Справа № 820/9034/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Маринченка В.Л.,-
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 березня

2016 року у справі за її позовом до Харківського апеляційного господарського суду про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 березня 2016 року залишив без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року про відмову у задоволенні позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_4 подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13) висновку про те, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 5 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність дій відповідача щодо ненарахування та невиплаті їй вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до положень статті 136 Закону України від 7 липня

2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

У постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13) висновок стосувався умов та порядку пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих, визначених статтею 501 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Вирішуючи питання про застосування цього Закону, Верховний Суд України сформулював правовий висновок про те, що внесені Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 501 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

З аналізу правозастосування у рішенні, яке переглядається, випливає, що це рішення ґрунтується на фактичних обставинах, які зумовили застосування норм матеріального права, щодо яких у наданій для порівняння постанові Верховний Суд України не висловлював правового висновку.

Зазначені обставини унеможливлюють прийняття рішення про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Харківського апеляційного господарського суду про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від

15 березня 2016 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков

В.Л. Маринченко