Справа № 805/1329/16-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р. Справа №805/1329/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10 год. 15 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І. за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С. та представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості з земельного податку у сумі 98 011, 12 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості із земельного податку у сумі 98 011, 12 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач на момент звернення до суду, має податковий борг із земельного податку у сумі 98 011,12 грн., який виник у зв'язку з несплатою відповідачем податкових зобов'язань з жовтня 2013 року по січень 2016 року. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання представника не направив, про дату, час і місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Державне підприємство «Селидіввугілля» (, 85400, м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41) 06.06.2005 року зареєстровано Виконавчим комітетом Селидівської міської ради Донецької області та перебуває на обліку, як платник податків у Красноармійській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Як видно з матеріалів справи за Державним підприємством «Селидіввугілля» обліковується податковий борг із земельного податку в розмірі 98 011,12 грн., що підтверджується зворотнім боком облікової картки відповідача з земельного податку.

Сума боргу з основного платежу в розмірі 84 100,93 грн. утворилась за період з 30.10.2013 року по 30.01.2016 року, на підставі поданих відповідачем податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за № від 12.02.2013 року, № від 03.02.2014 року, № від 11.02.2015 року та № від 08.02.2016 року, за земельну ділянку, розташовану по м. Гірник (18010500).

Крім цього позивачем були винесені податкові повідомлення-рішення № від 08.12.2015 року та № від 14.12.2015 року, якими підприємству на підставі статті 126 Податкового кодексу України нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3 310, 06 грн., які були отримані відповідачем 08.12.2015 року та 14.12.2015 року.

Податковим органом платнику податків за період з 01.10.2010 року по 09.10.2014 року нарахована пеня в розмірі 10 600,13 грн., яка нарахована за несвоєчасне погашення податкових зобов'язань на виконання вимог п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України.

Суд застосовує норми права у редакції, що буда чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 14.1.147 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п. 14.1.72 ст. 14 ПК України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата);

У пункті 288.7 ст. 288 ПК України зазначено про те, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України, визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Проте, для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Стаття 6 вказаного закону встановлює - під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Стаття 7 Закону № 1669 встановлює - скасувати на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст.1 Закону № 1668 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з абз.2 ст. 1 Закону № 1669, територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1668 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275- р від 02 грудня 2015 року про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить м. Селидове (Гірник) Донецької області.

Відповідно до матеріалів справи відповідач перебуває на обліку та здійснював діяльність на території проведення антитерористичної операції, що позивачем не заперечується.

Станом на момент розгляду даної справи Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України видано не було.

Відповідачем у спірному податковому повідомленні-рішенні донараховано позивачу орендну плату за землю за період квітень - грудень 2014 року - тобто за період, протягом якого проводилась антитерористична операція

Враховуючи викладене, дія ст.ст. 6-7 Закону № 1669 розповсюджується на спірні правовідносини.

Суд зазначає, що з аналізу ст.ст. 6-7 Закону № 1669 видно, що вказані норми є безумовними та не передбачають виконання платником податку якихось додаткових дій для звільнення від плати за землю - подання заяв, уточнюючих декларацій, сертифікатів, тощо.

Для звільнення від плати за землю, подання окремих заяв, сертифікатів Торгово-промислової палати, тощо - не потребується, оскільки таке звільнення відбувається в силу самої ст. 6 Закону № 1669 без додаткових умов.

Частина 3 ст. 11 Закону № 1669 встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

У той же час стаття 1 ПК України визначає, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 2 ПК України встановлює, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Таким чином, внаслідок недоліків законодавчої техніки, Податковий кодекс України та Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" по різному регулюють питання щодо плати за землю на території, на якій проводилась антитерористична операція, припускають неоднозначне трактування наявності чи відсутності обов'язку позивача зі сплати орендної плати за землю та суперечать один одному.

Вирішуючи питання щодо вказаної колізії правових норм суд виходить з того, що з двох нормативно - правових актів однакової юридичної сили (ПК України та Закон № 1669), прийнятих одним і тим самим органом (Верховна рада України) застосуванню підлягають норми Закону № 1669, як такого, що був прийнятий пізніше у часі.

Крім цього, зважаючи на мету прийняття Закону № 1669 та на те, що норми Податкового кодексу України регулюють, зокрема, загальні питання справляння плати за землю, а норми Закону № 1669 регулюють вказані питання з визначенням певної території, на яку розповсюджується дія норм цього закону (населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція), а також часу такого розповсюдження (між 14.04.14 р. та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України), норми Закону № 1669 щодо плати за землю є спеціальними відносно відповідних норм Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач, звільнений від орендної плати за користування земельною ділянкою розташованою по м. Гірник починаючи (приймаючи до уваги особливості сплати орендної плати за землю щомісяця) з квітня місяця 2014 року до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

На адресу боржника надіслано першу податкову вимогу форми «Ш» № 1/92 від 01 липня 2005 року, яка була отримана підприємством 04.07.2005 року та другу податкову вимогу форми «Ю2» № 2/103 від 05 серпня 2005 року, яка була отримана підприємством 09.08.2005 року.

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Станом на момент звернення до суду з позовом податкове зобов'язання із земельного податку, несплачене відповідачем за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року у розмірі 18 926, 78 грн., (основний платіж 9 935,16 грн., пеня 8 991, 62 грн.), тобто до початку антитерористичної операції, а, отже, є податковим боргом, на який норми закону № 1669 не розповсюджуються і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Сума боргу, яка нарахована податковим органом з квітня 2014 року по січень 2016 року у розмірі 79 084, 34 грн. (основний платіж у сумі 84 100, 93 грн., пеня у сумі 10 600, 13 грн.), підприємством сплачуватися не повинна, оскільки з аналізу вищевказаних норм видно, що відповідач у цей період, в силу закону, звільнений від сплати земельного податку у розмірі 79 084, 34 грн., отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 цього Кодексу).

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази (зворотній бік облікової картки, розрахунок суми пені) про наявність податкової заборгованості у відповідача за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року та вжиття заходів її стягнення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись Податковим кодексом України, ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості з земельного податку в розмірі 18 926, 78 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41) податковий борг із земельного податку в сумі 18 926 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот двадцять шість) гривень 78 копійок з розрахункових рахунків платника податків у банках, які його обслуговують на рахунок відкритий в УДК у Донецькій області, МФО 834016, , код платежу 18010500, стаття 3, р/р 0073 - земельний податок з юридичних осіб м. Гірник.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 21 червня 2016 року.

Повний текст постанови складено 29 червня 2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.