Справа № 553/2043/16-а
Суддя: Юхно С. П.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2043/16-а
Провадження № 2-а/553/63/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.06.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді: Юхно С.П.,

при секретарі: Карпінчик О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління патрульної поліції у м. Полтава, інспектора патрульної поліції роти № 4 УПП у м. Полтаві ДПП рядового поліції Матвійка Олександра Миколайовича про визнання дій та постанови протиправними, скасування постанови, закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління патрульної поліції у м. Полтава, інспектора патрульної поліції роти № 4 УПП у м. Полтаві ДПП рядового поліції Матвійка О.М. про визнання дій та постанови протиправними, скасування постанови, закриття провадження. У позові вказано, що 22 квітня 2016 року інспектор ПП роти № 4 Матвійко О.М. безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки дана постанова винесена з порушенням вимог закону.

Зважаючи, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даними позивними вимогами в межах 10 днів після отримання відповіді на його скаргу до Управління патрульної поліції у м. Полтава Департаменту патрульної поліції, яка подана ним в порядку п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, тому суд вважає, що ОСОБА_1 звернувся до суду в межах строків, встановлених ст. 99 КАС України та ст. 289 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Полтава ДПП, Логвінова М.В. заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Відповідач інспектор патрульної поліції роти № 4 УПП у м. Полтаві Матвійко О.М. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області в судове засідання не з'явився, але суду надано письмові заперечення на адміністративний позов.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу без участі вказаних осіб.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, відповідача та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 квітня 2016 року інспектор патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Матвійко О.М. відносно позивача склав постанову серії ПС2 № 874472, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в суму 255 грн. Відповідно до вказаної постанови 22 квітня 2016 року об 07 годині 25 хвилин на вул. Чапаєва, 1 в м. Полтава ОСОБА_1 здійснив стоянку ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.10 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Стаття 30 вказаного Закону визначає, що поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Отже, законодавством, надано право працівникам поліції при виявленні правопорушень, вживати заходи до їх попередження і припинення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Згідно ч. 2, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі

Інспектор патрульної поліції Матвійко О.М. виявив, допущене позивачем порушення правил дорожнього руху, склав постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що інспектор патрульної поліції Матвійко О.М. з метою припинення адміністративного правопорушення, попередження вчинення правопорушень в подальшому в сфері дорожнього руху діяв у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та КУпАП, тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Полтава Матвійка О.М. щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 22 квітня 2016 року задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо наявності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух», передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 здійснив стоянку свого автомобіля ближче 10 метрів до пішохідного переходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідальність наступає у випадку порушення правил стоянки.

Пункт 15.1. Правил дорожнього руху визначає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Підпункт «а» пункту 15.10 Правил дорожнього руху передбачає, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно підпункту «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Визначення термінів «зупинка» та «стоянка» дано в п. 1.10 Правил дорожнього руху. Так, згідно вказаної норми зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що він змушений був здійснити зупинку автомобіля, оскільки пасажиру, який їхав з ним в автомобіля, ОСОБА_6 слало погано, тому вона пішла в аптеку за ліками. Після того, як з автомобіля вийшла ОСОБА_6 він не переміщував свій автомобіль. Через півтори хвилини, після того як з автомобіля вийшла ОСОБА_6, до нього підійшов працівник поліції.

Інспектор Управління патрульної поліції в м. Полтаві Матвійко О.М. в судовому засіданні пояснив, він з напарником ОСОБА_7 рухались на автомобілі по вул. Фрунзе від зуп. Шевченка та помітили, що автомобіль ОСОБА_1 стоїть з порушенням Правил дорожнього руху. З того моменту як вони побачили автомобіль до того як він підійшов до автомобіля ОСОБА_1 пройшло 4 хвилини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він разом з Матвійком О.М. побачили, що автомобіль ОСОБА_1 стоїть з порушенням Правил дорожнього руху. Після того як вини побачили автомобіль вони підїджали до нього 1 хвилину, потім 30 секунд вирішували хто буде виходити з автомобіля та складати протокол.

У постанові у справі про адміністративне правопорушення вказано, що правопорушення зафіксовано на відеозапис.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, відеозапис обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення є належним доказом по справі.

На відеозаписі зафіксована подія правопорушення, вчиненого позивачем 22 квітня 2016 року, з якого вбачається, що автомобіль під його керуванням зупинився ближче 10 метрів до пішохідного переходу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував той факт, що на відеозаписі зафіксовано, що його автомобіль стоїть ближче 10 метрів до пішохідного переходу.

Достовірність даних, відображених у відеозаписі, сумнівів не виникає, а тому обґрунтовано враховується судом при прийнятті рішення по справі,.

Враховуючи пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача Матвійка О.М., свідка ОСОБА_7, дані відеозапису, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 припинив рух свого автомобіля до 5 хвилин на відстані ближче 10 метрів до пішохідного переходу, тобто здійснив зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу, а не стоянку, тому позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 874472 від 22 квітня 2016 року, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено штраф в розмірі 255 грн., підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що розгляд справи про адміністративні правопорушення проходить згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, а оскарження постанови здійснюється в порядку адміністративного судочинства, тому позовна вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 122 ч. 1, ст.ст. 287-289 Кодексу України про адміністративне правопорушення суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління патрульної поліції у м. Полтава, інспектора патрульної поліції роти № 4 УПП у м. Полтаві ДПП рядового поліції Матвійка Олександра Миколайовича про визнання дій та постанови протиправними, скасування постанови, закриття провадження - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Матвійка Олександра Миколайовича у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 874472 від 22 квітня 2016 року, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено штраф в розмірі 255 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави С. П. Юхно