Справа № 203/36/16-а
Суддя: Єдаменко С. В.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/36/16-а
Провадження № 2-а/0203/17/2016
ПОСТАНОВА

іменем України

08.02.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Єдаменко С.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, у якому просила визнати неправомірними дії Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо відмови врахувати інші виплати, з яких справлялись внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а з 01 січня 2011 року сплачувався єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також зобовязати здійснити перерахунок її пенсії з моменту звернення для нарахування пенсії в розмірі 80 відсотків від заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка вийшла на пенсію за віком як посадова особа місцевого самоврядування. Для визначення розміру пенсії виконавчим комітетом Красногвар-дійської районної в м. Дніпропетровську ради була видана довідка про складові заробітної плати за 24 календарних місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, в якій не було зазначено суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю. 23 січня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з проханням здійснити перерахунок її пенсії відповідно до уточнюючої довідки про заробітну плату від 10 грудня 2014 року № 105. Листом від 03 лютого 2015 року № П 06-15 відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії за посиланням на Закон України «Про оплату праці».

Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечував, вказував, що позивачкою була подана довідка про заробітну плату від 10 грудня 2014 року № 105 за 24 календарних місяці, в той час як відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», розмір виплат, що включається для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» визначається за 60 календарних місяців роботи. Крім того, згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції за станом на 03 лютого 2015 року призначалась в розмірі 60 відсотків від розміру заробітної плати, а не 80 відсотків , як про це просить позивачка. Відповідач також зазначав, що грошова винагорода, індексація заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку не передбачені як складові заробітної плати державного службовця і не повинні враховуватись при обчисленні пенсії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. В позовній заяві позивач оскаржує бездіяльність субєкта владних повноважень щодо перерахунку пенсійних виплат. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України справа належить до компетенції місцевих загальних судів як адміністративних судів. У відповідності до положень ст.1832 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01 квітня 2013 року, що підтверджується наданими сторонами документами (позовна заява, заперечення відповідача).

Позивачкою для перерахунку пенсії до управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська було надано довідку від 10 грудня 2014 року № 105 про складові заробітної плати позивача за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 16).

Листом від 03 лютого 2015 року № П 06-15 «Щодо перерахунку пенсії» позивачу повідомлено про відмову у проведенні перерахунку пенсії, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», розмір виплат, що включається для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» визначається за 60 календарних місяців роботи, також згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від розміру заробітної плати, крім того, грошова винагорода, індексація заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку не передбачені як складові заробітної плати державного службовця і не повинні враховуватись при обчисленні пенсії (а.с.а.с. 11 12).

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.

Згідно з частиною другою статті 37 Закону «Про державну службу» в редакції, чинній на час призначення позивачці пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону № 3723-ХІІ, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконаленні визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року № 865, посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії, відповідно до Закону № 3723-ХІІ, враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, а, згідно підпункту 2 пункту 4 цієї ж постанови, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Згідно статті 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавок за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212 є складовою заробітної плати.

На суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань і індексацію нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що відображено у наданій до пенсійного фонду довідці форми 5-1.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України від 05.11.19914 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої статті 2442 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що пенсія позивачки повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звернення за призначенням пенсії, в тому числі з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески, з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до Закону № 3723-ХІІ та згідно довідки від 10 грудня 2014 року № 105 про складові заробітної плати позивача (надбавки та премії за останні 24 календарних місяці роботи за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Суд також виходить з того, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені в подальшому в статтю 37 Закону України «Про державну службу» зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення вперше, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Вказана правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі у справі № 21-420а13 та від 17 грудня 2013 року у справі №21-445а13.

Чинне пенсійне законодавство не містить норм, які б передбачали можливість зміни призначеного при обчисленні пенсії відсотку заробітної плати в сторону його зменшення, у зв'язку з чим вважає, що цей відсоток є незмінним і не підлягає коригуванню при наступних перерахунках пенсії. У звязку з цим, при перерахунку пенсії позивачки має бути врахований розмір 80-відсотковий пенсії, який був чинним на час призначення її пенсії.

Суд також вважає за неможливе застосувати положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01 червня 2015 року, якими скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про державну службу». Вказані положення закону не дозволяють подальше призначення пенсій на підставі Закону України «Про державну службу», проте не передбачають скасування раніше призначений пенсій державних службовців. Також слід зазначити, що згідно зі ст. 22, ч.1 ст.92 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається. (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004).

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», згідно якої розмір виплат, що включається для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» визначається за 60 календарних місяців роботи, оскільки вказана постанова була прийнята та набула чинності вже після призначення позивачці пенсії. Звертаючись до відповідача у січні 2015 року позивачка ставила питання про перерахунок пенсії з мотивів неправильного її призначення у 2013 році, а не через те, що вона продовжувала працювати і набула права на збільшення пенсії. Тому нею правомірно було подано довідку для визначення розміру пенсії за 24 календарних місяці, як це було передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконаленні визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року № 865 в редакції, чинній на час призначення пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси позивача, щодо порушення яких суд дійшов відповідного висновку та це підтверджується відповідними доказами.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Водночас, при визначенні часу, з якого має бути здійснений перерахунок пенсії, суд виходить з того, що необхідні документи для розрахунку пенсії в розмірі, зазначеному в позовній заяві, були надані позивачкою до відповідача лише 23 січня 2015 року, що підтверджується відміткою відповідача на заяві позивачки про перерахунок пенсії (а.с. 13). До надання довідки від 10 грудня 2014 року № 105 у відповідача були відсутні правові підстави для призначення пенсії в розмірі, про який просить позивачка. У звязку з наведеним, відповідача необхідно зобовязати здійснити перерахунок пенсії з часу звернення позивачки за таким перерахунком, тобто з 23 січня 2015 року.

При цьому суд враховує, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позивачкою подано заяву про поновлення строку на звернення до суду, яка була задоволена ухвалою суду від 15 січня 2016 року.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України в редакції, чинній з 01 вересня 2015 року, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. Водночас, при зверненні до суду позивачкою було недоплачено судовий збір: замість 551 грн. 20 коп. нею було сплачено 82 грн. 68 коп. У звязку з цим з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути фактично сплачені нею кошти, а решту недоплаченого судового збору з відповідача на користь бюджету.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 94, 158-163, 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо відмови у здійсненні розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська здійснити розрахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 виходячи із 80 відсотків від заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, починаючи з 23 січня 2015 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2, витрати по сплаті судового збору в сумі 82 (вісімдесят дві) грн. 68 коп.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська на користь держави судовий збір в розмірі 468 (чотириста шістдесят вісім) грн. 52 коп.

Постанова набирає чинності в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В. Єдаменко