року, за результатами якої було складено акт № 52817/НОМЕР_1 від 13 квітня 2009 року.

Перевіркою було встановлено порушення позивачем вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість», яке полягало у перевищенні суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 загальної суми від здійснення операцій з продажу товарів (послуг) протягом останніх дванадцяти календарних місяців (за період з 16 травня 2007 року по 06 червня 2007 року) сукупно 300000,00 грн., яка фактично склала 329500,00 грн.; порушення позивачем вимог підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», яке полягало у неподанні суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 декларації з податку на додану вартість за липень-грудень 2007 року; підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість в розмірі 157266,00 грн. та занижено залишок від'ємного значення податку на додану вартість в сумі 26913,00 грн. за березень-вересень 2008 року, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

17 квітня 2009 року ДПІ у Волочиському районі Хмельницької області на підставі акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким на підставі підпункту «б» підпункту 4.2.2. статті 4, підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 48000,00 грн., в тому числі 32000,00 грн. -за основним платежем, 16000,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги були залишені без задоволення, а ДПІ у Волочиському районі Хмельницької області були прийняті, зокрема, податкові повідомлення-рішення від 21 травня 2009 року № /1, від 18 червня 2009 року № /2, від 17 липня 2009 року № /3 на аналогічну суму податкового зобов'язання.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податковим органом доведено факт надходження у період з 16 травня 2007 року по 06 червня 2007 на розрахунковий рахунок позивача коштів, що перевищує граничну суму обсягу продажу у 300000,00 грн., з урахуванням того, що зазначений факт позивачем не заперечувався.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Як вбачається з акту перевірки, на рахунок суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 у періоді з 16 травня 2007 року по 06 червня 2007 року, який перебував на загальній системі оподаткування, надійшли кошти в сумі 329500,00 грн., із зазначенням назви платежу «виручка».

Вказані обставини позивачем не заперечувались.

Проте, ОСОБА_1 зареєструвався платником податку на додану вартість лише 25 грудня 2007 року і почав звітувати лише з 01 січня 2008 року.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість»(в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Згідно абзацу 1 пункту 9.3 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом.

За приписами абзацу 2 пункту 9.4 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, зазначені положення України «Про податок на додану вартість» позивачем виконані не були, у зв'язку з чим податковий орган дійшов правомірного висновку про донарахування суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 32000,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 16000,00 грн. на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна