Справа № 804/11502/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Чаплигіної А.А.,
представника позивача: Соколова А.О.
представника відповідача: Баранник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод»
до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Публічне акціонерне товариство «Дніпровський машинобудівний завод» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:
В обґрунтування пред'явленого позову, зазначалося, що відповідач за результатами проведеної планової виїзної документальної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього сум податку на додану вартість та про завищення ним внаслідок цього суми від'ємного значення податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за реальними господарськими операціями з ТОВ «ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ», ТОВ «РЕКУПЕРАПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ», ТОВ «КЛІМ-ЕКО» та ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР». Вказані правочини недійсними в судовому порядку не визнавалися та є реальними, що посвідчується відповідними первинними документами, які були надані до перевірки, а акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами даних правочинів. Щодо господарських операцій з ТОВ «ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ» та ТОВ «РЕКУПЕРАПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ», то висновки акту перевірки про те, що ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» здійснювало збиткові операції з закупівлі у цих контрагентів заготовки трубної із ставкою податку на додану вартість 20% для подальшої передачі її для реалізації на експорт із ставкою 0% по договору комісії без мети реального настання правових наслідків та з наміром заниження об'єкта оподаткування є помилковими. Так, контролюючим органом не враховано, що оскільки експортні операції є об'єктом обкладання податком на додану вартість, то експортер має право на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, сплачених постачальникам, отже сума придбання позивачем товарів у ТОВ «ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ» та ТОВ «РЕКУПЕРАПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ» не є більшою від суми реалізації позивачем цих товарів на експорт. Таким чином, вказані господарські операції були спрямовані на отримання прибутку. Крім того, власне збитковість господарської операції не є ознакою відсутності розумних цілей економічного характеру у цій операції. Необґрунтованими є доводи відповідача щодо неповноти та несвоєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб в період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р., оскільки у позивача була наявна переплата з цього податку, яка утворилася в квітні 2012 року та поступово зменшувалась до квітня 2013 року. Також є безпідставними висновки контролюючого органу щодо обов'язку позивача віднести до складу «інших доходів» суму повторної фінансової допомоги в розмірі 235582,50грн., яка була отримана від ТОВ «ВЕСТ ЕНЕРГОІНВЕСТ» у 2014 році, оскільки останній є платником податку на прибуток приватних підприємств та не має пільг з цього податку, отже, приписи п.п.135.5.5. п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України у даному випадку не застосовуються, а дохід позивачем занижено не було. Необґрунтованими є висновки відповідача про завищення позивачем витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування податком на прибуток, по взаємовідносинам з ТОВ «КЛІМ-ЕКО» на суму вартості робіт з ремонту кондиціонера, проведених вказаним контрагентом, а також висновок контролюючого органу про заниження позивачем доходів на суму нібито безоплатно отриманого от ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР» товару (труб). Як зазначалось, реальність господарських операцій з вказаними контрагентами посвідчується належними первинними документами і будь-яких порушень щодо порядку оформлення цих документів відповідачем виявлено не було. Не спростовують факту реальності господарських операцій позивача з цими суб'єктами господарювання висновки актів перевірок про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «КЛІМ-ЕКО» та ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР», оскільки з цих актів вбачається, що перевірці підлягали взаємовідносини вказаних контрагентів позивача з іншими суб'єктами господарювання, а не з позивачем. При цьому, позивач не повинен відповідати за будь-які порушення податкового законодавства з боку своїх контрагентів, оскільки, навіть якщо контрагенти позивача та контрагенти третьої-четвертої ланки і допускали будь-які порушення податкового законодавства, то позивач, як платник податків, не несе жодної відповідальності за порушення іншими платниками податків законодавчих вимог. Відсутність заявок по взаємовідносинам з ТОВ «КЛІМ-ЕКО» за наявності належним чином оформлених первинних документів не може бути підставою для визнання господарської операції нереальною. Щодо продажу ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» товарів без отримання відповідного торгового патенту, то в акті перевірки відсутні доводи про здійснення торговельної діяльності саме у пунктах продажу товару у розумінні приписів п.п.14.1.211 п.14.1 ст.14 ПК України, якою визначено поняття «пункти продажу товарів». Крім того, Законом України від 28.12.2014р. №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» скасовано відповідальність за проведення торговельної діяльності без отримання відповідного торгового патенту.
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, які призвели до заниження податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість, завищення залишку від'ємного значення з податку на додану вартість, здійснення торговельної діяльності без отримання відповідного торгового патенту, несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб. Так, в порушення п.п.135.5.5 п.135. ст.135 ПК України ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» не враховано у складі інших доходів при визначені оподатковуваного прибутку поворотну фінансову допомогу, отриману від ТОВ «ВЕСТ ЕНЕРГОІНВЕСТ» у 2014 році, у сумі заборгованості станом на 31.12.2014р. - 235582,50грн., чим занижено суму оподаткованого доходу. Також перевіркою не підтверджено отримання товарно-матеріальних цінностей на суму 3705,91грн. від ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР», оскільки відсутні товарно-транспортні накладні, сертифікати якості (походження) товару, висновки СЄЗ, паспорти на товар. Отже, позивачем занижено суму оподаткованого доходу на суму вартості товару невідомого походження у розмірі 3705,91грн., а також безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за нереальною господарською операцією з ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР». По взаємовідносинам з ТОВ «КЛІМ-ЕКО» позивачем не надано заявок, на підставі яких мали б здійснюватись роботи з ремонту кондиціонера, а в актах виконаних робіт не вказано перелік робіт, які були здійснені цим контрагентом, що свідчить про відсутність документального підтвердження реальності господарської операції з цим контрагентом. Крім того, відповідачем було отримано податкову інформацію, згідно з якою у ТОВ «КЛІМ-ЕКО» встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбані товарів (послуг) у ТОВ «ВК Віконні системи». Зважаючи на це, позивач безпідставно відніс до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування податком на прибуток, суму вартості робіт з ремонту кондиціонера, нібито проведених ТОВ «КЛІМ-ЕКО», а також безпідставно відніс до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за цією нереальною господарською операцією. Також в ході перевірки при порівнянні фактурної вартості товару, придбаного позивачем у ТОВ «ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ» та ТОВ «РЕКУПЕРАПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ» (трубної заготівки), та в подальшому реалізованого по договору комісії з ТОВ «Заубер Холдингс Україна» на експорт по ВМД із сукупною сумою ціни (з податком на додану вартість), сплаченої за дану продукцію на території України, встановлено, що фінансовий результат від проведених операцій на експорт по договору комісії за період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р. - це збиток у загальній сумі 7287052,52грн., а саме: вартість експортної операції складає 52868087,21грн. (вартість придбання товару складає 58757873,74грн. (з ПДВ), комісійна винагорода - 301834,49грн. (без ПДВ), фактичні витрати комісіонера - 1095431,50грн.). Реалізація товару без врахування в ціні продажу всіх понесених витрат дає підстави стверджувати, що купівля трубної заготовки та її подальша реалізація на експорт за договором комісії за ціною, нижчою від ціни придбання, не була зумовлена характером виробничої або іншої господарської діяльності позивача, оскільки не мала на меті отримання доходу від цих операцій, а, отже, не пов'язана з його господарською діяльністю. Таким чином, ці операції були завідомо збитковими. Наявність цих ознак може свідчити про спрямованість наміру платника податків на збагачення за рахунок бюджетних коштів, а відсутність економічної доцільності угоди - на несумлінність платника податків та є доказом вчинення суб'єктом господарювання незаконної господарської діяльності з метою мінімізації податкових зобов'язань. За наведених обставин, позивачем завищено податковий кредит на суму податку на додану вартість по придбанню товарів за економічно недоцільними угодами, які реалізовано на експорт, в результаті чого занижено податок на додану вартість на 9792978,95грн. та завищено суму від'ємного значення податку на додану вартість на 4178,00грн. Крім того, в ході перевірки встановлено, що позивач, в порушення приписів абз. «а» п.176.2 ст.176, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України несвоєчасно перерахував до бюджету податок на доходи фізичних осіб за квітень 2012 року, лютий 2013 року, березень 2013 року, жовтень 2013р., листопад 2013р. та грудень 2013 року, а також за липень, серпень 2014 року. Також перевіркою встановлено здійснення торговельної діяльності у пункті продажу товарів за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Будівельників, 34 за період з 0104.2012р. по 31.12.2014р. без отримання відповідного торгового патенту, чим порушено приписи ПК України.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
На підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області була проведена планова виїзна документальна перевірка ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р.
За результатами проведеної перевірки складено акт №641/44-06-22-02/14313332 від 08.07.2015р., яким зафіксовано встановлене під час перевірки допущення позивачем порушення приписів:
- п.125.1 ст.125 ПК України - штраф у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності за проведення торговельної діяльності без отримання відповідного торгового патенту;
Висновки означеного акту перевірки обґрунтовані тим, що в ході її проведення встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, які призвели до заниження податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість, завищення залишку від'ємного значення з податку на додану вартість, здійснення торговельної діяльності без отримання відповідного торгового патенту, несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб. Так, в порушення п.п.135.5.5 п.135. ст.135 ПК України ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» не враховано у складі інших доходів при визначені оподатковуваного прибутку поворотну фінансову допомогу, отриману від ТОВ «ВЕСТ ЕНЕРГОІНВЕСТ» у 2014 році, у сумі заборгованості станом на 31.12.2014р. - 235582,50грн., чим занижено суму оподаткованого доходу. Також перевіркою не підтверджено отримання товарно-матеріальних цінностей на суму 3705,91грн. від ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР», оскільки відсутні товарно-транспортні накладні, сертифікати якості (походження) товару, висновки СЄЗ, паспорти на товар. Крім того, згідно акту перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києва №1791/26-55 від 26.06.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР» з питань правомірності проведених господарських відносин з контрагентами - покупцями та постачальниками з метою встановлення факту реальності проведених взаємовідносин, повноти їх відображення в податковому обліку за урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків при здійсненні фінансово - господарської діяльності за період з 01.12.2013р. по 31.12.2013р.» встановлено нереальність господарських операцій ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР» з його постачальниками. Отже, позивачем занижено суму оподаткованого доходу на суму вартості товару невідомого походження у розмірі 3705,91грн., а також безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за нереальною господарською операцією з ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР». По взаємовідносинам з ТОВ «КЛІМ-ЕКО» позивачем не надано заявок, на підставі яких мали б здійснюватись роботи з ремонту кондиціонера, а в актах виконаних робіт не вказано перелік робіт, які були здійснені цим контрагентом, що свідчить про відсутність документального підтвердження реальності господарської операції з цим контрагентом. Крім того, відповідачем було отримано податкову інформацію, згідно з якою у ТОВ «КЛІМ-ЕКО» встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбані товарів (послуг) у ТОВ «ВК Віконні системи». Зважаючи на це, позивач безпідставно відніс до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування податком на прибуток, суму вартості робіт з ремонту кондиціонера, нібито проведених ТОВ «КЛІМ-ЕКО», а також безпідставно відніс до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за цією нереальною господарською операцією. Також в ході перевірки при порівнянні фактурної вартості товару, придбаного позивачем у ТОВ «ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ» та ТОВ «РЕКУПЕРАПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ» (трубної заготівки), та в подальшому реалізованого по договору комісії з ТОВ «Заубер Холдингс Україна» на експорт по ВМД із сукупною сумою ціни (з податком на додану вартість), сплаченої за дану продукцію на території України, встановлено, що фінансовий результат від проведених операцій на експорт по договору комісії за період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р. - це збиток у загальній сумі 7287052,52грн., а саме: вартість експортної операції складає 52868087,21грн. (вартість придбання товару складає 58757873,74грн. (з ПДВ), комісійна винагорода - 301834,49грн. (без ПДВ), фактичні витрати комісіонера - 1095431,50грн.). Реалізація товару без врахування в ціні продажу всіх понесених витрат дає підстави стверджувати, що купівля трубної заготовки та її подальша реалізація на експорт за договором комісії за ціною, нижчою від ціни придбання, не була зумовлена характером виробничої або іншої господарської діяльності позивача, оскільки не мала на меті отримання доходу від цих операцій, а, отже, не пов'язана з його господарською діяльністю. Таким чином, ці операції були завідомо збитковими. Наявність цих ознак може свідчити про спрямованість наміру платника податків на збагачення за рахунок бюджетних коштів, а відсутність економічної доцільності угоди - на несумлінність платника податків та є доказом вчинення суб'єктом господарювання незаконної господарської діяльності з метою мінімізації податкових зобов'язань. За наведених обставин, позивачем завищено податковий кредит на суму податку на додану вартість по придбанню товарів за економічно недоцільними угодами, які реалізовано на експорт, в результаті чого занижено податок на додану вартість на 9792978,95грн. та завищено суму від'ємного значення податку на додану вартість на 4178,00грн. Крім того, в ході перевірки встановлено, що позивач, в порушення приписів абз. «а» п.176.2 ст.176, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України несвоєчасно перерахував до бюджету податок на доходи фізичних осіб за квітень 2012 року, лютий 2013 року, березень 2013 року, жовтень 2013р., листопад 2013р. та грудень 2013 року, а також за липень, серпень 2014 року. Також перевіркою встановлено здійснення торговельної діяльності у пункті продажу товарів за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Будівельників, 34 за період з 0104.2012р. по 31.12.2014р. без отримання відповідного торгового патенту, чим порушено приписи ПК України.
На підставі акту перевірки №641/44-06-22-02/14313332 від 08.07.2015р. ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було винесено наступні податкові повідомлення рішення:
Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодекс України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Пунктом 138.4 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
За приписами п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх подальшого використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, а також пов'язана із господарською діяльністю платника податків.
При цьому п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.200.1-п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а)бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б)залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Судом встановлено, що у 2012 році ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» було отримано послуги з ремонту кондиціонеру DSH19R від ТОВ «КЛІМ-ЕКО» за усним договором, що підтверджується, наданими до перевірки та до суду наступними документами: рахунком-фактурою, актами здачі прийняття-робіт (надання послуг), податковою накладною та платіжним дорученням щодо оплати наданих послуг (а.с.84-87).
Також позивачем було надано службову записку начальника вузла зв'язку щодо несправності роботи вказаного кондиціонера та необхідності проведення його ремонту.
При цьому ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області вважає зазначену господарську операцію нереальною, оскільки до перевірки не надано заявок, на підставі яких мали б здійснюватися дані види робіт. Також виконавцем у актах виконаних робіт не вказано перелік того, які саме роботи були здійснені.
Проте, суд вважає означені доводи безпідставними, оскільки позивачем було надано первинні документи, необхідні для фактичного встановлення реальності цієї господарської операції. Наявність незначних недоліків первинних документів не є підставою для визнання господарської операції нереальною. У разі підтвердження дійсного виконання операції недоліки правореалізуючих документів є порушенням порядку заповнення цих документів, а відтак такі недоліки не можуть слугувати перешкодою для реалізації платником законного права на податковий кредит та на віднесення до складу витрат, що враховуються при визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, відповідного звітного періоду вартості отриманого товару (робіт, послуг). Тим більше, що податкова накладна, на підставі якої сформовано податковий кредит, та інші первинні документи за правочином з означеним вище контрагентом складені з дотримання обов'язкових вимог до первинних документів, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Судом також встановлено, що ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» у 2013 році мало взаємовідносини з ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР».
Так, між ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» та ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР» було укладено договір поставки товару №47/Д-1 від 16.12.13р. щодо постачання позивачу труби рн.
Реальність вказаної господарської операції посвідчується наступними документами: рахунком на оплату, видатковою та податковою накладною, а також платіжним дорученням щодо оплати за поставлений товар (а.с.88-91).
Порушень щодо оформлення вказаних документів в акті перевірки не зазначено.
Доводи відповідача про нереальність вказаної господарської операції базуються на не надані позивачем товарно-транспортних накладних, які підтверджують факт перевезення товару та відсутності сертифікатів якості (походження) товару, висновків СЄЗ, паспортів на товар.
Проте, суд не погоджується з зазначеними доводами відповідача, з огляду не наступне.
Так, відсутність у покупця товарно-транспортних накладних на перевезення товару, яке здійснювалося його контрагентами-постачальниками за власний рахунок, не позбавляє покупця права на податковий кредит у разі наявності у нього відповідних податкових накладних, які, згідно ст.ст.198, 201 Податкового кодексу України, є підставою для виникнення у платника податку права на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідного періоду, якщо вони отримані в ході реального виконання господарської операції. При цьому товарно-транспортна накладна є обов'язковою саме для підтвердження відомостей про господарську операцію з перевезення товару, а законодавчі норми не ставлять в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість.
Щодо не надання до перевірки сертифікатів відповідності та/або походження на зазначений у податкових та видаткових накладних товар, суд зазначає, що відповідачем до перевірки надані усі необхідні первині документи для фактичного встановлення реальності господарської операції між ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» та ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР», тому відсутність сертифікатів за наявності належним чином оформлених первинних документів не може бути підставою для визнання господарської операції нереальною.
Щодо обґрунтувань відповідача нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «КЛІМ-ЕКО» та ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР» з посиланням на отримані від інших контролюючих органів актів про неможливість проведення зустрічної звірки зазначених контрагентів, суд зазначає наступне.
Навіть якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ та віднесення до складу витрат відповідного звітного періоду вартості отриманих товарів (робіт, послуг) за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за отримані товари (роботи, послуги) і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.
При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обов'язку платників податків - одержувачів товарів - вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними правочинів позивача з ТОВ «КЛІМ-ЕКО» та ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР». Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, відсутності зв'язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Зміст укладених позивачем з ТОВ «КЛІМ-ЕКО» та ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР» договорів не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цих угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо. В межах спірних правовідносин позивач не складав податкових накладних, а отримував такі податкові накладні від контрагентів та згідно них і формував податковий кредит за відповідні періоди.
При цьому, як на час укладення угод між позивачем та його означеними вище контрагентамти, так і на час їх виконання, останні знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також, були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не заперечується.
Виписані ТОВ «КЛІМ-ЕКО» та ТОВ «ОБ'ЄДНАНА ТОРГОВА ГРУПА СІЛЬВЕР» податкові накладні на підставі укладених з позивачем договорів оформлені з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України, що відповідачем не заперечується.
Вказані податкові накладні також були відображені у відповідності до приписів п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних.
Відповідні податкові зобов'язання та податковий кредит по взаємовідносинам з вказаними контрагентами були задекларовані позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість та з податку на прибуток, що відповідачем не заперечується.
Так, відповідно до умов вказаних договорів продавець (ТОВ «ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ» та ТОВ «РЕКУПЕРАПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ») зобов'язується продати товар згідно специфікацій. Поставка товару покупцю (ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод») проводиться на умовах самовивозу зі складу продавця.
Загальна сума придбання (з урахуванням ПДВ) складає 58757873,74грн. з яких ПДВ - 9792978,96грн.
В свою чергу комісіонером укладено зовнішньоекономічні контракти №ЕХ 04/03-1 від 04.03.2013р. з нерезидентом Компанією «ZAUBER HOLDIGS LIMITED» (Кіпр) та №ЕХ 12/08-1 від 12.08.2013р. з нерезидентом Компанією «HANSEATIC RAIL LLC» (Естонія).
Таким чином придбаний позивачем товар у ТОВ «ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ» та ТОВ «РЕКУПЕРАПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ» був реалізований на експорт Компанії «ZAUBER HOLDIGS LIMITED» (Кіпр) та Компанії «HANSEATIC RAIL LLC» (Естонія) через комісіонера ТОВ «ЗАУБЕР ХОЛДИНГС Україна».
Факт реального здійснення господарських операцій позивача з придбання у ТОВ «ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ» та ТОВ «РЕКУПЕРАПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ» трубної заготовки відповідачем фактично не заперечується, порушень щодо складання первинних документів, якими підтверджується реальність цих операцій, в акті перевірки не зазначено.
Разом з тим, контролюючий орган стверджує, що ці операції були завідомо для позивача збитковими, що, в свою чергу, може свідчити про спрямованість наміру платника податків на збагачення за рахунок бюджетних коштів, а відсутність економічної доцільності угоди - на несумлінність платника податків та є доказом вчинення суб'єктом господарювання незаконної господарської діяльності з метою мінімізації податкових зобов'язань. Отже, за наведених обставин, позивачем завищено податковий кредит на суму податку на додану вартість по придбанню товарів за економічно недоцільними угодами, які реалізовано на експорт, в результаті чого занижено податок на додану вартість на 9792978,95грн. та завищено суму від'ємного значення податку на додану вартість на 4178,00грн.
Однак, суд не погоджується з таким твердженням відповідача та зазначає, що збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності, як негосподарської. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик неотримання доходу від конкретної господарської операції.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 28.02.2011р. у справі за позовом ДП «Пілснер Україна» до Сквирської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області про скасування податкового повідомлення-рішення.
Крім того, суд зауважує, що відповідач, стверджуючи про те, що відсутність економічного ефекту від укладеної позивачем угоди (збиткова діяльність позивача) здійснюється з метою ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди переважно чи за рахунок бюджету, не надає суду жодних доказів, якими була б встановлена вина посадових осіб позивача у вчинені такого злочину, як ухилення від сплати податків.
Так згідно ст.62 Конституції України, вина особи може бути встановлена лише обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, а до цього особа вважається невинуватою у вчиненні злочину.
Однак відповідачем не надано суду як доказів притягнення посадових осіб ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати податків або за інші податкові правопорушення, так і доказів порушення кримінального провадження за такими статтями Кримінального кодексу України щодо цих осіб або за таким фактом.
При цьому згідно статті 1 Закону України від 16.04.1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність» експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів.
Відповідно до положень абзацу а) підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI (в редакції від 31.12.2014 року) операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.
Таким чином, держава стимулює суб'єктів господарювання до здійснення експортних операцій. Отже, здійснення господарських операцій, які відповідають чинному законодавству та засадам, що визначені державою як пріоритетні, не можна вважати мінімізацією податкових зобов'язань.
За таких обставин, висновок ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про здійснення позивачем спірної господарської операції з метою отримання податкової вигоди у вигляді мінімізації сплати податкових зобов'язань зроблений без врахування вищезазначеної норми ПК України.
Оскільки експортні операції є об'єктом обкладання податку на додану вартість, експортер має право на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, сплачених постачальникам.
Внаслідок означеного, посилання відповідача на те, що сума придбання ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» з урахуванням податку на додану вартість є більшою, ніж сума реалізації останнім цих товарів на експорт, є безпідставним, оскільки сплачений податок на додану вартість при експорті підлягає поверненню експортеру, а отже позивачем було отримано прибуток від вказаних операцій.
Щодо доводів відповідача про те, що позивачем в порушення п.п.135.5.5 п.135. ст.135 ПК України не враховано у складі інших доходів при визначені оподатковуваного прибутку поворотну фінансову допомогу, отриману від ТОВ «ВЕСТ ЕНЕРГОІНВЕСТ» у 2014 році, у сумі заборгованості станом на 31.12.2014р. - 235582,50грн., чим занижено суму оподаткованого доходу, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» за договором №27/08-12 від 27.08.2012р. було отримано фінансову допомогу від ТОВ «ВЕСТ ЕНЕРГОІНВЕСТ» у сумі 347300,00грн. згідно платіжного доручення від 23.05.2013р. Дана сума обліковується по Кт 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами».
Частину отриманих коштів у сумі 111717,50грн. у вересні 2013р. було погашено шляхом заліку взаємних вимог, про що у бухгалтерському обліку зроблено відповідне проведення на суму заліку Дт 6851/Кт 3771.
Станом на 31.12.2014р. по Кт рахунку 6851 по договору №27/08-12 від 27.08.2012р. обліковується Кт заборгованість у сумі 235582,50грн.
Так, відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Згідно з п.п.135.5.5 п.135.5 ст.135 ПК України інші доходи, зокрема, включають: суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу. У разі якщо в майбутніх звітних податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками звітного податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, яка надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні. Положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання.
Як вже було зазначено, в ході перевірки правильності нарахування та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб у періоді з 01.04.2012р. по 31.12.2014 року на підставі даних головних книг, виписок банку, та обігових відомостей по бухгалтерським рахункам 6411 «Розрахунки по податку з доходів фізичних осіб», 661 «Заробітна плата» встановлено, що ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» несвоєчасно перераховано податок з доходів фізичних осіб, а саме: ПДФО за квітень 2012р. - 13,91грн. сплачено у листопаді 2012р., ПДФО за лютий 2013р. - 540,09 грн. сплачено у червні 2013р., ПДФО за березень 2013р. - 955,52 грн. сплачено у грудні 2013р., всього у сумі 1509.52 грн.
Так, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно із пп.163.1.1.,163.1.2 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Згідно із ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
Пунктом 171.2 статті 171 ПКУ визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету з інших доходів, є податковий агент для оподаткованих доходів з джерела їх походження в Україні.
Відповідно до абз. «а» п.176.2 ст.176 ПК України податкові агенти зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
Згідно пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Підпунктом 54.2 ст.54 ПК України встановлено, що грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.
У п.п.168.1.5 п.168.1. ст. 168 ПК України зазначено якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Проте, в порушення вищевказаних норм позивачем, як податковим агентом, не було своєчасно перераховано ПДФО за нарахування доходу фізичним особам у вигляді заробітної плати та моральної шкоди.
На суму несвоєчасного перерахованого ПДФО відповідачем була нарахована пеня згідно з пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України.
Щодо доводів позивача про те, що у останнього була наявна переплата з цього податку, яка утворилася в квітні 2012 року та поступово зменшувалась до квітня 2013 року, суд зазначає наступне.
Так контролюючим органом були надані додаткові письмові пояснення разом Додатком 1 та Додатком 2 до акту перевірки від 08.07.2015р. №641/44-06-22-02/14313332, з яких вбачається, що на початку звітного періоду у позивача не було сальдо з ПДФО.
ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» у періоді що перевірявся здійснювалась торговельна діяльність продукції власного виробництва та залишками товару фізичним особам, які не перебувають з позивачем у трудових відносинах, фізичним особам - підприємцям та юридичним особам, за готівкові кошти у пункті продажу товару за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34, що підтверджується наступними вибірковими прибутковими касовими ордерами:
- від 02.04.2012 року №151 на суму 2022,65грн. (платник - фізична особа ОСОБА_6, сплачено за «конденсатори ІМ 4-13 ЗУ»);
- від 11.04.2012 року №196 на суму 6000,00грн. (платник - фізична особа - підприємець ОСОБА_7, сплачеш «Шафи»);
- від 14.08.2012 року №324 на суму 2137,31грн. (платник - фізична особа ОСОБА_6, сплаче»: «Конденсатори»);
- від 27.08.2012 року №341 на суму 649,66грн. (платник - фізична особа ОСОБА_4, сплачено за «Мікросхеми»);
- від 03.09.2012 року №350 на суму 625,56грн. (платник - фізична особа ОСОБА_11, сплачено за «Транзістори»);
- від 24.09.2012 року №379 на суму 300,00грн. (платник - фізична особа ОСОБА_12, сплачено за «Шкаф»);
- від 10.10.2012 року №407 на суму 480,00грн. (платник - фізична особа ОСОБА_13, сплачено за «Шкаф»);
- від 14.11.2012 року №473 на суму 3362,43грн. (платник - фізична особа ОСОБА_14, сплачено за «радіодеталі»);
- від 05.12.2012 року №518 на суму 891,97грн. (платник - фізична особа ОСОБА_14, сплачено за «мікросхеми»);
- від 24.12.2012 року №561 на суму 2878,30 грн. (платник - фізична особа ОСОБА_15, сплачено за «акумулятори»);
- від 22.01.2013 року №38 на суму 299,57 грн. (платник - фізична особа ОСОБА_15, сплачено за «Комп'ютерна гра»);
- від 30.01.2013 року №60 на суму 930,89 грн. (платник - фізична особа ОСОБА_14, сплачено за «Конденсатори»);
- від 07.02.2013 року №77 на суму 480,00 грн. (платник - фізична особа ОСОБА_16, сплачено за «Шкаф»);
- від 11.03.2013 року №154 на суму 1135,44 грн. (платник - фізична особа ОСОБА_17, сплачено за «Вилки, розетки»);
- від 03.04.2013 року №212 на суму 2653,75 грн. (платник - фізична особа ОСОБА_18, сплачено за «Комп'ютерна гра»);
- від 03.06.2013 року №296 на суму 1800,00грн. (платник - ПАТ «АСКО», сплачено за «Шафи»);
- від 01.07.2013 року №340 на суму 758,22грн. (платник - фізична особа ОСОБА_10, сплачено за «Комп'ютерна гра»);
- від 01.08.2013 року №393 на суму 240,00грн. (платник - фізична особа ОСОБА_20, сплачено за «Шафу»);
- від 02.09.2013 року №441 на суму 240,00грн. (платник - фізична особа ОСОБА_21, сплачено за «Шафу»);
- від 02.10.2013 року №500 на суму 868,80грн. (платник - фізична особа ОСОБА_22, сплачено за «Мікросхеми»);
- від 11.11.2013 року № 627 на суму 1422,95грн. (платник - фізична особа ОСОБА_23, сплачено за «Конденсатори»);
- від 03.12.2013 року № 710 на суму 86,09 грн. (платник - фізична особа ОСОБА_24, сплачено за «Конденсатори»);
- від 28.01.2014 року №84 на суму 109,48грн. (платник - фізична особа ОСОБА_14, сплачено за «Мікросхеми, діоди та конденсатори»);
- від 03.02.2014 року №87 на суму 90,00грн. (платник - фізична особа ОСОБА_25, сплачено за «Лом чорних металов»);
- від 12.02.2014 року №137 на суму 804,00грн. (платник - фізична особа ОСОБА_26, сплачено за «Холодильник Дніпр 402-1»);
- від 18.03.2014 року № 274 на суму 200,00 грн. (платник - фізична особа ОСОБА_27, сплачено за «Лом чорних металов»);
- від 14.04.2014 року №361 на суму 316,43грн. (платник - фізична особа ОСОБА_28, сплачено за «Генератор кварцевий»);
- від 22.05.2014 року № 425 на суму 480,00грн. (платник - фізична особа ОСОБА_12, сплачено за «Шафи»);
- від 02.07.2014 року №486 на суму 105,00грн. (платник - фізична особа ОСОБА_30, сплачено за «Лом чорних металов»);
- від 13.08.2014 року №551 на суму 51,12грн. (платник - фізична особа ОСОБА_31, сплачено за «Проводка ММ-0,5»);
- від 23.09.2014 року №615 на суму 1883,98грн. (платник - фізична особа ОСОБА_32, сплачено за «Пліта АМГ-6»);
- від 21.10.2014 року №681 на суму 726,19грн. (платник - фізична особа ОСОБА_33, сплачено за «Мікросхеми»);
- від 10.11.2014 року №761 на суму 240,00грн. (платник - фізична особа ОСОБА_34, сплачено за «Шафу»);
- від 23.12.2014 року №962 на суму 3999,19грн. (платник - фізична особа ОСОБА_35, сплачено за «Проводку»).
Так, згідно п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: а) торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; б) діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; в) торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; г) діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).
Доводи позивача, що останній не має пункту продажу в розумінні приписів пп.14.1.211 п.14.1 ст.14 ПК України судом не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що торговельна діяльність здійснювалася позивачем на промисловому майданчику за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34, а гроші за проданий товар вносилися покупцями до каси бухгалтерії в приміщенні адміністративної будівлі за цією адресою, що підтверджується вищевказаними прибутковими касовими ордерами.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова