Справа № 810/1517/16
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року о/об 11 год. 06 хв. 810/1517/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Тятькові І.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1.,

представник відповідача Баталової О-М.В.,

розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл»

до Міжрегіонального головного управління ДФС Центральний офіс з обслуговування великих платників

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04 травня 2016 року до Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стейт Оіл" (далі позивач або ТОВ "Стейт Оіл") до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі відповідач або Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників) про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.02.2016 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем своєчасно здійснювалось оприбуткування готівки, оскільки до фіскальної памяті, яка входить до складу РРО заноситься підсумкова інформація про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або безготівковій формі, а наприкінці зміни роздруковується Z-звіт, в якому відображається та підтверджується повне та своєчасне оприбуткування готівки, відповідно кошти у готівковій та/або безготівковій формі є оприбуткованими, тому, на думку позивача, відсутні будь-які порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637.

Позивач звертає увагу, що наявність роздрукованого Z-звіту підтверджує повне та своєчасне оприбуткування готівки, оскільки зазначена сума коштів у ньому занесена до фіскальної памяті. Також, запис даних до відповідних розділів книги ОРО здійснюється саме з роздрукованого Z-звіту, а не з будь-яких інших джерел.

Отже, на думку позивача, висновки викладені в акті перевірки не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах чинного законодавства, а тому винесене на його підставі оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, відповідач зазначив, що посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області проведена фактична перевірка АЗК, яка належить позивачеві, щодо дотримання законодавства з питань патентування, регулювання обігу готівки, застосування реєстраторів розрахункових операцій, результати якої оформлені Актом від 16.02.2016 №0014/28-10/39-30/39436796.

У ході проведення перевірки встановлено, що позивачем не оприбутковано готівку у касі у звязку з нездійсненням обліку готівкових коштів в останній закінченій (використаній) книзі обліку розрахункових операцій (далі КОРО) за період з 25.09.2015 по 01.10.2015 на підставі фіскальних звітних чеків та несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у поточній КОРО (зареєстрована 02.10.2015), так як облікові записи у ній з 25.09.2015 зроблені після її реєстрації, що є порушенням норм з регулювання обігу готівки.

Таким чином представник відповідача вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 22 червня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю Стейт Оіл, ідентифікаційний код 39436796, місцезнаходження: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, буд. 25 зареєстроване 10.10.2014 як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 18).

04 лютого 2016 року посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на підставі направлень від 04.02.2016 №0399 та №0400, проведено фактичну перевірку АЗК, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Тельмана, буд. 26 та належить ТОВ Стейт Оіл.

За наслідками перевірки складений на бланку №001816 Акт фактичної перевірки від 16.02.2016 №0014/28-10/39-30/39436796 (далі акт перевірки) (а.с. 42).

У ході перевірки контролюючим органом встановлено нездійснення обліку готівкових коштів в останній закінченій (використаній) книзі обліку розрахункових операцій за період з 25.09.2015 по 01.10.2015 на підставі фіскальних звітних чеків РРО та несвоєчасне оприбуткування готівки у поточній КОРО (зареєстрована 02.10.2015 ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області), так як облікові записи у ній з 25.09.2015 зроблені після реєстрації КОРО.

Таким чином в акті перевірки зафіксовано порушення, а саме: не забезпечено своєчасне оприбуткування готівкових коштів (у день одержання готівкових коштів) у повній мірі фактичних надходжень за період з 25.09.2015 по 01.10.2015 у загальному розмірі 713530 грн.83 коп. в КОРО на підставі фіскальних звітних чеків Z- звітів: №0823 за 25.09.2015 на суму 113 698,99грн., №0824 за 25.09.2015 на суму 128949,44 грн., №0825 за 27.09.2015 на суму 93957,79грн., №0826 за 28.09.2015 на суму 75114,94 грн., №0827 за 29.09.2015 на суму 94681,04 грн., №0828 за 30.09.2015 на суму 103629,55 грн. та №0829 за 01.10.2015 на суму 103499,08 грн.

Внаслідок чого під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320 (далі - Положення №637), а також пункту 2, абзацу 4 пункту 6 глави 4 розділу ІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 №417, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 року за №1618/24150.

Висновки акта перевірки покладено Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 29.02.2016 №, яким до позивача відповідно до пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з абзацом 3 пункту 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення з норм регулювання обігу готівки», застосовано штраф у розмірі 3567654 грн. 15 коп. (а.с.8).

Не погоджуючись з рішенням відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій, позивач оскаржив його до Державної фіскальної служби України в адміністративному порядку. Однак, за результатом розгляду скарги рішення відповідача залишено без змін, а скарга без задоволення (а.с. 12-16).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 (далі Положення №637), готівкові розрахунки - платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна;

касові операції - операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку;

книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій;

книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України;

оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 1.2 Положення №637 книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до пункту 2.2 глави 2 Положення №637, підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 2.6 глави 2 Положення №637 передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Крім цього, відповідно до пункту 7.15 глави 7 Положення №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до роз'яснення окремих вимог Положення №637, наданого листом Національного банку України від 16.04.2010 №11-110/2010-6116, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) або використанням розрахункової книжки (далі - РК) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Згідно наведеного позивач повинен виконувати вимоги Положення №637 та на підставі фіскальних звітних чеків РРО своєчасно оприбутковувати готівкові кошти у КОРО у повній сумі їх фактичних надходжень.

Відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України розроблено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 №417, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 року за №1618/24150 (далі - Порядок №417), що поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі та використовують розрахункові книжки та книги обліку розрахункових операцій (у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №417, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі - книга ОРО).

Приписами абзацу 1 пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку №417 встановлено, що реєстрація книг ОРО здійснюється в органі доходів і зборів за основним місцем обліку суб'єкта господарювання як платника податків.

Пунктом 6 глави 4 розділу ІІ Порядку №417 передбачено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема, підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО та щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Під час проведення перевірки працівникам контролюючого органу надано КОРО №р/3. Згідно із книгою ОРО №р/3 встановлено, що початковою датою здійснення обліку готівкових коштів є 25.09.2015. Разом з цим, КОРО №р/3 зареєстрована у Державній податковій інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області лише 02.10.2015 (номер установленого засобу контролю ВТ 487825).

Тобто, з матеріалів справи слідує, що на сторінках КОРО №р/3 містяться підклеєні фіскальні звітні чеки РРО (Z - звіти) на загальну суму 713530 грн. 83 коп.: №0823 за 25.09.2015 на суму 128949,44 грн., №0824 за 25.09.2015 на суму 128949,44 грн., №0825 за 27.09.2015 на суму 93957,79грн., №0826 за 28.09.2015 на суму 75114,94 грн., №0827 за 29.09.2015 на суму 94681,04 грн., №0828 за 30.09.2015 на суму 103629,55 грн. та №0829 за 01.10.2015 на суму 103499,08 грн. та виконано відповідні записи про рух готівки та суми розрахунків за період з 25.09.2015 по 01.10.2015 (а.с. 43-45).

У даному випадку позивачем не могла оприбуткуватися готівка за період з 25.09.2015 по 01.10.2015 у КОРО, зареєстрованій 02.10.2015.

Як вбачається із письмових пояснень начальника структурного підрозділу ТОВ «Стейт Оіл» ОСОБА_2, який був присутній під час проведення перевірки АЗК, КОРО №р/2 закінчилась та знаходиться в архіві у місті Києві. Разом з цим, наступна книга ОРО №р/3 зареєстрована лише 02.10.2015, а записи у ній зроблені вже за період з 25.09.2015, оскільки у попередній книзі ОРО не було місця, а поточна книга ОРО знаходилась протягом довгого періоду часу на реєстрації у контролюючого органу. Відповідно, облік готівкових коштів на АЗК здійснюється виключно у поточній книзі ОРО (а.с.46).

Оскільки КОРО №р/3 позивачем була зареєстрована у Державній податковій інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області лише 02.10.2015, оприбуткування готівкої виручки на загальну суму 713530 грн. 83 коп. за період з 25.09.2015 по 01.10.2015 було здійснено вже після такої реєстрації, відтак несвоєчасний облік готівки у КОРО цілком об'єктивно було розцінено контролюючим органом як неналежне оприбуткування готівки, що обумовлює законність прийняття оспорюваного рішення.

Відповідно, абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Крім цього, згідно з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 13.03.2014 №21-5а14, аналіз положень пункту 9 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та підпункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320), свідчить, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на реєстраторі розрахункових операцій фіскальні звітні чеки і забезпечити їхзберігання в книзі обліку розрахункових операцій. У разі недотримання суб'єктом господарювання при здійсненні діяльності пункту 9 статті 3 зазначеного Закону та підпункту 2.6 глави 2 вказаного Положення до нього за рішенням відповідних органів застосовуються штрафні (фінансові) санкції згідно з вимогами пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР та абзацу третього частини першої статті 1Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" відповідно.

Також, Постановою Верховного Суду України від 11.12.2012 №21-400а12 визначено, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки").

У даному випадку позивач здійснив лише фіксацію повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО за період з з 25.09.2015 по 01.10.2015 без своєчасного відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій, що обумовлює правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Аналогічна правова позиція містяться в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.02.2015 № К/800/44405/14 (№806Начало формы/7694/13-а).

Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі Положення №637), згідно з абзацами 1, 3 пункту 2.6 якого уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та пункту 1.2 Положення книга обліку розрахункових операцій - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із використанням реєстратора розрахункових операцій оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій.

В судовому засіданні встановлено, що остання використана книга ОРО №Р/2 знаходиться в архіві (в м.Києві), а Z-звіт № 0823 за 26.09.2015 на суму 113698,99грн. був вклеєний у книгу обліку розрахункових операцій №Р/2, яка була зареєстрована в податковому органі 102 жовтня 2015 року (а.с. 44).

Таким чином, правомірним є висновки контролюючого органу про те, що позивачем не були виконані вимоги щодо відображення готівкових коштів у сумі 713 530,83грн. за проведені з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2015 року розрахункові операції у день їх надходження у прошнурованій і належним чином зареєстрованій в органах державної податкової служби України книзі обліку розрахункових операцій, що є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Стосовно пояснень представника позивача на неможливість своєчасного отримання книги обліку розрахункових операцій з огляду на графік роботи податкового органу та, як наслідок, неможливість своєчасного оприбуткування готівкових коштів згідно Z-звітів за 26.09.2015-01.10.2015 суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 3 глави 1 розділу ІІ затвердженого наказом Міндоходів України від 28.08.2013 року №417 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій (далі - Порядок №417) книга ОРО реєструється на кожний РРО або, якщо згідно із законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування РРО, на окрему господарську одиницю.

Кількість книг ОРО, що реєструються одночасно, не обмежується.

Пунктом 8 глави 1 розділу ІІ Порядку реєстрації КОРО визначено, що перша книга ОРО на РРО реєструється одночасно з реєстрацією РРО.

Датою реєстрації першої книги ОРО на РРО є дата реєстрації РРО.

Підставою для реєстрації другої та наступних книг ОРО на РРО в органі доходів і зборів є надходження до цього органу реєстраційної заяви.

Реєстраційна заява має бути підписана керівником суб'єкта господарювання або фізичною особою - підприємцем із зазначенням дати подання.

Згідно п. 11 глави 1 розділу ІІ Порядку реєстрації КОРО у разі відсутності підстав для відмови в реєстрації книги ОРО посадова особа органу доходів і зборів не пізніше двох робочих днів з дня отримання заяви проводить реєстрацію книги ОРО шляхом внесення даних до інформаційної системи Міндоходів.

При реєстрації книги ОРО на господарську одиницю посадова особа органу доходів і зборів здійснює записи у відповідних рядках титульної сторінки книги ОРО (номер книги ОРО, сформований в інформаційній системі Міндоходів, дата реєстрації книги ОРО, найменування органу доходів і зборів, дані про посадову особу органу доходів і зборів).

Після реєстрації книги ОРО на РРО в органі доходів і зборів суб'єкт господарювання на титульну сторінку книги ОРО вносить запис щодо фіскального номера та найменування органу доходів і зборів, яким здійснено реєстрацію книги ОРО.

Пунктом 1 глави 4 розділу ІІ Порядку реєстрації КОРО передбачено, що суб'єкт господарювання повинен забезпечити використання книги ОРО у тій господарській одиниці, що зазначена на титульній сторінці книги при її реєстрації/перереєстрації, або з тим РРО, до якого така книга зареєстрована.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, з метою своєчасного оприбуткування готівкових коштів у день їх надходження у прошнурованій і належним чином зареєстрованій в органах державної податкової служби книзі обліку розрахункових операцій суб'єкту господарювання слід дотримуватися певної черговості дій. Насамперед, слід зареєструвати той реєстратор розрахункових операцій із книгою обліку розрахункових операцій, які будуть першими та отримають свій власний унікальний фіскальний номер, а після цього можна реєструвати наступні книги обліку розрахункових операцій, призначені для використання у тій самій господарській одиниці чи з тим самим реєстратором розрахункових операцій.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.02.2015 року №К/9991/20830/11.

При цьому, з метою уникнення ситуацій з несвоєчасною реєстрацією РРО чи КОРО законодавцем передбачена можливість суб'єкта господарювання за бажанням на одну господарську одиницю реєструвати декілька перших книг ОРО для використання в окремих місцях проведення розрахунків. Поряд з цим не заборонено зареєстровувати декілька наступних книг ОРО або завчасно подати заяву та вдіпоівдні документи на реєстрацію наступної книги ОРО.

Відтак, на думку суду, ТОВ «Стейт Оіл» мало об'єктивну можливість здійснити реєстрацію Книги ОРО №Р/3 від 02.10.2015, що унеможливило б допущення Позивачем порушень вимог п. 2.6 Положення №637, оскільки готівкові кошти в сумі 713530,83грн. згідно Z-звітів №№0823, 0824, 0825, 0826, 0827, 0828 та №0829, не були належним чином відображені у відповідній КОРО, що свідчить про недотримання платником податків алгоритму дій, передбачених Положенням №637 щодо своєчасного оприбуткування готівки.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що контролюючим органом правомірно застосовано за результатами розгляду акту перевірки від 16.02.2016 року п'ятикратний розмір штрафних фінансових санкцій (713530 грн. 83 коп. х 5) на суму 3567654 грн. 15 коп. згідно з податкового повідомлення-рішення від 29.02.2016 №.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

В контексті вищевикладеного суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності слугує підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що дії відповідача при винесенні оскаржуваного рішення аналізується судом на предмет його правомірності та відповідності вимогам чинного законодавства України станом на момент вчинення цих дій та обсягу доказів та інших фактичних обставин, які існували на цей момент.

Відповідно до частини першої статті 11 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною другою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 91, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова

ОСОБА_3