Справа № 813/5978/15
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Справа № 876/12176/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

судді Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товарної біржі «Українська Інвестиційна» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року у справі № 813/5978/15 за позовом Товарної біржі «Українська інвестиційна» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товарна біржа «Українська інвестиційна» (позивач) звернулася з позовом до ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області (відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 29.07.2015р. № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами проведення позапланової виїзної перевірки помилково дійшов висновку про безпідставне включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість з вартості послуг мобільного зв'язку, не підтверджених документами. Зокрема зазначає, що отримував телекомунікаційні послуги від публічного акціонерного товариства «МТС Україна» на підставі договору від 28.07.1998р. № 523351 про надання телекомунікаційних послуг та контрактів на використання телефонних номерів та, відповідно, оплачував вказані послуги. Факт отримання вказаних послуг та використання їх результатів у господарській діяльності належним чином підтверджений.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року у справі № 813/5978/15 в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована, фактично, доводами позовної заяви.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, направлень від 03.07.2015р. №№ 430, 431 ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області проведена позапланова виїзна перевірка ТБ «Українська інвестиційна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р.

За результатами перевірки складено акт від 16.07.2015р. №1329/13-04-22-02/25545373.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит на суму 9289,11грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 6787,11грн.

За наслідками перевірки податковим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення: від 29.07.2015р. № ; від 29.07.2015р. № 000552202.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ПАТ «МТС Україна»» укладено договір від 28.07.1998р. № 523351 про надання телекомунікаційних послуг та контракти №405341, №538243, № 331599 на використання телефонних номерів.

Згідно з податковими деклараціями позивача з податку на додану вартість за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р. позивач включив до складу податкового кредиту податок на додану вартість на оплату телекомунікаційних послуг (мобільного зв'язку), наданих ПАТ «МТС Україна» в загальній сумі 9289,11грн.

На підтвердження факту оплати телекомунікаційних послуг, отриманих від ПАТ «МТС Україна» позивач надав суду копії рахунків за телекомунікаційні послуги, та копії податкових накладних.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, позивач не надав на письмову вимогу відповідача від 08.05.2015р. № 9083/13-04-22-02, пояснення та документальне підтвердження про використання телекомунікаційних послуг та послуг роумінгу в господарській діяльності. Позивач не надав для перевірки, а також не подав у судове засідання документів, які б підтверджували використання мобільного зв'язку, в т.ч. роумінгу в виробничих цілях.

Сферою діяльності позивача є надання послуг в укладенні біржових угод, яка розповсюджується лише на територію України. За період, що перевірявся, біржа не здійснювала біржових операцій, не укладала зовнішньоекономічних контрактів та не мала взаєморозрахунків з нерезидентами. Згідно з даними бухгалтерського обліку та касовими документами не оформлялись накази про відрядження працівників за кордон, авансові звіти про відрядження, звіти про участь в міжнародних виставках, конференціях тощо.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивачем не доведено використання отриманих від ПАТ «МТС Україна» телекомунікаційних послуг у власній господарській діяльності.

Згідно з п.1 ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа: дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції: одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами також визначена п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції Україну від 05.06.1995 р. за №168/704 (далі - Положення).

Відповідно до п.2.1 ст.2 вказаного Положення первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації ( власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Наявність законодавчо визначених обставин для формування податкового кредиту є обов'язковою, але не безумовною підставою для визначення правомірності такого формування за умови, якщо податковий органом не доведе, що відомості у документах, на підставі яких вони сформовані, не відповідають дійсності.

Документи, подані позивачем на підтвердження фактичного отримання послуг від ПАТ «МТС Україна» та використання їх у власній господарській діяльності не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV, а тому не можуть мати юридичної сили та посвідчувати факт реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.3 п.198 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку: придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи зі змісту п. 198.3 ст.198 ПК України правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платника податку.

Згідно з п. 198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредит) вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання; коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Зі змісту наведеного законодавчого положення випливає, що правоутворюючим фактом, з яким податкове законодавство пов'язує виникнення у платника права на податковий кредит, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг). Тобто, за відсутності факту реального виконання господарської операції, відповідні суми ПДВ не можуть включатись до податкового кредиту навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; відсутність первинних документів обліку.

А відтак в даному разі слід погодитися з висновком суду першої інстанції, який не визнав право позивача на спірну суму податкового кредиту з причин відсутності факту реального придбання послуг позивачем. При цьому суд обґрунтовано послався на відсутність у позивача первинних бухгалтерських документів, які мають бути складені за наслідками виконання послуг.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують. Керуючись ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товарної біржі «Українська Інвестиційна» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року у справі № 813/5978/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.