Справа № 2-а-316/09/1413
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2010 р.Справа № 2-а-316/09/1413

Категорія: 2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Біцюк А.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Домусчі С.Д., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області на постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати на її користь недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з січня 2006 до жовтня 2008 року включно в розмірі 3702,30 грн., зобовязання відповідача надалі надавати соціальну допомогу згідно чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Одночасно позивачка просила поновити пропущений строк для звернення до суду.

Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області протиправними. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області виплатити позивачці недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дітям війни з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року у розмірі 3902 грн. 91 коп. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області виплачувати позивачці підвищення до пенсії відповідно до вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Не погоджуючись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонеркою, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області та має статус дитини війни згідно з посвідченням.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивачки права на щомісячне підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте із задоволенням вимог позивачки за період з 01 січня 2006 року по 09 липня 2007 року та 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року погодитися не можна.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України Про соціальний захист дітей війни.

На підставі ст. 6 названого Закону (в редакції до 28 грудня 2007 року) дітям війни пенсія або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивачки є визначальним для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч. 2 ст. 3 Закону України Про соціальний захист дітей війни, відповідно до якої державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії ст. 6 названого Закону на 2007 рік, передбачене п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 року від 22 травня 2008 року, положення Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, що стосується виплати доплати дітям війнивизнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Як зазначено вище, згідно наведеним нормам Закону, позивачка має право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися підвищення до пенсії позивачці, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Будь-якими іншими діючими нормативно-правовими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку щодо не взяття до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачці підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни(в редакції до 28 грудня 2007 року), ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії і ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а не постанова Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Разом з цим, розглянувши справу, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивачки по зобовязанню відповідача провести донарахування та виплату державної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 2006 по 2008 роки.

Проте, п. 17 ст. 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Законом України від 19 січня 2006 року №3367-IV внесені зміни до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік, відповідно до яких виключено пункт 17 статті 77, а статтю 110 викладено в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України Про соціальний захист дітей війни, запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінетом Міністрів України в 2006 році не визначено порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вимоги позивачки, що стосуються 2006 року, підлягають задоволенню.

Крім того, п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії ст. 6 названого Закону на 2007 рік, передбачене п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). При цьому визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09 липня 2007 року.

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 року від 22 травня 2008 року, положення Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, що стосується виплати доплати дітям війнивизнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України, а також зазначеного рішення Конституційного Суду України, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню лише за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 01 листопада 2008 року.

На вказаний висновок суду апеляційної інстанції не впливає пропуск позивачкою строку звернення до адміністративного суду стосовно позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Виходячи із змісту наведеної норми процесуального закону, суд не вправі відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав пропуску строку звернення до суду, якщо на цьому не наполягає одна із сторін, тобто з власної ініціативи.

Як вбачається з матеріалів справи, в запереченнях на адміністративний позов представник відповідача не зазначав про порушення позивачкою строку звернення до суду з адміністративним позовом, а, отже, і не наполягав на відмові у позові з цієї підстави.

За таких обставин пропущення позивачкою строку звернення до суду обґрунтовано не визнано судом першої інстанції підставою для відмови у задоволенні позову.

Щодо визначення розміру 30% мінімального розміру пенсії судова колегія зазначає наступне.

Згідно ст. 62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність встановлюється у розмірі: з 1 січня 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 15 березня 2007 року та набула чинності з 28 березня 2007 року. Цим Законом прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений: з 1 січня 380 гривень, з 1 квітня 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, вказана стаття була доповнена абзацом, відповідно до якого для визначення мінімального розміру пенсії за віком згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року, застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом пятим частини першої цієї статті, збільшений на 1%, що склав відповідно 410, 06 гривень та 415,11 гривень.

Таким чином, розмір 30% мінімального розміру пенсії розраховується так: 410,06 грн. * 30% = 123, 02 грн., а з 01.10.2007 року - 415, 11* 30% = 124, 53 грн.

Відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік від 28.12.2007 року, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність затверджено: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня 498 грн.

Отже, розмір 30% мінімального розміру пенсії розраховується так: з 1 квітня - 481 грн. * 30% = 144,30 грн., з 01 липня - 482 * 30% = 144,60 грн., а з 01 жовтня - 498 * 30% = 149,40 грн.

Судовою колегією встановлено, що у 2008 році відповідач виплачував позивачці соціальну допомогу як «дитині війни»в таких розмірах: з 01.01.2008 року по 31.03.2008 року 47, 00 гривень; з 01.04.2008 року по 30.06.2008 року 48, 10 гривень; 01.07.2008 року по 30.09.2008 року 48, 20 гривень, з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року 49,80 грн., що складає 10 % від належної відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування»до виплати суми (а.с. 9).

Вказане свідчить, що відповідачем частково виконано зобовязання щодо сплати 30% мінімальної пенсії за віком, а тому позовні вимоги в частині нарахування та виплати допомоги за 2008 рік підлягають задоволенню з урахуванням вже виплачених сум.

Безпідставними є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеного підвищення пенсії у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені статтею 46 Конституції України та Законом України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки суд не може передбачити чи порушить права позивача у майбутньому УПФУ в Казанківському районі Миколаївської області, то позовні вимоги стосовно зобовязання відповідача надалі виплачувати соціальну допомогу згідно до вимог чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни»задоволенню не підлягають.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивачки.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області - задовольнити частково.

Постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області щодо перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_2 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 листопада 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_2 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 листопада 2008 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням 10% виплачених ОСОБА_2 в 2008 році сум допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: