Справа № 208/2110/16-а
Суддя: Гібалюк Т. Я.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/2110/16-а
№ провадження 2-а/208/93/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2016 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гібалюк Т.Я.,

при секретарі Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - про визнання протиправною бездіяльності та спонукання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Представник позивачів звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, яка полягає у відмові відповідача перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, ОСОБА_2 Просить суд зобов'язати відповідача перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, ОСОБА_2 з 07.10.2009 року.

23.05.2016р. представником відповідача суду надано клопотання про заміну сторони відповідача в зв'язку з реорганізацією з Управління Пенсійного фонду в Заводському районі м.Дніпродзержинська на Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області.

В судове засідання представник позивачів не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду письмове заперечення, у якому просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності, в позові просить відмовити в повному обсязі.

Суд, вивчив матеріали справи, дослідив наявні у справі доказі, дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, позивачі до жовтня 2009р.мешкали в м. Донецьку, отримували пенсію за віком. Після від`їзду на постійне місце перебування до Ізраїлю виплату пенсій було припинено.

ОСОБА_4 є повноважним представником інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у всіх державних органах, у т. ч. в органах Пенсійного фонду України щодо вчинення дій для призначення, поновлення, нарахування, перерахунку та виплати, за довіреністю від 22.12.2014, посвідченої нотаріусом у місті Хайфа, Ізраїль.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

У відповідності до положень ч.ч.1, 3 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Згідно ч.1 ст.245 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

06.04.2015р. представник позивачів за довіреністю ОСОБА_4 звернувся до Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська із заявою, про взяття на облік та поновлення виплати пенсії за віком.

В зв'язку з відсутністю пенсійної справи в УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська були надані всі необхідні та достатні документи для поновлення виплати пенсії.

Крім того, всі відомості пенсіонерів ОСОБА_1, ОСОБА_2 для відновлення виплати пенсії містяться в єдиній електронній базі ПФУ. Територіальні органи ПФУ не витребують пенсійні справи на паперових носіях при зверненні за пенсією переселенців з території АТО, а всі відомості отримують із зазначеної електронної бази даних.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі ОСОБА_4 було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016р. було зобов'язано відповідача взяти на облік ОСОБА_1, ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення.

Відповідачем було взято на облік як пенсіонерів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, однак рішенням УПФУ в Заводському районі м.Дніпродзержинська в поновленні пенсії позивачам було відмовлено з тієї причини, що вони не проживають в м.Дніпродзержинську, не звертались особисто із заявою про запит пенсійних справ та не надано документів про стаж.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами, що закріплено у частині 3 статті 25 Конституції України.

Враховуючи наведені норми, позивачі, як громадяни України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Статтею 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера. ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон. Позивачами заявлено позовні вимоги про перерахунок та поновлення пенсії за віком починаючи з 07 жовтня 2009 року, отже перерахунок та поновлення пенсії позивачам має бути здійснено з 07 жовтня 2009 року, що повністю відповідає заявленим позовним вимогам.

Відповідно ч.2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ст. 46 цього Закону.

Відповідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно п. 2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 4-12, 48, 50, 56, 104 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо не здійснення перерахунку та не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_5, ОСОБА_2.

Зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_5 з 07 жовтня 2009 року, як непрацюючому пенсіонеру.

Зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07 жовтня 2009 року, як непрацюючому пенсіонеру.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Гібалюк Т. Я.