Справа № 804/7441/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2016 рокусправа № 804/7441/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимовій Д.В.

за участю представників:

позивача: - Біловоденко Ю.В. дов від 28.10.2015

відповідача: - Дерець Т.В. дов від 07.09.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Форт»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року

у справі № 804/7441/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Форт»

до Дніпропетровської митниці ДФС України

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будком-Форт» звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС України, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС № 110100000/2014/200246/1 від 11.12.2014 про коригування митної вартості товару; визнати протиправною скасувати оформлену Дніпропетровською митницею ДФС картку відмови у прийнятті митної декларації № 110100000/2014/00597 від 11.12.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час митного оформлення товарів митному органу було надано документи у обсязі, достатньому для підтвердження визначеної декларантом митної вартості за основним методом, проте відповідачем протиправно винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу 2 ґ.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2015 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що подані позивачем митному органу документи не підтверджують в повному обсязі числові значення складових митної вартості товарів та наявність узгодженості сторін.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Позивач зазначає, що надані до митного оформлення документи повністю ідентифікуються із партією товару, заявленого до митного оформлення, та підтверджують його перевезення, а не включення до калькуляції таких витрат як витрати на доставку вантажу не може вважатися розбіжністю, крім того, витрати на страхування у повному розмірі зазначено у Декларації митної вартості. Крім того, позивач зазначає, що обов'язок укладання договору перевезення за умовою FСА за рахунок покупця перш за все свідчить про відсутність обов'язку нести витрати на перевезення у продавця, але не забороняє покупцю організувати перевезення товару через залучення інших осіб, зокрема, і на підставі відносин комісії. Також позивач вважає, що, зазначаючи про неможливість укладання договору перевезення іншим підприємством ніж покупець (тобто в даному випадку комітентом на підставі договору комісії), оскільки це не передбачено міжнародними комерційними термінами Інкотермс-2010, митний орган перевищує надані йому законом повноваження щодо перевірки числових значень. При цьому, числові значення митний орган має можливість встановити на підставі поданих ТОВ «Будком-Форт» у повному обсязі первинних документів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає, що виявлені митницею невідповідності у наданих документах так і не були усунуті позивачем після надання додаткових документів, що призвело до неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, між ТОВ «Будком-Форт» (Комісіонер) та ТОВ «АТБ-Маркет» (Комітент) укладений договір комісії № 1209/7 від 12.09.2014, за умовами якого Комісіонер зобов'язався за дорученням Комітента за винагороду укласти від свого імені за рахунок Комітента певні договори, серед яких зовнішньоекономічні угоди купівлі-продажу товарів (а. с.54-58).

Відповідно до п.3.3 даного договору комісії в суму витрат Комісіонера по виконанню доручення Комітента входять підтверджені відповідними документами транспортні витрати, витрати по навантаженню, розвантаженню, зберіганню, страхуванню, сплаті митних податків та зборів, інші витрати, обумовлені сторонами.

Разом з тим, згідно п.3.5 зазначеного договору комісії за погодженням сторін Комітент вправі самостійно замовляти і оплачувати послуги третіх осіб, які пов'язані і необхідні для виконання комісійного доручення за цим договором (транспортно-експедиційні послуги, послуги з диспетчеризації транспорта, послуги з перевезення вантажів по території України та в міжнародному сполученні, фрахт суден та т.д.), безпосередньо на користь цих осіб.

17.09.2014 ТОВ «Будком-Форт» (Покупець) укладено з Consorfrut, S.L., Іспанія (Продавець) контракт № 2828-CF/BF (далі - Контракт), за умовами якого Продавець зобов'язався поставити товар, а Покупець - прийняти та оплатити його (а. с.13-17).

Обумовлений контрактом товар поставляється партіями у повній відповідності з вимогами, на умовах і по цінах, вказаними у Додатках та Специфікаціях до даного Контракту, які являються його невід'ємною частиною (п.1.2 Контракту).

11.12.2014 з метою здійснення митного оформлення партії товару «хурма свіжа» за вищевказаним Контрактом, декларантом подана до митного органу електронна митна декларація (МД) № 110010000/2014/234869, згідно якої позивачем заявлено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, що становило 0,8785 дол. США за кг. (а. с.99, 100).

Для підтвердження заявлених відомостей про заявлену митну вартість товару декларантом були подані наступні документи, зазначені у графі 44 вищевказаної декларації (а. с.100).

Митницею при перевірці поданих декларантом документів виявлено, що в наданих до митного оформлення документах по транспортних витратах містяться розбіжності.

На підтвердження вартості перевезення партії товару «хурма», ввезеної ТОВ «Будком-Форт» за Контрактом, до митного оформлення декларантом надано договір перевезення №643 від 01.04.2013, укладений ТОВ «АТБ-Маркет» з експедитором ПП «Транс Логістик».

Як зазначено митницею, укладення договору перевезення іншим підприємством ніж покупець не передбачено міжнародними комерційними термінами «Інкотермс-2010» за заявленими умовами поставки та Контрактом.

У зв'язку цим договір перевезення № 643 від 01.04.2013, укладений ТОВ «АТБ-Маркет» з експедитором ПП «Транс Логістик», та пов'язані з ним договори перевезення №14/05/01 від 14.05.2014 не можуть бути використані для підтвердження транспортної складової митної вартості товару.

Також митницею встановлено, що до митного оформлення надано заяву на страхування № 45 від 05.12.2014 із зазначенням страховки у розмірі 240,62 грн., а в калькуляції витрат на доставку вантажу №10/12-05 від 10.12.2014 відсутня інформація про страхування, також рахунок-проформа від перевізника ПП «Транс-Логістик», що надані ТОВ «АТБ-Маркет» (отримувачем та власником вантажу є ТОВ «Будком-Форт») від 04.12.2014.

В договорі на перевезення № 643 від 01.04.2014 п.3.1 зазначено, що вартість послуг виконання розраховується як сума вартості послуг третіх осіб залучених виконавцем для здійснення перевезення та фіксованої експедиційної винагороди 400 грн.

Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, собівартості перевезень (робіт, послуг) це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов'язані з підготовкою та здійсненням процесі перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення. У п.29 п.п.8 зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов'язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду).

Враховуючи викладене, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, нероздільної до та після перетину митного кордону України, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (ч.4, ч.10 ст.58 МК України та п.190.1 ст.190 ПК України) є обов'язковою для включення до бази оподаткування таких товарів.

За результатами перевірки поданих декларантом документів Митниця просила надати пояснення щодо зазначених питань.

Митний брокер позивача листом № 11/12-10 від 11.12.2014 повідомив, що консультацію з митним органом проведено, а перелічені під час консультацій документи або пояснення до наданих документів до МД надати у десятиденний термін немає можливості (а. с.101).

З огляду на відмову декларанта надати будь-які пояснення та додаткові документи в обґрунтування цих пояснень, митницею 11.12.2014 прийнято:

- рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2014/200246/1, яким митна вартість товару визначена на рівні 1,75 дол. США за кг згідно з положеннями ст.64 МК України із застосуванням другорядного (резервного) методу 2(ґ) за раніше визнаною митними органами, оформленою за МД № 209140000/2014/42583 від 02.12.2014 (а. с.68, 69, 102, 103);

- картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів № 110100000/2014/00597 (а. с.70-72).

Пред'явлений до оформлення товар випущений у вільний обіг за МД №110100000/2014/234944 від 11.12.2014 під гарантійні зобов'язання відповідно до положень ч.7 ст.55 МК України та забезпечення сплати різниці між сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, шляхом надання гарантій (а. с.73, 74).

26.02.2016, керуючись п.8 ст.55 МК України, позивач разом з листом № 26-02/6 надав пояснення щодо розбіжностей та подав до Дніпропетровської митниці наступні додаткові документи (а. с.75, 76): додаткова угода № 2 до договору № 643 від 01.04.2013; договір комісії № 1209/7 від 12.09.2014; переклад митної декларації № 14ES139 від 04.12.2014; переклад рахунку-фактури № 011406731 від 03.12.2014; переклад пакувального листа № 5 від 03.12.2014; переклад фітосанітарного сертифікату № CE/ES/0163423 1B від 04.12.2014; бухгалтерські платіжні документи: заява про закупівлю іноземної валюти № 10 від 16.12.2014, swift від 19.12.2014 та платіжне доручення № 10 від 16.12.2014; звіти комісіонера № 51/1 та 51/2 від 31.12.2014.

Листом № 558/10/04-50-25-2 від 03.03.2015 про результати розгляду додаткових документів Дніпропетровська митниця повідомила позивача про невідповідність відомостей у наданих документах, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, що оцінюється (а. с.80-83), а саме:

- Згідно п.3.1 договору від 01.04.2013 № 643, укладеного між клієнтом ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та виконавцем ПП «Транс Логістик», п.1 додаткової угоди від 01.01.2014 № 2 до договору від 01.04.2013 № 643, вартість послуг виконавця розраховується як сума вартостей послуг третіх осіб, що залучаються для здійснення перевезення, та експедиційної винагороди.

Відповідно до відміток на міжнародній транспортній накладній (СМR) перевезення оцінюваної партії товару здійснено перевізником ПП «Стас», Київська область.

Згідно документів, наданих декларантом у підтвердження транспортної складової заявленої митної вартості, для організації перевезення оцінюваної партії товару ПП «Транс-Логістик» укладено договір про надання послуг з транспортного обслуговування від 14.05.2014 № 14/05/01 з виконавцем ПП «Стас», Київська область.

Документи щодо вартості послуг третіх осіб за вказаним договором на перевезення, пов'язаними з договором № 643 від 01.04.2013, не надавались до митного оформлення та не надіслані листом № 26-02/5 від 26.02.2015, що унеможливлює проведення розрахунку вартості послуг експедитора ПП «Транс-Логістик», як суми вартостей послуг третіх осіб та документального підтвердження заявленої декларантом транспортної складової митної вартості товару.

- у swift від 19.12.2014 та платіжному дорученні в іноземній валюті № 10 від 16.12.2014 наявне посилання лише на Контракт № 2828-CF/BF від 17.09.2014, що унеможливлює ідентифікацію сплаченої суми з партією товару, який оцінюється.

- згідно додатково наданого звіту Комісіонера № 51/1 від 31.12.2014 на товар вартістю 182316,49 грн. за електронною МД № 110100000/2014/234944 від 11.12.2014 ПДВ нарахований у розмірі 41547,77 грн., що не відповідає сумі податку (55929,23 грн.), сплаченої за вказаною електронною МД з митної вартості, заявленої декларантом за ціною договору.

Вищевказаним листом № 558/10/04-50-25-2 від 03.03.2015 Митниця повідомила позивача про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2014/200246/1 від 11.12.2014 про коригування митної вартості товару «хурма», імпортованого за Контрактом (а. с.80-83).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

З положень ч.1 ст.55 МК України вбачається, що рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У відповідності до приписів ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

За приписами статті 57 МК України наведені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту. Згідно даної статті такими методами є:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Стаття 64 МК України визначає резервний метод визначення митної вартості, згідно ч.ч.1, 2 якої у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У відповідності до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частина 6 статті 54 МК України визначає певний перелік підстав, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Так, згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення) митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митну вартість товарів за приписами ч.2 ст.53 МК України підтверджують наступні документи:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелічені у цій частині.

При цьому у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З наведених норм вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів у відповідності до ч.2 ст.53 МК України.

За позицією відповідача рішення про коригування митної вартості товарів за ціною договору не міг бути застосований через те, що у наданих декларантом документах виявлені вищенаведені розбіжності та неточності, і тому відповідачем було застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів - 2(ґ) - резервний.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що за приписами ч.8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

За положеннями ч.9 ст.55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом (ч.10 ст.55 МК України).

Тобто якщо декларантом реалізується передбачене ч.8 ст.55 МК України право на подання протягом 80 днів з дня випуску товарів додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, у митного органу виникає обов'язок розглянути ці додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання прийняти письмове рішення:

- або щодо визнання заявленої митної вартості з послідуючим скасування вже прийнятого митницею рішення про коригування заявленої митної вартості,

- або про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Наведені вище обставини справи свідчать, що виявлені митницею розбіжності у наданих до митного оформлення документах стосувались транспортних витрат, витрат на страхування та оподаткування експедиційної винагороди як частини загальних витрат на транспортування.

Позивач у строк, визначений ч.8 ст.55 МК України, скористався правом на надання митниці додаткових пояснень та документів, за розглядом яких митним органом виявлені розбіжності, у зв'язку чим митниця не знайшла підстав для скасування винесеного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови від 11.12.2014, про що повідомила товариство листом № 558/10/04-50-25-2 від 03.03.2015.

При цьому з даного листа вбачається, що виявлені у додатково наданих документах розбіжності стосувались не всіх, виявлених у первісно наданих декларантом для митного оформлення документах, а лише розбіжностей щодо транспортного складової, з чого колегія суддів робить висновок про пояснення (усунення) позивачем інших, первісно виявлених, розбіжностей.

Разом з тим, митницею виявлені у додатково наданих позивачем документах інші розбіжності, які стосувались платіжних документів та нарахування ПДВ за електронною МД, за якою товар був випущений у вільний обіг.

Таким чином, для вирішення даного спору суд апеляційної інстанції має встановити наявність розбіжностей (недоліків, недостовірностей тощо), виявлених митницю саме у додатково наданих позивачем документах.

Щодо виявленої розбіжності у транспортній складовій митної вартості товару митницею зазначено, що Товариством не надавались до митного оформлення та не надсилались з листом № 26-02/5 від 26.02.2015 документи щодо вартості послуг третіх осіб за договором на перевезення від 14.05.2014 № 14/05/01, пов'язаними з договором № 643 від 01.04.2013, що унеможливлює проведення розрахунку вартості послуг експедитора ПП «Транс-Логістик», як суми вартостей послуг третіх осіб та документального підтвердження заявленої декларантом транспортної складової митної вартості товару.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 58 МК України визначає метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Так, згідно ч.ч.4, 5, 8 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

За певними положеннями ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

При цьому у частині 11 вказаної статті передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, серед яких витрати на транспортування після ввезення.

Аналіз вищевказаних норм свідчить, що транспортні витрати (у разі не включення їх до ціни товару) є однією із складових митної вартості, і визначення їх розміру впливає на визначення розміру митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до митного оформлення надано специфікацію № 5 від 03.12.2014 (Додаток № 1 до Контракту) (а. с.18) та інвойс № 011406731 від 03.12.2014 (а. с.21), які стосувались партії товару (хурми), заявленої до митного оформлення за електронною МД №110010000/2014/234869 від 11.12.2014 (а. с.99, 100) і в яких визначені умови поставки FCA Valencia, Spain.

Під поставкою на умовах FСА (Інкотермс 2010) розуміються умови поставки, коли основну частину перевезення забезпечує покупець. При цьому покупець сам обирає вид транспорту, сам організує весь ланцюгу доставки, укладає договори перевезення, а зобов'язання продавця щодо поставки вважається виконаним, коли він поставляє товар - після його митного оформлення у режимі експорту - перевізнику, визначеному покупцем - у визначеному місці, тобто поставка продавцем до пункту завантаження (у даному випадку Valencia, Spain).

Позивачем для підтвердження транспортної складової митної вартості товарів було надано, зокрема:

- первісно (а. с.100): договір перевезення вантажу від 01.04.2013 № 643, укладений між ТОВ «АТБ-Маркет» (клієнт) та виконавцем ПП «Транс Логістик» (виконавець), за умовами якого виконавець зобов'язався за плату та за рахунок клієнта надати послуги з організації і здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях і по території України (а. с.42-49);

договір про надання послуг з транспортного обслуговування від 14.05.2014 №14/05/01, укладений між ПП «Транс Логістик» (замовник) та ПП «Стас» (виконавець), за умовами якого виконавець зобов'язався надати замовнику послуги з транспортного, транспортно-експедиційного, експедиційного обслуговування - перевезення вантажів та/або організація перевезення вантажів автотранспортом і міжнародних сполученнях і по території України, а замовник зобов'язався приймати та оплачувати такі послуги (а. с.36-41);

міжнародна транспортна накладна (СМR), з якої вбачається, що перевезення оцінюваної партії товару здійснено перевізником ПП «Стас» (а. с.35);

- додатково (а. с.76): Додаткова угода № 2 від 01.01.2014 до договору перевезення вантажу від 01.04.2013 № 643, згідно якої пункт 3.1 вказаного договору викладено в наступній редакції: вартість послуг виконавця (ПП «Транс Логістик») розраховується як сума вартості послуг третіх осіб, що залучаються для здійснення перевезення, та експедиційної винагороди (а. с.50).

В даному випадку зовнішньоекономічний Контракт укладений товариством як комісіонером на виконання умов договору комісії № 1209/7 від 12.09.2014, укладеного з ТОВ «АТБ-Маркет» (комітент) (а. с.54-58), що не суперечить положенням чинного Цивільного кодексу України, згідно ст.1011 якого за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

При цьому, як зазначено вище, за умовами п.3.5 даного договору комісії Комітент (ТОВ «АТБ-Маркет») мав право на самостійне замовлення та оплату таких послуг третіх осіб, як транспортно-експедиційні послуги, послуги з перевезення вантажів територією України та в міжнародних сполученнях.

З приписів п.6 ч.2 ст.53 МК України вбачається, що до обов'язкових документів, які підтверджують митну вартість товару, надаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Наведені вище документи свідчать, що фактичне перевезення товару здійснювалось перевізником - ПП «Стас», з яким ані ТОВ «Будком-Форт» (як комісіонер), ані ТОВ «АТБ-Маркет» (комітент) договір не укладали, тобто транспортна складова, враховуючи також умови п.3.1 договору перевезення вантажу від 01.04.2013 № 643 (у редакції Додаткової угода № 2 від 01.01.2014) містить в собі платежі вартості послуг третіх осіб, що залучаються для здійснення перевезення (якою є у даному випадку фактичний перевізник ПП «Стас»).

Позивач у додаткових поясненнях, наданих у листі № 26-02/6 від 26.06.2015, з посиланням на договір перевезення вантажу від 01.04.2013 № 643, рахунок-проформу від 04.12.2014 для ТОВ «АТБ-Маркет» (а. с.53) та вищенаведений пункт 3.5 договору комісії, вказав про відсутність жодних підстав для визначення недійсними надані до митного оформлення підтвердження транспортної складової митної вартості товару (а. с.75, 76).

Митницею в свою чергу зазначено, що товариством не надавались до митного оформлення та не надсилались з листом № 26-02/5 від 26.02.2015 документи щодо вартості послуг третіх осіб за вказаним договором на перевезення від 14.05.2014 № 14/05/01, пов'язаними з договором перевезення вантажу № 643 від 01.04.2013.

Колегія суддів вважає такі доводи відповідача обґрунтованими з огляду на те, що залишені не підтвердженими витрати на транспортні послуги, понесені ПП «Транс Логістик» на користь ПП «Стас» за договором на перевезення від 14.05.2014 №14/05/01, які за умовами п.3.1 договору перевезення вантажу від 01.04.2013 № 643 (у редакції Додаткової угода № 2 від 01.01.2014) повинні бути включені до транспортних послуг, виставлених для оплати ТОВ «АТБ-Маркет».

Отже за наведених обставин така розбіжність по транспортних витратах, виявлена митницею, може розцінюватись як заниження митної вартості товару за ціною договору.

При цьому жодних доводів, які б стосувались безпосередньо питання здійснених платежів ПП «Транс Логістик» на користь ПП «Стас» за договором на перевезення від 14.05.2014 № 14/05/01, позивачем, в тому числі апеляційному суду, не наведено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем, всупереч ч.1 ст.71 КАС України, не доведено суду, що митний орган мав можливість встановити числові значення на підставі поданих ТОВ «Будком-Форт» первинних документів.

Стосовно посилань митниці на наявність розбіжностей у наданих додатково позивачем платіжних банківських документах, що полягає у тому, що у swift від 19.12.2014 (а. с.78) та платіжному дорученні в іноземній валюті № 10 від 16.12.2014 (а. с.77) наявне посилання лише на Контракт № 2828-CF/BF від 17.09.2014, що унеможливлює ідентифікацію сплаченої суми з партією товару, який оцінюється, колегія суддів зазначає наступне.

У вказаних платіжних документах дійсно наявне посилання лише на Контракт №2828-CF/BF від 17.09.2014, зокрема, у платіжному дорученні в іноземній валюті № 10 від 16.12.2014 у графі 70 «деталі платежу» міститься посилання на передплату за вказаним Контрактом (а. с.77).

За приписами пункту 2.1 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 28.07.2008 № 216, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601, згідно якого платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов'язково має містити такий реквізит як призначення платежу (заповнюється відповідно до вимог пункту 2.2 цієї глави).

Пунктом 2.2 вищезазначеного Положення передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

При цьому колегія суддів бере до уваги загальний характер вимог 2.2 вищезазначеного Положення щодо заповнення обов'язкового реквізиту "призначення платежу" у платіжному дорученні в іноземній валюті, без визначення конкретних видів документів, на які повинно міститься посилання у даному реквізиті.

Водночас з приписів п.5 ч.2 ст.53 МК України випливає, що обов'язкові документів, які підтверджують митну вартість товару, - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З вищенаведеного п.1.2 Контракту вбачається, що товар поставляється партіями на умовах і по цінах, вказаними у Додатках та Специфікаціях до даного Контракту, які є його невід'ємною частиною.

Декларантом, як зазначено вище, серед документів поданих до митного оформлення, була надана специфікація № 5 від 03.12.2014 (Додаток № 1 до Контракту), в якій визначені ціна, вага, якість, умови поставки та умови оплати саме тієї партії товару (хурми) (а. с.18), яка заявлялась до митного оформлення за електронною МД № 110010000/2014/234869 від 11.12.2014 (а. с.99, 100).

Проте, у платіжному дорученні в іноземній валюті № 10 від 16.12.2014 (а. с.77) у реквізиті «деталі платежу» («призначення платежу»), дійсно, відсутнє посилання на специфікацію № 5 від 03.12.2014 (Додаток № 1 до Контракту) (а. с.29), яка стосується партії пред'явленого до митного оформлення товару.

Отже, колегія суддів вважає, що за таких обставин, відсутність у додатково поданому до митного оформлення банківському платіжному документі посилання на специфікацію, відповідно до якої здійснюється поставка товару, виключало можливість ідентифікації ввезеного товару зі здійсненою оплатою, що, в свою чергу, негативно впливає на можливість перевірки митницею числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 МК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивач мав право у відповідності до ч.8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів надати митному органу надати пояснення або/та додаткові документи з порушеного Митницею питання, але позивачем таким правом не скористався.

Тобто ця розбіжність не була пояснена позивачем митному органу у порядку ч.8 ст.55 МК України в межах строку, встановленого цією нормою. Також не наведені позивачем доводи з цього питання і в ході судового розгляду справи.

Наведене свідчить про обґрунтованість посилання відповідача на відсутність у наданих позивачем додатково платіжних банківських документах всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що позивачем належними та допустимими доказами не спростовується.

Таким чином, надані митниці додаткові пояснення та документи не усунули виявлені митним органом розбіжності стосовно транспортної складової митної вартості заявленого до митного оформлення товару, у зв'язку чим відмова у скасуванні спірного рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2014, викладена Митницею у листі № 558/10/04-50-25-2 від 03.03.2015 (а. с.80-83), є обґрунтованою.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що надані ТОВ «Будком-Форт» документи, обов'язковість надання яких для митного оформлення передбачена у ч.2 ст.53 МК України, містили певні розбіжностей у цих документах, які могли свідчити про надання декларантом неповних відомостей про митну вартість товару і бути підставою для витребування митним органом у декларанта додаткових документів для підтвердження такої вартості, усунення яких шляхом надання товариством пояснень і додаткових документів в обґрунтування цих пояснень не відбулось.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2014/200246/1 від 11.12.2014 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110100000/2014/00597 від 11.12.2014.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Форт» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі № 804/7441/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко