Справа № П/811/385/16
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року справа №П/811/385/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до державного нотаріуса Світловодської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_2 (далі нотаріус), Світловодського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації (далі Бюро) (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3) про визнання протиправними та скасування рішень стосовно державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до відповідачів про визнання протиправними та скасування рішень стосовно державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на житловий будинок №22-а по вул.Петровського в м.Світловодськ Кіровоградської області.

У заяві ОСОБА_1 зазначає, що підстава набуття права власності на об'єкт нерухомості за третьою особою скасована судом 21 жовтня 2015 року та нотаріус відмовляється скасовувати державну реєстрацію права власності за нею.

Бюро не висловило жодного відношення стосовно предмету позову (а.с.69).

Нотаріус заперечила щодо задоволення позову (а.с.44-46).

Пояснила, що не може вчинити згадану реєстраційну дію, так як ОСОБА_3 уклала спадковий договір, на підставі якого встановлено заборону на розпорядження цим об'єктом нерухомості.

ОСОБА_3 також заперечила щодо задоволення позову, посилаючись на ту ж підставу, що й нотаріус (а.с.38-40).

24 червня 2016 року суд прийняв рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.89-90).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2008 року та додатковим рішенням від 09 жовтня того ж року за ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок №22-а по вул.Петровського в м.Світловодськ Кіровоградської області (а.с.11-12).

06 листопада того ж року Бюро зареєструвало право власності третьої особи на об'єкт нерухомості (а.с.16-17).

20 листопада 2013 року нотаріус здійснила ще одну державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 у новому реєстрі, який розпочав функціонувати з 01 січня того року (а.с.9-10).

Того ж дня третя особа (відчужувач) та ОСОБА_4 (набувач) уклали спадковий договір, предметом якого є згаданий об'єкт нерухомості (а.с.57-58).

Згідно пункту 1.1 правочину права власності у набувача на житловий будинок виникає після смерті відчужувача.

20 листопада 2013 року нотаріус на підставі заяв сторін договору внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Реєстр) відомості про державну реєстрацію обтяження (заборона відчуження) (а.с.59-61).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2015 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано судові рішення суду першої інстанції (а.с.13-14).

Таке рішення суд апеляційної інстанції ухвалив на основі висновку, що спірний об'єкт нерухомості належить в рівних частках на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідчених договорів, які укладалися у 1997 році.

09 лютого 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності за третьою особою (а.с.15).

19 числа того ж місяця і року нотаріус у формі листа відмовила у задоволені заяви, роз'яснивши, що спочатку треба скасувати спадковий договір та заборону відчуження в судовому порядку (а.с.16).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, у даному випадку державну реєстрацію прав проведено до 01 січня 2013 року.

Абзацом 2 частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон) передбачено, що у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Отже, якби ОСОБА_5 не провела нову державну реєстрацію права власності 20 листопада 2013 року, то за наявності рішення суду (апеляційної інстанції) за заявою позивача у державного реєстратора зараз виник би обов'язок вчинити такі дії: внести запис про державну реєстрацію і зразу ж його скасувати.

А тому, законодавець не допускає можливість скасування рішень Бюро, оскільки вони трансформуються в рішення реєстратора про реєстрацію права у новому реєстрі, яке зразу ж скасовується.

Таким чином, позов в частині вимог до Бюро не може бути задоволений.

Абзацом 1 цієї ж норми права встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згадана норма Закону не містить жодного застереження стосовно неможливості скасування державної реєстрації права на підставі рішення суду про скасування документів, що стали підставою проведення державної реєстрації.

Це обумовлено тим, що скасування державної реєстрації права є фактично виконанням зазначеного судового рішення.

Підсумовуючи, суд робить висновок, що приписи абзаців 1 та 2 частини 2 статті 26 Закону зобов'язували нотаріуса внести до Реєстру запис про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2015 року, яким скасовано документ, що став підставою проведення державної реєстрації.

Разом з тим, суд проаналізує і пояснення нотаріуса стосовно того, що вона не могла прийняти рішення про скасування державної реєстрації права у зв'язку з укладенням ОСОБА_5 спадкового договору і, як наслідок, встановлення заборони відчуження.

У поясненнях нотаріус посилається на правовий висновок Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року, який міститься у справі №21-357а14 (а.с.91-94).

Верховний суд України надав висновок, який полягає в правовій оцінці державної реєстрації права власності за новим власником в період наявності обмеження на відчуження майна.

Висновок суду: наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

У цій справі Верховний суд України надав висновок щодо застосування приписів пункту 5 частини 1 статті 24 Закону.

У даній ж справі суд зробив висновок, що спірні правовідносини регулюються приписами частини 2 статті 26 Закону.

Отже, висновок Верховного Суду України відповідно до приписів частини 1 статті 244-2 КАС України не породжує обов'язку його врахування при вирішення судом справи.

Водночас, суд зазначає, що погоджується з цим висновком.

Верховний Суд України зазначив про заборону проведення державної реєстрації прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, у період того, коли існує його обтяження (заборона відчуження).

У даній справі мова не йде про здійснення державної реєстрації прав після відчуження, а її скасування, що мало місце до встановлення обтяження майна.

Підсумовуючи, суд робить висновок, що нотаріус ухилилася від вчинення дії, яка передбачена Законом (внесення запису до Реєстру про скасування державної реєстрації).

Постановою Уряду України від 26 жовтня 2011 року №1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Порядок).

Пунктом 16 Порядку встановлено, що на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор відкриває розділ Державного реєстру прав та вносить записи до Державного реєстру прав.

Таким чином, записи вносяться на підставі прийнятого рішення.

А тому, суд зобов'язує нотаріуса прийняти рішення про скасування державної реєстрації.

Отже, позов належить задовільнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити частково.

Зобов'язати державного нотаріуса Світловодської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_2 скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок №22-а по вул.Петровського в м.Світловодськ Кіровоградської області за ОСОБА_3 від 20 листопада 2013 року.

В іншій частині позову відмовити у задоволені.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Світловодської районної державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_6