Справа № 804/2385/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 р. Справа № 804/2385/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріЛісна А.М.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Копань А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позову позивач зазначив, що документальною плановою перевіркою встановлені порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5:
п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, в частині ненадання до перевірки документів у повному обсязі;
пп.271.1.1 п.271.1 ст.271, пп.288.7 ст.288 з урахуванням статей 285-287, п.44.3 ст.44, п.102.1 ст.102, п.114.1 ст.114 Податкового Кодексу України - підлягає донарахуванню орендна плата за 2012-2013 p.p. в сумі 179 164,1 грн., в т.ч. за 2012 р. на суму 89 582,05 грн. за 2013 р. на суму 89 582,05 грн.
Також позивач наголосив, що у зв'язку з тим, що правові відносини по використанню земельною ділянкою виникли до внесення змін до ч.1 ст.33 Закону України „Про оренду землі", після закінчення договору оренди він не вважається автоматично продовженим на той самий термін та на тих саме умовах. Таким чином, нарахування орендної плати в розумінні п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України є неможливим. Однак, у випадку невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки, орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Відшкодування таких збитків відбувається в рамках статті 34 Закону України „Про оренду землі" та у відповідності до вимог постанов КМУ № 284 від 19.04.1993 р. та № 963 від 25.07.2007 р. в судовому порядку.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні та додатково пояснив, що перевіркою повноти та своєчасності сплати до бюджету орендної плати за землю встановлено, що протягом періоду, що перевірявся, позивач за земельну ділянку, яка розташована за адресою: пров. Черняховського, 7 м. Дніпродзержинськ, декларував суму орендної плати розрахованою за нормативно-грошовою оцінкою, яка діяла до 01.07.2011 року, що є порушенням пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 127 ПК України.
Для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Відповідно до даних відділу Держземагентства м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, лист від 20.11.2014 року № 1/04-3591, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,3341 га за адресою: пров. Черняховського, 7 у 2012 та 2013 роках становила: 1 300,23 грн. за 1 кв. м., тобто 4 344 068,43 грн.
Розмір орендної плати за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. (з урахуванням грошової оцінки земельної ділянки - 4 344 068,43 грн.) складає 4 344 068,43 грн. х 1% х 3 = 130 322.05 грн. за рік.
Розмір орендної плати за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. (з урахуванням грошової оцінки земельної ділянки - 4 344 068,43 грн.) складає 4 344 068,43 грн. х 1% х 3 = 130 322,05 грн. за рік.
Таким чином, представник відповідача наголосив, що доводи позивача, наведені у позові, не звільняють його від сплати розміру річної плати за користування земельною ділянкою у мінімальному розмірі орендної плати, визначеному Податковим кодексом та не є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1, п.78.1, ст.78, п.79.2 ст.79, з урахуванням ст.191 Податкового Кодексу України, згідно наказу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 02.12.2014 р. №1353, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб та доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, ОСОБА_6 проведена документальна позапланова перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_2) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість, орендної плати за землю за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у інформаційному додатку до акта.
За результатами перевірки складено акт №26/5 від 13.01.2015 року згідно висновків якого встановлено порушення позивачем:
п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, в частині ненадання до перевірки документів у повному обсязі;
п.198.6 ст.198, п.п.198.2 п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість за 2013 р. всього у сумі 17 409,0 грн., у тому числі по періодах:
за липень 2013 року - у сумі 1 550,0 грн.;
за серпень 2013 року - у сумі 4 236,0 грн.;
за вересень 2013 року - у сумі 3 101,0 грн.;
за жовтень 2013 року - у сумі 3 346,0 грн.;
за листопад 2013 року - у сумі 2 340,0 грн.;
за грудень 2013 року - у сумі 2 836,0 грн.;
пп.271.1.1 п.271.1 ст.271, пп.288.7 ст.288 з урахуванням статей 285-287, п. 44.3 ст.44, п.102.1 ст.102, п.114.1 ст.114 Податкового Кодексу України - підлягає донарахуванню орендна плата за 2012-2013 p.p. в сумі 179 164,1 грн., в т.ч. за 2012 р. на суму 89 582,05 грн., за 2013р. на суму 89 582,05 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного від 03 червня 2015 року постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 30 березня 2016 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі № 804/4245/15 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 - позивачем (орендар) та Дніпродзержинською міською радою (орендодавець), на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 01.11.2006 року 15 січня 2007 року було укладено договір оренди земельної ділянки.

Згідно умов вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове, платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3341 га для фактичного розміщення нежитлової будівлі - 0,0417 га, для фактичного розміщення зелених насаджень - 0,2465 га, під проходами, проїздами, площадками - 0,0459 га.

Договір укладається строком до 01.11.2007 року. Після закінчення строку договору «Орендар» має переважне право на поновлення його на новий строк.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання цього договору становить 927 316,21 грн.

Орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі в розмірі 18 546,00 грн. без ПДВ на рік, що становить 1 545,50 грн. без ПДВ на місяць, і вноситься на рахунок місцевого бюджету, реквізити якого надаються орендарю додатково орендодавцем.

07 березня 2008 року між вищевказаними сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки згідно умов якої нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 07.12.2007 року становить 927 316,21 грн.

Договір укладається на строк до 29.02.2011 року.

Так, у пункті 3.1 договору оренди земельної ділянки від 15.01.2007 передбачено переважне право позивача на поновлення договору оренди на новий строк після закінчення його дії. Таке право відповідно до пункту 3.2 вказаного договору реалізується орендарем шляхом письмового повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору про намір продовжити дію договору. Зазначені пункти договору не змінювалися його учасниками.

Наведені умови відповідають положенням статті 33 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 р. (далі Закон № 161-XIV) згідно з якою по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону № 161-XIV орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

В силу частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Дніпродзержинської міської ради із заявою від 16.11.2010 року, в якій просив переукласти договір оренди земельної ділянки №04081 від 19.01.2007 року у зв'язку із закінченням терміну його дії. Відповіді на зазначену заяву Дніпродзержинська міська рада не надала, заперечень проти переукладання договору не висловила.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача не заперечував, що позивач в період 2012-2013 р.р. користувався орендованою земельною ділянкою та продовжує користуватися по теперішній час.

Згідно ч. 1 ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Отже, підставою для продовження орендарем відносин оренди визнано його мовчазну згоду, яка висловлюється активними діями - шляхом продовження користування майном після закінчення строку договору найму.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, в якій би формі не справлялась плата за землю (чи то у вигляді земельного податку, чи то у вигляді орендної плати), вона у відповідності до положень Податкового кодексу України залишається загальнодержавним податком.

Справляння всіх обов'язкових платежів відбувається на підставі норм Податкового кодексу України, а решта норм права, зокрема, цивільно-правові, земельні норми тощо можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам податкового законодавства.

В свою чергу, норми статті 288 ПК України містять вичерпні правила визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Так, за загальним правилом пункту 288.1 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 288.5. ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Таким чином розмір орендної плати за землю не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру.

З наведеної норми випливає, що незалежно від установленого договором розміру орендної плати сума річного платежу не повинна бути меншою від розміру встановленого Податковим кодексом України.

Верховний Суд України (далі - ВСУ) у постанові від 2 грудня 2014 року № 21- 274а 14 зазначив, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПКУ та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПКУ над нормами інших актів у разі їх суперечності, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПКУ.

Таким чином, згідно із правовою позицією ВСУ, з 1 січня 2011 року розмір податкового зобов'язання ОСОБА_5 з орендної плати за землю не може бути меншим, ніж визначений пунктом 288.5 статті 288 ПК України.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Підпунктом 286.2 ст.286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 01 січня і не пізніше 20 лютого подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленого порядку, передбаченому ст. 46 Податкового Кодексу України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативно грошової оцінки землі.

Перевіркою встановлено, що позивач під час декларування орендної плати за земельну ділянку у 2012 та 2013 рр. обраховував орендну плату виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 927 316,21 грн., що була вказана у договорі оренди від 19.01.2007 року.

Відповідно до даних відділу Держземагентства м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, лист від 20.11.2014 року № 1/04-3591, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,3341 га за адресою: пров. Черняховського, 7 у 2012 та 2013 роках становила: 1 300,23 грн. за 1 кв. м., тобто 4 344 068,43 грн.

Розмір орендної плати за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. (з урахуванням грошової оцінки земельної ділянки - 4 344 068,43 грн.) складає 4 344 068,43 грн. х 1% х 3 = 130 322.05 грн. за рік.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що договір оренди землі є пролонгованим, а обсяг податкового обов'язку позивача з орендного платежу за вказану ділянку слід визначати з урахуванням нижньої граничної межі річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, визначеної підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі. Також при визначенні розміру орендної плати має обов'язково враховуватись діяча нормативна грошова оцінка земельної ділянки.

Враховуючи. що податковим органом при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення були повністю враховані вищевказані вимоги, суд приходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення № від 31.01.2015 р.

У зв'язку з викладеним суд не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складений 29 червня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 29 червня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник