Справа № 205/6907/15-а (2-а/205/15/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2016 рокусправа № 205/6907/15-а провадження №2а/205/15/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року по справі № 205/6907/15-а (провадження №2а/205/15/16) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року задоволено позов ОСОБА_1 та визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо зменшення ОСОБА_1 з 29.08.2013 року в ході виконання судового рішення від 26 березня 2014 року у справі № 2а/205/5/14 (299) розміру загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку з 90 відсотків на 80 відсотків, нарахування переплати індексації в сумі 500,11 грн. та зміну базового місяця нарахування індексації пенсії; скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська 809284 від 06.11.2014 року та від 02.09.2015 року; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 29 серпня 2013 року у розмірі 90 відсотків суми її заробітної плати та відновити базовий місяць нарахування індексації пенсії діючого до неправомірно виконаного судового рішення від 26 березня 2014 року у справі № 2а/205/5/14 (299).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська) звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою для проведення перерахунку пенсії стало судове рішення, яким зобов'язано відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за вислугу років у розмірі 40%, надбавки за високі досягнення у праці та індексації. Заявник наполягав на тому, що перерахунок пенсії позивачу виконаний правомірно, виходячи з 80 % від суми заробітної плати, визначений ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.10.2011 року, що діяла на момент здійснення перерахунку. Крім цього, з посиланням на положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 зі змінами від 13 червня 2012 року № 526, зі змінами від 29 січня 2014 року №36, відповідач вказує на те, що індексації підлягають пенсії в межах прожиткового мінімуму залежно від базового місяця, який визначається відповідно кожного підвищення пенсії. Під час здійснення перерахунку пенсії на підставі рішення суду, у позивача

фактично збільшився загальний розмір пенсії, що потягло за собою зміну базового місяця нарахування індексації пенсії та призвело до виникнення переплати індексації.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 28 січня 2009 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію, призначену згідно Закону України «Про державну службу».

На час призначення позивачці пенсії її загальний трудовий стаж роботи складав 37 років 2 місяці 27 днів (з них робота на держслужбі - 29 років 8 місяців 14 днів), що не заперечується сторонами по справі, тому пенсія призначена позивачу в розмірі 90 % заробітної плати (протокол №238 від 03.02.2009р.).

Пенсійним органом при призначенні пенсії позивачу не було враховано всіх складових заробітної плати державного службовця, у зв'язку з чим позивач звертався до суду з позовом.

Постановою Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 26 березня 2014 року по справі №2а/205/5/14 (299), яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська у перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за вислугу років у розмірі 40%, надбавки за високі досягнення у праці та індексації; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійнити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з врахуванням включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за вислугу років у розмірі 40%, надбавки за високі досягнення у праці та індексації, в середньомісячну заробітну плату для нарахування пенсії.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року по справі №2ар/205/7/14 (299) роз'яснено постанову Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 26 березня 2014 року по справі №2а/205/5/14 (299) та зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії починаючи з 29 серпня 2013 року з врахуванням включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за вислугу років у розмірі 40%, надбавки за високі досягнення у праці та індексації, в середньомісячну заробітну плату для нарахування пенсії, з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

На виконання рішення суду відповідачем здійснений перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 29.08.2013 року з урахуванням у складі заробітку зазначених судовим рішенням виплат з одночасним зменшенням загального відсотку розрахунку основного розміру пенсії з 90% на 80% та зміною базового місяця нарахування індексації пенсії (розпорядження №809284 від 20.11.2014 року).

На звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії, відповідач Листом від 16.12.2014 року № Ч-194/14ос повідомив позивача про зміну загального відсотку розрахунку розміру пенсії від заробітку з 90% на 80%. Крім цього, повідомлено, що для пенсії позивача встановлено новий базовий місяць серпень 2013 року, тому виникла переплата індексації в сумі 500,11 грн., яка на сьогодні не утримується. Пенсія продовжує індексуватися за новими індивідуальними коефіцієнтами.

18.08.2015р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до УПФУ у Ленінському районі м.Дніпропетровська, в якому просила скасувати розпорядження №809284 від 20.11.2014р. про перерахований основний розмір пенсії виходячи з 80% від суми заробітку, відновити базовий місяць нарахування індексації пенсії та незаконно утриману частину пенсії.

Листом від 31.08.2015р. № Ч-107/15ос відповідач повідомив позивача про те, що станом на 29.08.2013 року діяли норми Закону України № 3668 від 08.07.2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо внесення змін до ст. 37 Закону України «Про державну службу», якою передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% суми їх заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 р. - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Стосовно індексації повідомлено, що відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 зі змінами від 13 червня 2012 року № 526, зі змінами від 29 січня 2014 року № 36 індексації підлягають пенсії в межах прожиткового мінімуму залежно від базового місяця, який визначається відповідно кожного підвищення пенсії.

Розпорядженням №809284 від 02.09.2015 року підтверджений перерахунок розміру пенсії позивача з 29.08.2013 року загальним відсотком пенсії від середнього заробітку - 80. Згідно розпорядження основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 3477,61 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при розрахунку пенсії позивачу застосуванню підлягає розмір пенсії, встановлений ст. 37 Закону України «Про державну службу», саме в редакції, що діяла на момент призначення йому пенсії, відповідно до якого розмір пенсії повинен становити 90% від заробітної плати. Крім цього, судом першої інстанції зроблено висновок, що при здійсненні відповідачем перерахунку пенсії на виконання рішення суду фактичного збільшення доходів позивача в контексті приписів законодавства про індексацію доходів громадян не відбулось, а тому відсутні будь-які законодавчі підстави для зміни базового місяця та визначення нового розміру споживчих цін для проведення індексації з наступного місяця після місяця, в якому відбулось підвищення.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку з прийняттям Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.10.2011 року, були внесені зміни до Закону України "Про державну службу", зокрема до статті 37, якою встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В той же час положення ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" відносно порядку і умов перерахунку пенсій державним службовцям залишились незмінними.

З огляду на викладені норми права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 37 Закону №3723-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосується порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Отже, перерахувавши позивачу пенсію з 80% відрахуваннями від заробітку згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-Х 1 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що вступив в дію з 01.10.2011 року, відповідач здійснив цей перерахунок в розмірах нижчих, ніж встановлено законодавством та з порушенням статей 22 та 58 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач повинен був зробити перерахунок пенсії позивачу, виходячи з розміру 90% від суми заробітної плати, виходячи з положень ст. 37 Закону «Про державну службу», в редакції яка була чинна саме на час призначення пенсії позивачу.

Щодо зміни відповідачем базового місяця нарахування індексації пенсії та нарахування переплати індексації в сумі 500,11 грн. під час здійснення перерахунку пенсії позивачу на виконання рішення суду, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" під терміном індексація грошових доходів населення слід розуміти встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно з п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 5 вказаного Порядку проведення індексації грошових доходів населення у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

За позицією відповідача, під час здійснення перерахунку пенсії на підставі рішення суду, у ОСОБА_1 фактично збільшився загальний розмір пенсії, що потягло за собою зміну базового місяця нарахування індексації пенсії та призвело до виникнення переплати індексації.

Стосовно таких доводів відповідача, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що здійснення пенсійним органом нарахування ОСОБА_1 сум підвищення пенсії з урахуванням в її складі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за вислугу років у розмірі 40%, надбавки за високі досягнення у праці та індексації, не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації, у зв'язку з тим, що фактично підвищення розміру пенсії позивача в контексті приписів законодавства про пенсійне забезпечення не відбулось.

В спірному випадку позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі судового рішення, яким поновлено порушене право ОСОБА_1 на отримання пенсії у розмірі, встановленому законодавством, тому підстав для застосування відповідачем положень пункту 5 Порядку не має, оскільки такий перерахунок не є підвищенням розміру пенсії, а є лише відновленням порушеного права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії позивачу на виконання рішення суду без будь-яких законодавчих підстав змінив базовий місяць нарахування індексації пенсії позивача на серпень 2013 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Крім цього, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги. Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, становив 535,92 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року по справі № 205/6907/15-а (провадження №2а/205/15/16) - без змін.

Стягнути з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) грн. 92 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 01.07.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк