Справа № 806/533/16
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"30" червня 2020 р. Справа № 806/533/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

позивача та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення одноразової грошової допомоги, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 65415,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 38667,27 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він на підставі наказу №72 о/с від 30.12.2015 року був звільнений зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України "Про національну поліцію". В день звільнення йому було виплачено грошову допомогу при звільненні у розмірі 65415,00 грн. Посилаючись на приписи статей 116, 117 Кодексу законів про працю України позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Також, позивач зазначає, що не проведення вчасних виплат завдало йому моральної шкоди, оскільки дії відповідача стосовно невиконання ним свого обов'язку щодо повного розрахунку належних коштів призводить до втрати нормальних життєвих зв'язків, моральних страждань, додаткових зусиль для організації життя, неможливості пройти лікування, необхідності запозичувати кошти у рідних, що спричиняє позивачу втрату душевного спокою та рівноваги.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року позов задоволено частково.

Суд першої інстанції стягнув з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в розмірі 65415 (шістдесят п'ять тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 00 коп.

Стягнув з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_3 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 38667 (тридцять вісім тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 27 коп.

В решті позову відмовлено.

Головне управління Національної поліції в Житомирській області не погодилось з постановою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі посилаються на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати вказану постанову суду в частині стягнення з головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь позивача компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 38667,27 грн. Зазначає, що на момент звільнення позивача з посади поліцейського не існувало правового механізму нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з органів поліції, оскільки лише 02.03.2016 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №154, якою було передбачено виплату одноразової грошової допомоги поліцейським при звільненні їх зі служби в поліції. Після прийняття вказаної Постанови ГУНП в Житомирській області було нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 65415,00 грн. та зроблено заявку до Національної поліції України для фінансування коштів на виплату зазначеної допомоги. Крім того, відповідач вважає, що на спірні правовідносини не поширюються приписи ст.117 Кодексу законів про працю України, а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 у період з 30.01.1996 по 31.12.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції України на різних посадах, остання займана посада - командир роти батальйону патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (а.с.8).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 30.12.2015 №72 о/с позивач звільнений з посади командира роти батальйону патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію", вислуга років на день звільнення складає : календарна -21 рік 06 місяців 05 днів, пільгова - 26 років 07 місяців 23 дні (а.с.9).

Правовідносини, що виникли, врегульовано Законом України "Про Національну поліцію", Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постановами КМУ від 17 липня 1992р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", ПКМУ від 02.03.2016року №154.

Так, частиною першою ст.9 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції чинній на момент звільнення позивача, передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Тобто, однією з обов'язкових умов виплати одноразової грошової допомоги є наявність права на призначення пенсії на підставі цього Закону.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач на день звільнення з органів поліції набув права на отримання пенсії відповідно до Закону N 2262-XII, на день розгляду справи судом отримує пенсію за вислугу років.

Виплата зазначеної одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

На виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 17 липня 1992р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Згідно із п.10 цієї Постанови (в редакції, чинній на момент звільнення позивача), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Слід зазначити, що відповідно до абзацу третього пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію" (в редакції на день звільнення позивача) за працівниками поліції право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, на момент звільнення позивача та проведення із ним остаточного розрахунку була чинною і підлягала застосуванню Постанова КМУ №393 від 17.07.1992р. "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", відтак, відповідач зобов"язаний був нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні у розмірі 65415,00 грн. відповідно до вказаної Постанови КМУ, суму виплати сторони не оспорюють.

02.03.2016 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №154, якою було внесено зміни до вищезазначеної постанови №393 та передбачено також виплату одноразової грошової допомоги поліцейським при звільненні їх зі служби в поліції.

На підставі вказаної Постанови Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Житомирській області було нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 65415,00 грн. із розрахунку місячного грошового забезпечення - 6230,00 грн. та вислуга років - 21 рік календарної служби, зроблено заявку до Національної поліції України для фінансування коштів на виплату зазначеної допомоги (листи №568/29-2016 від 12.04.2016, №741/29/02.2016 від 06.05.2016).

Суму одноразової грошової допомоги позивачу виплачено 16.06.2016 року після постановлення судом першої інстанції рішення у справі.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з поліції, а також щодо безпідставного не нарахування та невиплати відповідачем на день звільнення позивача вказаної грошової допомоги.

Посилання представника відповідача на відсутність на момент звільнення позивача механізму нарахування та виплати допомоги, а також відсутність бюджетних асигнувань на такі витрати, колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення від 10 березня 2011 року у справі "Сук проти України" заява № 10972/05, відсутність коштів не може бути підставою для недотримання своїх зобов'язань. Відмова у проведенні відповідних виплат розцінюється Європейським Судом з прав людини як свавільна, така, що не ґрунтується на законі, та порушує ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Доводи апелянта щодо того, що спеціальним законодавством не передбачено стягнення відшкодування за затримку розрахунку при звільненні колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, питання проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015.

Статтею 77 вказаного Закону врегульовано питання звільнення зі служби в поліції.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції врегульовано ст.94 зазначеного Закону та Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Проте зазначеними нормативними актами не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції.

В той же час такий порядок визначений Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП).

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі №21-8а15.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України зазначається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999р. задовольняючи вимоги про оплату праці суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

З наявних у справі довідок суд першої інстанції розрахував середньоденний заробіток позивача, який за два місяці, що передують звільненню становить: 16234,44 грн. (грошове забезпечення за листопад - грудень 2015) поділити на 55 днів (кількість фактично відпрацьованого часу за листопад-грудень 2015) дорівнює 295,17 грн.

З урахуванням того, що відповідач затримав розрахунок позивача на 131 день суд першої інстанції визначив суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка становит 38667,27 грн. і ніким не оспорюється.

В іншій частині судове рішення не оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" травня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" червня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- представник позивача ОСОБА_4 10001, АДРЕСА_2

4- відповідачу: Головне управління Національної поліції в Житомирській області Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10014

- ,