Справа № 810/5830/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року м. Київ №810/5830/15

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" ОСОБА_4, ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (надалі позивач) з позовом до уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" ОСОБА_4, ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб (надалі відповідач 2), в якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" ОСОБА_4 та ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб у виплаті ОСОБА_2 залишкових коштів за банківським вкладом "Вигідний-2015" №21877-62.3 від 13.03.2015, внесеним ОСОБА_2 до ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь", на недовиплачену суму вкладу та відсотків згідно умов договору;

- зобов'язати ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_2 недовиплачену суму коштів, за вкладом №21877-62.3 від 13.03.2015, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь".

22.02.2016 на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить викласти прохальну частину позову в наступній редакції:

- визнати протиправною відмову уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" у відмові включити ОСОБА_2 до переліку осіб та реєстру по виплаті залишкової суми, слідкуючої черги на суму вкладу, яка залишилась невиплаченою за банківським вкладом "Вигідний-2015" №21877-62.3 від 13.03.2015, внесеним ОСОБА_2 до ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь";

- зобов'язати уповноважену особу ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" включити ОСОБА_2 до додаткового реєстру осіб по виплаті залишкової суми банківського вкладу, яка залишилась невиплаченою за банківським вкладом "Вигідний-2015" №21877-62.3 від 13.03.2015, внесеним ОСОБА_2 до ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" та провести нарахування недовиплаченої суми;

- зобов'язати ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_2 недовиплачену суму коштів за вкладом №21877-62.3 від 13.03.2015, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" за додатковим реєстром та розрахунками Уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб ліквідованого Банку ОСОБА_1 Русь.

Протокольною ухвалою суду від 25.02.2016 вказану заяву про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду судом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.02.2016 замінено відповідача по справі уповноважену особу ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ОСОБА_1 Русь" ОСОБА_4 належним - уповноваженою особою ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ОСОБА_1 Русь" ОСОБА_4 (далі відповідач 1).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.03.2015 він уклав з ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь договір банківського строкового вкладу строком на один місяць на 140000,00 грн. під 21% річних, строк повернення депозиту 14.04.2015. Також на імя позивача було відкрито в ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь два поточні рахунки: один для перерахування пенсії позивача, інший для зарахування заробітної плати.

Позивач зазначає, що ним було внесено на депозитний рахунок кошти у розмірі 140000,00грн., а станом на момент введення тимчасової адміністрації в ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь на поточному рахунку позивача для зарахування пенсії знаходились кошти в сумі 36727,65 грн., для зарахування заробітної плати 107009,34 грн., а загальна сума на рахунках позивача у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь станом на момент запровадження тимчасової адміністрації складає 283736,99 грн.

20.04.2015 позивач звернувся до ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про виплату суми відшкодування коштів за вкладами у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь, а 04.07.2015 регіональним відділенням АБ Південний в м. Києві позивачу виплачено 107009,34 грн. з рахунку для зарахування заробітної плати та у вересні 2015 року в регіональному відділенні ПАТ АБ Південний в м. Києві було виплачено 36727,65 грн. з пенсійного рахунку і 56263,00 грн. з рахунку банківського вкладу.

Так позивач стверджує, що всього йому було повернуто з рахунку банківського вкладу лише 56263,00 грн. із 140000,00 грн. та було розяснено, що остаточна виплата залишкових коштів буде здійснюватись у наступній черзі.

Позивач зазначає, що після опублікування повідомлення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь він звернувся до банку-агента ПАТ АБ Південний щодо отримання належних позивачу коштів, однак позивачу було відмовлено у включенні позивача до реєстру акцептованих кредиторів у звязку з пропуском 30-тиденного строку з дня опублікування оголошення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь, встановленого ч. 5 ст. 45 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач зазначає, що відмова у включенні його до реєстру кредиторів є надуманою та незаконною, оскільки позивачем не було пропущено строк подачі заяви до ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб, адже відповідну заяву позивачем було подано раніше встановленого строку.

Відповідач 1 позов не визнав з підстав, зазначених в письмових запереченнях проти позову, в яких зокрема зазначає, що ОСОБА_2 отримав гарантовану суму ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб, а кредиторська вимога у сумі 85404,11 грн. заявлялась вже після 21.08.2015, тобто із пропущенням встановленого строку, а тому відповідач 1 правомірно відмовив позивачеві у включенні його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідач 2 проти позову заперечував та в письмових запереченнях проти позову зазначив, що позивачем, в порядку виконання норм Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб було отримано 200000,00 грн., що позивачем не заперечується.

В той же час, відповідач - 2 зазначає, що у нього відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою переліку вкладників, а ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб не володів і не повинен був володіти жодною додатковою інформацією про позивача, окрім тієї, що міститься в Переліку вкладників.

Позивач у судовому засіданні по справі 17.03.2016 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - 2 в судовому засіданні по справі 17.03.2016 проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача - 1 у судове засідання по справі 17.03.2016 не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином та завчасно, однак матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача 1.

В судовому засіданні по справі 17.03.2016 позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, представник відповідача - 2 проти вказаного клопотання не заперечував.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Протокольною ухвалою суду від 17.03.2016 постановлено здійснювати подальший розгляд адміністративної справи №810/5830/15 в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2015 року ОСОБА_2 (вкладник) уклав з ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" (банк) договір банківського вкладу в національній валюті Вигідний 2015 №21877-62.3, в порядку та на умовах якого вкладник надає банку, а банк приймає від вкладника на зберігання грошові кошти в форму депозитного вкладу в сумі 140000,00 грн.; термін внесення вкладу 13.03.2015. Для розміщення вкладу банк відкриває вкладнику рахунок №006 в день підписання цього договору; термін повернення вкладу - 14.04.2015 (а.с. 9-10).

13.03.2015 з поточного рахунку позивача №002 на депозитний рахунок №006 перераховані грошові кошти у сумі 140000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2604 від 13.03.2015 на суму 140000,00 грн. (а.с. 11) та випискою по особовому рахунку №006 за період з 01.03.2015 по 21.01.2016 (а.с.39).

Крім того, судом встановлено, що 24.01.2012 між ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" (банк) та Богуславською районною центральною лікарнею (підприємство) укладено договір №383-38-Ю, відповідно до якого банк надає підприємству послуги по зарахуванню заробітної плати та інших виплат на карткові рахунки працівникам підприємства в безготівковому порядку згідно з чинним законодавством України та нормативно-правовими актами Національного банку України; банк, для кожного працівника підприємства, відкриває картковий рахунок з оформленням платіжної картки та в подальшому здійснює розрахункове-касове обслуговування відкритих картрахунків працівників підприємства (а.с.143-144).

Крім того, між Управлінням Пенсійного фонду України в Богуславському районі (фонд) та АБ ОСОБА_1 Русь (банк) укладено договір №1035-01 на зарахування і виплату пенсій (грошової допомоги), що фінансується з Пенсійного фонду України, через філію АБ ОСОБА_1 Русь у м. Богуславі від 04.01.2011 (а.с.128-132), в порядку та на умовах якого банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596.

Також між Управлінням Пенсійного фонду України в Богуславському районі та ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь було укладено додаткові угоди до договору від 04.01.2001 №1035-01 №1 від 13.12.2011, №2 від 26.12.2012, №3 від 26.12.2013, №4 від 08.09.2014, №5 від 30.12.2014, якими зокрема, продовжено строк дії договору від 04.01.2011 до 2016 року включно (а.с.133-138).

Судом встановлено, що станом на 19.03.2015 на імя ОСОБА_2 у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь було відкрито шість рахунків, на яких обліковувалися грошові кошти у загальному розмірі 285404,11 грн., що підтверджується виписками по особовим рахунках позивача у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь (а.с.55-60) та відповідними поясненнями відповідача-1 (а.с.51) з цього приводу, а саме наступні рахунки:

- №01001-980 щодо зарахування заробітної плати, залишок на якому станом на 19.03.2015 складав 107009,34 грн.;

- №002-980, залишок на якому станом на 19.03.2015 складав 631,55 грн.;

- №001-980 щодо зарахування пенсійних виплат позивача, залишок на якому станом на 19.03.2015 складав 36727,65 грн.;

- №001-980, на якому знаходився депозитний вклад позивача у сумі 140000,00 грн., залишок на якому станом на 19.03.2015 складав 140000,00 грн.;

- №575-980, залишок на якому станом на 19.03.2015 складав 379,38 грн.;

- №002-980, залишок на якому станом на 19.03.2015 складав 656,19 грн.

19.03.2015 постановою Правління Національного банку України №190 Публічне акціонерне товариство Банк ОСОБА_1 Русь віднесено до категорії неплатоспроможних (посилання на офіційному веб-сайті Національного банку України http://www.bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=15623206).

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 №61 з 19.03.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ОСОБА_1 Русь, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 20.03.2015 по 19.06.2015 включно (а.с. 29-30).

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб від 15.06.2015 №116 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь по 19.07.2015 (включно) (а.с.31).

В силу положень статті 36 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI Про систему гарантування вкладів фізичних осіб з 19.03.2015 призупинені всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), повноваження усіх органів управління банку та органів контролю перейшли до ОСОБА_3, припинено задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом встановлено, що 25.03.2015 ОСОБА_2 звернувся до Директора-розпорядника ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб із заявою рекомендованої форми про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь (а.с.90).

ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб листом №07-036-12788/15 від 24.04.2015 повідомив, що подавати до ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб заяви на виплату коштів за договорами банківського рахунку (карткові та поточні рахунки) та за договорами банківського вкладу, термін дії яких закінчився до введення та під час тимчасової адміністрації у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь не потрібно, а виплата коштів здійснюватиметься за списками вкладників, які формує уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.12-13).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб було відшкодовано через банк-агента - ПАТ "АБ "Південний" ОСОБА_2 суму коштів за вкладами позивача у ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" у розмірі 200000,00 грн. а саме:

04.07.2015 Регіональним відділенням АБ Південний в м. Києві позивачу було виплачено 107009,34 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №587589 від 04.07.2015 (а.с.14) та випискою по договору №2272-38-ПК/4 за період з 01.03.2015 по 02.02.2016 (а.с.56);

11.08.2015 Регіональним відділенням АБ Південний в м. Києві позивачу було виплачено відшкодування гарантованої суми вкладу за договором №21877-62.3 від 13.03.2015 у сумі 54975,27 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №1309372 від 11.08.2015 (а.с.28), та виписками по особовому рахунку позивача №006 за 22.07.2015 на суму 54595,89 грн. та по особовому рахунку №575 за 22.07.2015 у сумі 379,38 грн. (а.с.59,60).

Також позивачу виплачено суму коштів у розмірі 36727,65 грн. як відшкодування за вкладами позивача у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь, про що стверджує сам позивач у позові та підтверджується випискою по особовому рахунку №001 про перерахування вказаної суми з рахунку ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь №001 на рахунок банку-агенту «Акціонерний банк «Південний» як відшкодування гарантованої суми вкладу (а.с.36).

З роздруківки з інформаційної бази ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб вбачаться, що загальна суму отриманого позивачем за рахунок ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування складає 200000,00 грн. (а.с.91,92), що не заперечується позивачем у позовній заяві.

Суд зазначає, що 16.07.2015 постановою Правління Національного банку України від 16.07.2015 №460 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ ОСОБА_1 Русь (посилання на офіційному веб-сайті Національного банку України http://www.bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=19482171).

На підставі вказаної постанови Національного банку України виконавчою дирекцією ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 №138 про початок процедури ліквідації ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь, призначено уповноважену особу ОСОБА_3 ОСОБА_4, якому делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь, визначені статтями 37, 38 47-51 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, на два роки з 10.11.2015 до 09.11.2017 включно (а.с. 32).

23.07.2015 у газеті Голос України №131 (6135) було надруковано оголошення про початок приймання вимог кредиторів протягом 30 днів з дня опублікування оголошення, тобто в період з 23.07.2015 по 21.08.2015 включно (а.с.54).

27.11.2015 ОСОБА_2 звернувся до Уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь ОСОБА_4 із заявою про включення позивача до Реєстру кредиторських вимог для отримання повної суми вкладів (а.с.17).

Листом №11153/14 від 02.12.2015 Про відмову у включенні вимог до Реєстру вимог кредиторів через недотримання строків подання вимог відповідач повідомив ОСОБА_2 про відсутність законних підстав для включення вимог позивача до реєстру вимог кредиторів ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь у звязку з пропуском строку на заявлення таких вимог, встановленого статтею 45 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.15).

Не погоджуючись з тим, що позивача не було включено реєстру акцептованих кредиторів ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь та не відшкодовано суму вкладів у розмірі 85404,11 грн. позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовідносини, пов'язані з відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед, регулюються Цивільним кодексом України (надалі ЦК України) та Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 статті 3 вказаного Закону передбачено, що ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція ОСОБА_3 здійснює управління поточною діяльністю ОСОБА_3; виконавча дирекція ОСОБА_3 має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників ОСОБА_3; 2) визначає порядок відшкодування ОСОБА_3 коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення ОСОБА_3 відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату ОСОБА_3 витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат ОСОБА_3, затвердженого адміністративною радою ОСОБА_3; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Поряд з цим, частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що ОСОБА_3 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_3 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_3 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_3 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Отже, ОСОБА_3 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_3 банку з ринку.

Зі змісту частин першої - третьої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вбачається, що Уповноважена особа ОСОБА_3 складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_3 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_3 станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення ОСОБА_3 банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа ОСОБА_3 протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання ОСОБА_3 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_3, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа ОСОБА_3 зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Згідно із частиною п'ятою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання ОСОБА_3 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція ОСОБА_3 затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_3 переліку вкладників. ОСОБА_3 публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання ОСОБА_3 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина шоста статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що уповноважена особа ОСОБА_3 протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання ОСОБА_3 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_3 відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

При цьому, відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі по тексту - Положення), Уповноважена особа ОСОБА_3 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_3 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до ОСОБА_3 повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_3 (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_3 відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики ОСОБА_3, така сума відшкодування включається до Переліку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до ОСОБА_3 на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи ОСОБА_3 та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла "Перелік вкладників" (додаток 9) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа ОСОБА_3 може надавати до ОСОБА_3 додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, ОСОБА_3 складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_3, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки ОСОБА_3, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла "Загальний Реєстр / Реєстр переказів" (додаток 12) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).

Отже, Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб затверджує ОСОБА_3 відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_3 переліку вкладників. При цьому, розмір вкладу визначається станом на день початку процедури виведення ОСОБА_3 банку з ринку.

Наведені норми чинного законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою ОСОБА_3 переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_3; 2) передача уповноваженою особою ОСОБА_3 сформованого переліку вкладників до ОСОБА_3; 3) складення ОСОБА_3 на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією ОСОБА_3 Загального реєстру.

Як зазначено вище станом на день введення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" загальна сума вкладів позивача становила 285404,11 грн., з яких 200000,00 грн. були відшкодовані позивачу ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб, отже загальна сума непогашених грошових коштів (кредиторські вимоги) складає 85404,11 грн.

Згідно вимог, закріплених в ч.2 та ч.5 ст.45 Закону №4452-VI, ОСОБА_3 здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи ОСОБА_3 у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи ОСОБА_3 кредитори мають право заявити уповноваженій особі ОСОБА_3 про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої ОСОБА_3 суми відшкодування за вкладами не заявляються (ч.5 ст.45 Закону №4452-VI).

Пунктом 4 ч.1 ст.48 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа ОСОБА_3 з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень ст.49 Закону №4452-VI уповноважена особа ОСОБА_3 припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої ОСОБА_3 суми відшкодування за вкладами (ч.1 ст.49 Закону №4452-VI).

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа ОСОБА_3 здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи ОСОБА_3, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами ОСОБА_3 (ч.2 ст.49 Закону №4452-VI).

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією ОСОБА_3 (ч.3 ст.49 Закону №4452-VI).

Таким чином, законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків, та правові підстави задоволення ОСОБА_3 таких вимог.

Суд також зазначає, що положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дають підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою ОСОБА_3 за умови дотримання ОСОБА_3 порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку.

Так, судом встановлено, що 23.07.2015 ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено оголошення в газеті Голос України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь та, зокрема, роз'яснено, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування даного оголошення (а.с.54).

Отже, з огляду на зазначене, граничним строком подачі кредиторських вимог було 21.08.2015 включно.

Суд звертає увагу, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що ним було подано до ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб заяву (рекомендованої форми) про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь, яка, на думку позивача, по своїй суті і є заявою про включення позивача до Реєстру кредиторських вимог для отримання повної суми вкладів, оскільки законом не заборонено подання таких заяв до відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Проте, суд з цього приводу відзначає, що дійсно Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб не встановлено заборони кредиторам банку подавати заяви про включення до Реєстру кредиторських вимог для отримання повної суми вкладів до відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку і розміщення відповідного оголошення, однак суд зазначає, що позивачем було подано заяву не до уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь, а безпосередньо до ОСОБА_3 гарантування вкладів, а у відповідній заяві позивач просить здійснити виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь, а не включення позивача до реєстру акцептованих кредиторів ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь.

З огляду на це суд приходить до висновку, що посилання позивача на те, що заява (рекомендованої форми) про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь є заявою про включення позивача до Реєстру кредиторських вимог для отримання повної суми вкладів є помилковим.

В той же час, судом було встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь ОСОБА_4 із заявою про включення позивача до Реєстру кредиторських вимог для отримання повної суми вкладів лише 27.11.2015, тобто з пропуском 30-денного строку на заявлення своїх вимог до банку.

Водночас, позивач в заяві від 17.03.2016 (а.с.148) зазначає, що він в період з 22.07.2015 по 24.08.2015 перебував на амбулаторному лікуванні у Богуславській центральній районній лікарні та зазначив, що його хвороба позбавила його можливості реалізувати своє право на звернення до уповноваженої особи фонду у встановлений законом строк із заявою про заявлення кредиторських вимог (а.с.148).

На підтвердження вищевказаних обставин позивачем надано до суду оригінал медичної довідки Богуславської центральної районної лікарні №71 від 01.03.2016, відповідно до якої ОСОБА_2 перебував на денному стаціонарному лікуванні з 22.07.2015 по 07.08.2015 з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст.2 криз. ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз (а.с.149).

Також позивачем надано суду оригінал медичної довідки Богуславської центральної районної лікарні №72 від 01.03.2016, з якої вбачається, що позивач в період з 10.08.2015 по 24.08.2015 перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом: гіпертонічна та атеросклеротична енцефалопатія ІІ ступеня, залишкові явища гострого порушення мозкового кровообігу по ішемічному тиску в вертебро-базилярному басейні (а.с.150).

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позивач об'єктивно не мав реальної можливості звернутись до уповноваженої особи ОСОБА_3 з відповідною заявою протягом визначеного законодавством строку на пред'явлення кредиторських вимог до банку за станом здоровя, що підтверджується належними довідками медичної установи .

Як вже зазначалось, відповідно до вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги кредиторів, що надійшли після закінчення 30 денного строку з моменту опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи ОСОБА_3 вважаються погашеними та включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів не підлягають.

При цьому, суд звертає увагу, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено можливості визнання поважними причини пропуску строку та/або поновлення строку для заявлення кредиторами уповноваженій особі ОСОБА_3 про свої вимоги до банку.

Таким чином, вказаний закон фактично обмежує особу (кредитора) певним проміжком часу на реалізацію права вимоги до боржника (Банку), визначеного умовами договору банківського вкладу, а також гарантованого ОСОБА_5 України права вільно володіти та розпоряджатись своїм майном (грошовими коштами), оскільки не передбачає процедури поновлення строків на подачу заяви про включення до реєстру вимог кредиторів.

Разом з тим, як свідчать приписи частини четвертої статті 49 Закону № 4452-VI, будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку.

Така правова позиція узгоджується також з приписами статті 55 ОСОБА_5 України (кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб), а також частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси).

Відповідно до статті 8 ОСОБА_5 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідно до вимог чинного законодавства України єдиним можливим способом захисту своїх законних прав та інтересів як кредитора в разі ліквідації банку є звернення до суду.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_5 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені ОСОБА_5 та законами України.

Принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа "Броньовський проти Польщі", заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

Відповідно до частини 1 статті 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а також статті 17 Конвенції, згідно з якими кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, державам-учасницям Конвенції заборонено скасовувати встановлені нею права.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", від 23 вересня 1982 р., серія А, №52, зазначено, що у випадку позбавлення власності, встановленні обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановленням контролю за її використанням і було надане відшкодування.

Суд звертає увагу, що вклади позивача у ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" є його власністю, право на яке гарантоване державою України відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно положень статті 8 ОСОБА_5 України та статті 9 КАС України є пріоритетними над нормами вітчизняного законодавства, в тому числі тими, які встановлюють певні обмеження в часі щодо звернення власника за отриманням відповідної компенсації втраченого майна.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" (GC), п.78 наголошено на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар".

Крім того, суд зазначає, що стаття 13 Конвенції гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

За практикою Європейського суду з прав людини засоби юридичного захисту є ефективними тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа "Мельник проти України", заява № 72286/01, рішення від 28.03.2006 р., щодо статті 13).

Розглядаючи питання захисту права особи на мирне володіння майном, Європейський суд підтримується позиції, за якою "позбавлення майна згідно із другою нормою може бути виправданим тільки якщо доведена, крім іншого, наявність "інтересів суспільства" та "умов, передбачених законом". Більше того, будь-яке втручання у володіння майном повинно задовольняти принцип пропорційності.

Практика Європейського суду виходить із того, що встановлення державою окремих заборон щодо реалізації права власності на майно, слід розглядати як факти втручання держави в мирне володіння майном, що визначається як одне з фундаментальних прав людини. Такі факти мають аналізуватися щодо їх обґрунтованого застосування, тобто законності, доцільності та пропорційності.

Європейський суд визнав порушення статті 1 Першого протоколу у випадках, коли держави, що є учасницями Конвенції, намагалися в окремих випадках використовувати правову казуїстику для того, щоб не виконувати зобов'язання щодо відшкодування приватним особам збитків, яких ті зазнали в результаті позбавлення майна. Держава не може в односторонньому порядку вносити поправки до контракту, який укладено з приватною особою, або припиняти його дію без виплати компенсації за втрати, котрих зазнають особи, з якими був укладений контракт. Законодавчий акт також не може скасовувати виплату, пов'язану зі зміною або припиненням контракту (Грецькі очисні заводи та ОСОБА_6 проти Греції (1994)). Уряд, оперуючи законами, також не може відмовитися визнавати факт делікту, що мав місце стосовно групи фізичних осіб або щодо держави (Прессос Компаній ОСОБА_7 С проти Бельгії (1995).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян висловив свою правову позицію про те, що "утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 ОСОБА_5 України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави" (абзац перший пункту 3.2 мотивувальної частини цього Рішення).

ОСОБА_5 України визначає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану (частини перша, четверта, п'ята статті 41 Основного Закону України).

Право власності є одним із основоположних прав як для приватних осіб, так і для суспільства в цілому. Конституційні засади права власності - такі, як принципові положення щодо непорушності права власності, рівності усіх власників перед законом, а також зазначення на те, що власність зобов'язує, покладені в основу регулювання цивільних відносин як основних засад цивільного законодавства.

Конституційний принцип непорушності права власності проявляється насамперед як засада впевненості власника в незмінності того становища (забезпечення його прав), у якому він перебуває і яке йому гарантовано державою з усім комплексом відповідних засобів, які остання для цього застосовує.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в поверненні всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 Цивільного кодексу України).

Таким чином, з огляду на зазначене та враховуючи, що ОСОБА_2 є власником коштів, які були ним передані на зберігання до Банку на підставі Договорів, суд дійшов висновку, що позивач не може бути позбавлений права на отримання належних йому та не відшкодованих грошових коштів, в тому числі, і в разі пропущення строку для пред'явлення кредиторських вимог.

При цьому, в ході судового розгляду справи судом встановлено наявність у позивача істотних труднощів для реалізації свого права на звернення до уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку із заявою про внесення його даних до реєстру кредиторів протягом встановленого законодавством строку, а саме перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні протягом всього встановленого законодавством строку для подачі відповідної заяви.

Крім того, суд також звертає увагу, що відсутність законодавчо визначеного механізму поновлення пропущеного з поважних причин строку кредитором на звернення до уповноваженої особи ОСОБА_3 з вимогами до банку, що ліквідується, не відповідає меті Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, визначеній у статті 2 цього нормативно-правового акта.

Отже, на думку суду причини пропуску позивачем строку на звернення до уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб з відповідною заявою є поважними.

Відповідно до ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

З метою захисту прав позивача суд вважає поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку на звернення до уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" із заявою від 27.11.2015 про внесення його даних до реєстру кредиторів .

Водночас, відповідно до приписів пункту 2.6 Розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (затверджене Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2) уповноважена особа ОСОБА_3 на ліквідацію банку з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, саме до повноважень Уповноваженої особи ОСОБА_3 входить складання реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до нього.

Відповідно до пункту 12 частини 5 статті 12 Закону № 4452-VI, а також пункту 4.26 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, реєстр акцептованих вимог кредиторів затверджує виконавча дирекція ОСОБА_3.

У той же час, як визначено в пункту 4.31 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, у разі необхідності уповноважена особа ОСОБА_3 на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією ОСОБА_3 змін до реєстру акцептованих вимог на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином враховуючи, що судом було визнано поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку на звернення до уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" із заявою про внесення його даних до реєстру кредиторів та враховуючи відсутність законодавчо визначеного механізму поновлення таких строків суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов'язання Уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" ОСОБА_4 визнати позивача кредитором ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" та зобов'язати внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь", а саме включити ОСОБА_2 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь", а тому позов ОСОБА_2 в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною відмови уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" ОСОБА_4 включити ОСОБА_2 до переліку осіб та реєстру по виплаті залишкової суми наступної черги на суму вкладу, яка залишилась невиплаченою за банківським вкладом "Вигідний-2015" №21877-62.3 від 13.03.2015, внесеним ОСОБА_2 до ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь", суд зазначає таке.

Як було встановлено судом вище, позивачем було отримано гарантовану суму за всіма його вкладами у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь в загальному розмірі 200000,00 грн., при цьому суд відзначає, що позивачем отримано суму граничного розміру відшкодування ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб, що передбачена законодавством, і така гранична сума відшкодування є незмінною та не може бути збільшена в залежності від кількості вкладів у банку та розміру вкладів, а також від виду вкладу (банківський вклад, заробітна плата та пенсія).

Таким чином суд зазначає, що позивач реалізував своє право на отримання відшкодування гарантованої державою суми за всіма вкладами позивача у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь (за депозитним вкладом, пенсійним рахунком і рахунком для зарахування заробітної плати та іншими), при цьому суд зазначає, що повернення суми вкладів у ПАТ Банк ОСОБА_1 Русь, що не була покрита за рахунок граничної суми відшкодування ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб, здійснюється в порядку задоволення кредиторських вимог до банку.

З огляду на це суд зазначає, що позовні вимоги щодо визнання протиправною відмови уповноваженої особи ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" у відмові включити ОСОБА_2 до переліку осіб та реєстру по виплаті залишкової суми наступної черги на суму вкладу, яка залишилась невиплаченою за банківським вкладом "Вигідний-2015" №21877-62.3 від 13.03.2015, внесеним ОСОБА_2 до ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" є безпідставними, а тому в задоволенні позову в цій частині суд вважає за необхідне відмовити.

З приводу позовних вимог щодо зобов'язання ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_2 недовиплачену суму коштів за вкладом №21877-62.3 від 13.03.2015, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь", суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, відповідні порушення мають існувати до моменту звернення позивача до суду.

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_2 недовиплачену суму коштів, за вкладом №21877-62.3 від 13.03.2015, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь", у зв'язку з їх передчасністю.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача у повному обсязі суду не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Згідно з частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп. 1 п.3 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами та доповненнями) за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Суд зазначає, що позивачем було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову до суду у розмірі 487,20 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом квитанції №0.0.477575488.1 від 17.12.2015.

Крім того, суд зазначає, що позивачем 22.02.2016 подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру, однак доказів сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру до суду не було надано.

Таким чином, враховуючи, що судом було задоволено лише одну позовну вимогу із трьох заявлених позивачем позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн. не підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов'язати Уповноважену особу ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" ОСОБА_4 визнати ОСОБА_8 кредитором ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь" та зобов'язати внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь", а саме включити ОСОБА_2 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "ОСОБА_1 Русь".

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.