Справа № 461/4856/15-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 р. Справа № 876/48/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представників позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 03.12.2015 року у справі за позовом фізичних осіб-підприємців ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, за участі третіх осіб фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, управління архітектури м. Львова Департаменту містобудування, Головного управління патрульної поліції м. Львова, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, 28.04.2015 року звернулися в суд з адміністративним позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради, за участі третіх осіб фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, управління архітектури м. Львова Департаменту містобудування, Головного управління патрульної поліції м.Львова, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просили визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 20.11.2014 року № 353 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на встановлення суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 тимчасового павільйону із збірно-розбірних конструкцій на АДРЕСА_1 (без права капітального будівництва і оформлення права власності».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 03.12.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 20.11.2014 року № 353 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на встановлення суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 тимчасового павільйону із збірно-розбірних конструкцій на АДРЕСА_1 (без права капітального будівництва і оформлення права власності».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції представник ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що земельною ділянкою, на якій ОСОБА_3 мав намір встановити торговий павільйон, апелянт користується на підставі договору оренди земельної ділянки №Ш-2695 від 30.11.2012 року, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №5210886 від 21.06.2013 року. Цільове призначення земельної ділянки відповідно до договору - обслуговування павільйону. Апелянт зазначає, що має право на встановлення павільйону із збірно-розбірних конструкцій про що прямо вказано у оскаржуваному наказі.

У судовому засіданні представники позивачів вимоги апеляційної скарги заперечили та просили її залишити без задоволення, доповнивши, що видача містобудівних умов в порушення встановленого порядку замість паспорта прив»язки на тимчасовий павільйон має своє ціллю збудувати капітальну споруду, що порушує права позивачів, які здійснюють підприємницьку діяльність по сусідству.

Представник третьої особи у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, доповнивши, що оскаржуваний наказ не порушує прав позивачів.

Відповідач та інші учасники судового розгляду в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вказаний у оскаржуваному наказі «тимчасовий павільйон збірно-розбірних конструкцій» підпадає під ознаки поняття тимчасової споруди, визначеної статтею 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а відтак для її розміщення для провадження підприємницької діяльності містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не розробляються і не затверджуються.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Відповідно до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

З матеріалів справи видно, що наказом № 353 від 20 листопада 2014 року (а.с.22-24,200-226) затверджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на встановлення суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 тимчасового павільйону збірно-розбірних конструкцій на АДРЕСА_1 (без права капітального будівництва і оформлення права власності).

Згідно з п. 8 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інших вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Статтею 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дано визначення тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально - культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, згідно з яким - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, та встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури.

Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.1 1.2011 за № 1330/20068) (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 2.1 - 2.3 Порядку підставою для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності є паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди.

До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування тимчасової споруди, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів тимчасової споруди з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, II. І. Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що як видно з п. 13 Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07 липня 2011 N 109 (зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 р. за №913/19651) містобудівні умови та обмеження не надаються для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, малих архітектурних форм, пристроїв вуличної реклами з легких конструкцій, огорожі територій та ділянок, що кореспондується з п. 2.9 Порядку.

Аналізуючи вищенаведене, оскільки чинним законодавством передбачено, що для встановлення тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності містобудівні умови та обмеження не надаються, то надаючи такі містобудівні умови та обмеження, а також виносячи наказ про їх затвердження Департаментом містобудування Львівської міської ради порушено вимоги чинного законодавства, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що права позивачів оскаржуваним наказом були порушені, зокрема, з огляду на те, що апелянтом не спростовано ведення позивачами підприємницької діяльності на сусідній земельній ділянці.

При апеляційному розгляді представник апелянта також не спростував того факту, що містобудівні умови та обмеження відповідачем були видані з порушенням встановленого законом порядку.

За таких обставин, коли оскаржений наказ був виданий з порушенням закону, то відповідач як суб»єкт владних повноважень діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом , а всупереч цьому закону.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 03.12.2015 року у справі №461/4856/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 04.07.2016 року.