Справа № 452/291/16а
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Справа № 876/1708/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2016р. по справі №452/291/16-а за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а :

27.01.2016р. позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Шокало В.С. від 15.01.2016 року №3111/20909/15 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за порушення передбачене ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Позовні вимоги мотивує тим, що постанова прийнята без з»ясування фактичних обставин справи, з пропуском строку, встановленого для притягнення до адміністративної відповідальності; окрім цього не вивезення зазначеного автомобіля відбулося з незалежних від нього причин, а саме через дорожньо-транспортну пригоду і потребу автомобіля в ремонті, про що було повідомлено службових осіб, але залишилося не врахованим під час складання постанови.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2016р. позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил від №3111/20909/15 від 15.01.2016 року заступника начальника Львівської митниці ДФС Шокало В.С. про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального права, а саме ст.467 МК України, подав апеляційну скаргу.

Вважає, що ст.467 МК України не визначає виключного переліку триваючих порушень.

Не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов»язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. А тривати дане правопорушення може як декілька днів так і декілька років, і розглядається формально закінченим з моменту фіксування такого у протоколі про порушення митних правил.

ч.1 ст.192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Однак, позивач щодо факту поломки транспортного засобу не звернувся до митних органів та не надав підтверджуючих даного факту документів.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, який просить залишити без змін рішення суду, представника відповідача, яка просить задоволити апеляційну скаргу, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 18.07.2014 року ввіз на митну територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці автомобіль марки «Vw Passat» із реєстраційним номером НОМЕР_1, VIN НОМЕР_2 в режимі «транзит» та згідно баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби станом на 22.12.2015 року за встановленим терміном не вивіз за межі митної території України та у інший митний режим не помістив даний транспортний засіб на іноземній реєстрації.

Митним органом складено протокол про порушення митних правил №3111/20909/15 від 22.12.2015 року, за перевищення більше ніж на 10 діб встановленого ст.95 Митного Кодексу України строку доставки товарів, транспортних засобів.

Відповідно до постанови заступника начальника Львівської митниці ДФС Шокало В.С. від 15.01.2016 року в справі про порушення митних правил №3111/20909/15 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п»ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів обставин аварії, що перешкоджало йому вивезти транспортний засіб за межі митної території України у встановлений строк; а його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України відбулося із порушенням вимог митного законодавства, а саме ст.467 МК України в зв»язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріалами адміністративної справи доведено факт вчинення позивачем порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо застосування адміністративного стягнення до позивача поза строками накладення адміністративного стягнення, то таке не узгоджуються з положеннями ст.467 Митного кодексу України, якою передбачено, що стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення вказаного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо того, що порушення, передбачені ч.3 ст.470 Митного кодексу України кваліфікуються як "триваючі".

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено строки транзитних перевезень.

Згідно пункту 1 частини першої вказаної статті строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За правилами частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, за змістом частини 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вчинене позивачем правопорушення, яке проявилося у перевищенні встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку транзитних перевезень більше ніж на десять діб, є закінченим на одинадцятий день та не може розглядатися, як триваюче.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена поза межами строків, передбачених статтею 467 Митного кодексу України, що у свою чергу виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення.

Дана позиція відображена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 09 червня 2016 року у справі №К/800/52748/15 та від 14 червня 2016 року у справі №К/800/381/16, а також спростовується ухвалою від 29.02.2016 року у справі №К/800/5091/16 за касаційною скаргою Львівської митниці ДФС на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2016 р. у справі №876/559/16, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження (постанова Галицького районного суду м.Львова від 21.12.2015 року у справі № 461/11874/15-а за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил) на яку покликається апелянт у своїй скарзі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.94, 160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2016р. по справі №452/291/16-а - без змін.

Стягнути з Львівської митниці Державної фіскальної служби на рахунок отримувача №1004 УДКСУ у Галицькому районі м.Львова код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007573 Банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області Код банку отримувача (МФО 825014 Код класифікації доходів бюджету 22030001, "Призначення платежу" - судовий збір, код 34668371 - 606 (шістсот шість) грн. 32 коп. судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

В.В.Ніколін

Повний текст виготовлено 01.07.2016р.