Справа № 607/6827/14а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Київ К/800/22248/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),
Ємельянової В.І.,
Швеця В.В.,
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Тернополі про визнання дій неправомірними та зобов`язання призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за касаційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в м.Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 травні 2014 року звернувся до суду з адміністративним позоовм, в якому просив визнати протиправними рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про відмову у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років згідно статей 26,27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі призначити та виплачувати пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років згідно статей 26,27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з дати подачі заяви про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років, а саме з 11 грудня 2013 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року залишено без змін постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2014 року.

Управління Пенсійного Фонду України в м.Тернополі не погодилось з постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року і звернулось до суду з касаційною скаргою, в який просить їх скасувати і ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986р., серії НОМЕР_1 від 23.06.1997 року, має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

11 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі із заявою про призначення пенсії як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно протоколу №14 від 21.03.2014 року засідання комісії управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі для розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до спеціальних законів відповідачем відмовлено позивачу в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. ст. 26, 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з посиланням на те, що в наданих документах не відображено днів виїзду в зону відчуження за грудень 1986 року, за 1987 рік документи військової частини вилучено військовою прокуратурою м. Москви. Місце дислокації військової частини поблизу села Димарка, яке не відноситься до зони відчуження. Відомості про виплату заробітної плати в кратних розмірах відсутні, копія відомостей про нарахування заробітної плати по основному місцю роботи за 1986-1987 роки заявником не представлена.

Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача, ОСОБА_1 , звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний адміністративний суд дійшли висновку, що позивач має право на призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку за ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з встановлених по справі обставин.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві (ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»)

Згідно з положеннями ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до п.2 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Згідно п.3 ст. 14 зазначеного Закону учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: - у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; - у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; - на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, для одержання державних пенсій: потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 N 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судами встановлено, що згідно архівної довідки №26179 від 14.08.2013 року Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, по архівних документах військової частини №43187 встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період із 17.12.1986 р. (наказ №227) по 19.05.1987 р. (наказ №138).

Згідно довідки №704 від 19.05.1987 року, виданої військовою частиною № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період із 17 грудня 1986 року по 19 травня 1987 року.

Згідно довідки №51/1/3836 від 04.12.1996 року, виданої Центральним архівом Міністерства оборони України, за документами військової частини № НОМЕР_2 ОСОБА_1 був призваний на збори і у складі частини приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період із 17 грудня 1986 року (наказ №227 від 17.12.1986 р.) по 19 травня 1987 року (наказ №138 від 19.05.1987 р.). Отримав дозу опромінення - 1,897 БЕР. Об`єкт, на якому проводились роботи по ліквідації наслідків аварії, накази по стройовій частині та виїздах не відображені, фінансові документи відсутні. Місце дислокації військової частини за вказаний період - 2 км. південніше смт. Димарка Іванківського району Київської області.

Як вбачається із запису у військовому квитку серії НОМЕР_3 : «у період із 17.12.1986 р. по 19.05.1987 р. виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30 км. зоні Чорнобильської АЕС».

Враховуючи те, що для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як особі, яка проживала на території радіоактивного забруднення понад 4 роки станом на 1 січня 1993 року, були наявні всі необхідні для цього документи, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про неправомірність дій відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України, -

у х в а л и в :
Касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Тернополі залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

В.І. Ємельянова

В.В. Швець