Справа № 807/972/15
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Справа № 876/10361/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_2, відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. у справі № 807/972/15 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції в Закарпатської області, відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

05.06.2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції та Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. У своєму позові, з урахуванням поданих ним уточнень, позивач просить: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції від 11.02.2015р. Мурга В.І. у виконавчому провадженні №46491361; зобов'язати відділ Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції та Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області відмовити управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови першого заступника начальника інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області Шеби О.В. від 03.02.2014 року №36, якою накладено на позивача штраф у розмірі 5100 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 03.02.2014 року постановою першого заступника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області № 36 по справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. Супровідним листом № 1007-02-40/103 від 26.01.2015 управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області направило для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції постанову по справі про адміністративне правопорушення № 36 від 03.02.2014, яку відповідач отримав 11.02.2015 року. За результатами розгляду даної заяви старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2015 ВП № 46491361, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 36 від 03.02.2014. Позивач вважає такі дії протиправними та просить позов задовольнити.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2015р. старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Мурга В. І. у виконавчому провадженні № 46491361; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Непогодившись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неврахування обставин, на які покликався позивач у своєму позові.

Відтак позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нову, якою їх задовольнити. Крім того, позивач просить змінити оскаржену постанову, шляхом виключення з мотивувальної частини цієї постанови абзацу 4 на сторінці 2 з причини недоведеності вказаної обставини належними доказами.

Поряд з цим, апеляційну скаргу також подав відділ Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обгрунтування вимог скарги відділ Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції покликається на те, що постанова державного виконавця, яка є предметом даного спору відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а отже підстави для її скасування відсутні. Загалом позивач покликається ті ж доводи, що були викладені ним у його запереченні до адміністративного позову.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення повісток, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, суд дійшов до висновку про те, що апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржувану постанову слід змінити зважаючи на таке.

Як встановлено із матеріалів справи, постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області по справі про адміністративне правопорушення № 36 від 03.02.2014 року на підставі акту, протоколу від 29.01.2014 ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. Крім того, попереджено, що відповідно до положень ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у цій постанові, та становить 10200,00 грн.

Відділом Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції на виконання ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.09.2015 року в межах справи №807/972/15 долучено до справи матеріалів виконавчого провадження ЄДРВП 46491361. Так, судом встановлено, що позивачем оскаржувалася згадана вище постанова Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області Тячівського районного суду Закарпатської області. У зв'язку з повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання ухвалою суду від 10 листопада 2014 року № 307/737/14-а позовну заяву залишено без розгляду.

Крім того, судом встановлено, що супровідним листом № 1007-02-40/103 від 26.01.2015 року управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області направило для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції постанову по справі про адміністративне правопорушення № 36 від 03.02.2014 року , яку відповідач отримав 11.02.2015 року.

За результатами розгляду даної заяви старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2015 року ВП № 46491361, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 36 від 03.02.2014 року, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 10200,00 грн., а боржнику надано строк для самостійного виконання до 18.02.2015 року.

Із зазначеної вище постанови про відкриття виконавчого провадження судом з'ясовано, що сторонами виконавчого провадження № 46491361 по примусовому виконанню постанови № 36 від 03.02.2014 року зазначено ОСОБА_2 (боржник) та державу (стягувач). Крім того, у відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий документ вступив у законну силу (набрав чинності) - 11.02.2015 року.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження». Апеляційний суд погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" дає визначення поняттю "виконавче провадження" у відповідності до якого таким є це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Глава 2 Закону України "Про виконавче провадження" регламентує склад учасників виконавчого провадження. Так, зокрема, ст. 7 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, з вищенаведених норм чинного законодавства, що регламентують порядок відкриття виконавчого провадження з виконавчих документів, вбачається, що виконавче провадження відкривається державним виконавцем на підставі виконавчого документу, який визначено ст. 17 цього Закону України "Про виконавче провадження", за відповідною заявою стягувача, яким може бути виключно фізична або юридична особа. Разом з тим, Законом України "Про виконавче провадження" уточнено, що у разі стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова по справі про адміністративне правопорушення № 36 від 03.02.2014 була винесена Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області. Однак, постановою КМУ від 23 квітня 2014 року № 150 "Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції", що набрала законної сили 03.06.2014, в тому числі, Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області було ліквідовано як юридичну особу публічного права. 20 січня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Разом з тим, в постанові про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2015 ВП № 46491361 у якості стягувача зазначена держава. Однак, суд вважає, що таке суперечить положенням ст. 8 Закону, оскільки така не являється фізичною або юридичною особою. Крім того, зазначеною статтею чітко встановлено, що стягувачем, у разі стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення.

Відтак зазначене вище дає підстави стверджувати, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2015 ВП № 46491361 не відповідає вимогам чинного законодавства, а висновки суду першої інстанції щодо задоволення цієї частини вимог є правомірними. Доводи апеляційної скарги відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції не спростовують висновків суду першої інстанції.

Стосовно позовної та апеляційної вимоги позивача в частині зобов'язання відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції та Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області відмовити управлінню Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 36 від 03.02.2014, то така задоволенню не підлягає. Суд зазначає, що повноваження щодо розгляду заяв про прийняття виконавчих документів до виконання та прийняття за результатами того розгляду відповідного рішення належать до виключної компетенції органам державної виконавчої служби. Суд не може перебрати на себе функції органу державної влади, а отже задоволення такої вимоги позивача за своєю суттю буде втручанням у діяльність уповноваженого органу державної влади та порушенням його сталого функціонування.

Щодо вимоги ОСОБА_2 викладеної в апеляційній скарзі стосовно зміни оскарженої постанови, шляхом виключення з мотивувальної частини цієї постанови абзацу 4 на сторінці 2 з причини недоведеності вказаної обставини належними доказами, суд вважає таку вимогу необгрунтованою. Аналізуючи норму статті 201 КАС України, суд зазначає, що зміна постанови чи ухвали суду - це внесення до неї додаткових або вилучення існуючих положень. Зміна може стосуватися резолютивної або мотивувальної частини постанови (ухвали). Підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права. Справа чи питання є такими, що вирішені правильними по суті, якщо правильною є резолютивна частина судового рішення, але мотиви, з яких виходив суд, є помилковими, тобто ґрунтуються на неправильному застосуванні норм права до конкретної ситуації. В цьому випадку змінюється лише мотивувальна частина. Суд може виключити з мотивувальної частини судового рішення посилання на певні норми або додати посилання на них. Іншою підставою для зміни рішення є вирішення не всіх позовних вимог або питань. В цьому випадку суд вирішує ті вимоги (питання), які не були вирішені.

Таким чином, зміна судового рішення може застосовуватись до мотивування судового рішення лише в частині застосування процесуального та матеріального права, а не викладу обставин справи. Крім того, матеріали виконавчого провадження ЄДРВП 46491361 спростовують покликання ОСОБА_2 стосовно хибності висновку суду першої інстанції про оскарження нею постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області по справі про адміністративне правопорушення № 36 від 03.02.2014 року. Матеріали виконавчого провадження ЄДРВП 46491361 були надані суду відділом Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції, та заперечень щодо їх достовірності в ході розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 та її представник не подавали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги ОСОБА_2, відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції залишити без задоволення, а на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. у справі № 807/972/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.