Справа № 707/437/16-а
Суддя: Василенко В. В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.06.2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Черкаський районний суд Черкаської області, який діє як адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Василенка В.В.

при секретарі Пазенко О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Руськополянської сільської ради Черкаського району, треті особи, без самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району № 2-14/VII від 16.11.2015 року та № 6-15/ VII від 28.01.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаська області треті особи, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішень Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 року 2-14/VII та № 6-15/ VII від 28.01.2016 року.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 року № 2-14/VII було надано дозвіл гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на розробку технічних документацій із землеустрою щодоІ встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,30 га (спільна часткова власність). Рішенням Руськополянської сільської ради від 28.01.2016 року № 6-15/ VIIнаданий дозвіл на продовження розробки технічної документації третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без його підпису як суміжного землекористувача. Оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування призводить до грубого порушення його, що полягає у наступному.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (копія додається) він є власником земельної ділянки загальною площею 0,2269 га, що розташована по АДРЕСА_2. Площа земельної ділянки щодо якої надано дозвіл на розробку технічної документації рішення Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 року № 2-14/VII вказана в розмірі орієнтовно 0,30 га. Але у фактичному користуванні третіх осіб завжди перебувала земельна розміром 0,26га. Він відмовився від підпису акту встановлення меж суміжного використання з третіми особами, оскільки конфігурація земельних ділянок визначених в акті не відповідає фактичним і правомірно встановленим межам земельних ділянок та порушує розмір його земельної ділянки на яку у встановленому порядку отримання державний акт про право власності.

Однак, Руськополянська сільська рада рішенням від 28.01.2016 року № 6-15/VII надала дозвіл, на продовження розробки технічної документації третім особам без його підпису, як суміжного землекористувача. Тобто фактично, Руськополянська сільська рада рішенням від 28.01.2016 року № 6-15/VII дала дозвіл на порушення права приватної власності на землю, оскільки із акту погодження меж вбачається збільшення розміру земельної ділянки якою користувались треті особи за рахунок земельної ділянки позивача, на яку видано державний акт про право власності.

Із тексту оскаржуваного рішення вбачається, що воно прийняте з метою подальшого надання земельної ділянки у власність громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак це призведе до ситуації в якій його приватне право власності на землю буде грубо порушено, адже на частину його земельної ділянки набудуть права треті особи тому прохає суд рішення Руськополянської сільської ради від 28.01.2016 року скасувати як незаконне.

В послідуючому ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненням позовних вимог де просив суд вважати пункт 2 позовних вимог наступним:.

«Скасувати рішення Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 року № 2- 14/ VII про надання дозволу гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на розробку технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_3 орієнтовною площею 0,30 га. (спільна часткова власність).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

В судове засідання 22.06.2016 року позивач ОСОБА_8 та його представник не з'явилися, хоч належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає, що згідно вимог ст. 128 КАС України неявка позивача та його представника не є перешкодою для продовження розгляду справи.

Відповідач Руськополянська сільська рада Черкаського району Черкаської області свого представника не направила, прохала суд розглянути справу без її представника, надавши суду письмові заперечення слідуючого змісту, що постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 20 січня 2011 року визнано недійсним рішення 43 сесії 5 скликання Руськополянської сільської ради від 03.04.2009 року №43-19 «Про затвердження актів погодження меж земельних ділянок» та рішення Руськополянської сільської ради № 47-1 від 16.10.2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2269 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташованого по АДРЕСА_2

Згідно правових висновків Верховного суду України, викладених у його постанові № 6-57цс13 від 19 червня 2013 року, «У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки». Таким чином, ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, оскільки рішення про надання йому земельної ділянки у власність скасоване судом, як незаконне. Крім того, площа земельної ділянки та, відповідно, її межі зазначені в державному акті на ім'я ОСОБА_1 видані з порушеннями, що встановлено Черкаським районним судом у постанові від 20 січня 2011 року.

Отже, посилання ОСОБА_1 на порушення його прав, як власника земельної ділянки є безпідставними, оскільки позивач не є власником такої ділянки, а його посилання на порушення меж вказаної земельної ділянки є безпідставними через незаконність (неправильність) таких меж, встановлену рішенням суду в підтверджуються. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Позивач послався на своє право власності, однак існування такого права спростовано судовим рішенням в іншій справі; позивач послався на порушення меж земельної ділянки, однак судовим рішенням в іншій справі встановлено неправильне відображення площі ділянки та її меж в державному акті, який пред'являє позивач. Таким чином, позивач не довів існування у нього права, яке могло б бути порушене оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування та не довів правомірність (правильність) меж ділянки, вказаних у пред'явленому позивачем державному акті. За таких обставин, до суду звернулась особа, права якої не порушені, в зв'язку з чим її позов не може бути задоволений. Посилання позивача на неправильну назву документації, оскільки, на його думку, земельна ділянка під будинковолодінням АДРЕСА_2 була і сформована лише у 2015 році, є безпідставними.

В акті комісії з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища, екології та благоустрою Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 р. (копія міститься в матеріалах цієї справи) зафіксовано документально підтверджені обставини щодо первинного виникнення права користування на земельну ділянку під будинковолодінням АДРЕСА_3 у 1973 році на підставі рішення загальних зборів уповноважених колгоспників від 12.02.1973р. (протокол №1).

Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», «земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).»

Крім того, згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», «Установити, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Отже, в даному випадку відсутня необхідність надання дозволу саме на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ділянка сформована до 2004 року), в той же час є необхідність наданання дозволу на виготовлення саме технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Позивач посилається на ту обставину, що оспорюваним рішенням Руськополянської сільської ради від 16 листопада 2015 року №2-14/УІІ змінено цільове призначення земельної ділянки. Однак, позивач не надав суду достовірних відомостей про попереднє присвоєння вказаній у позові земельній ділянці іншого цільове призначення, аніж «для особистого селянського господарства». В оспорюваному рішенні питання зміни цільового призначення земельної ділянки не вирішувалось. Позивач невірно тлумачить перед судом суть рішення Руськополянської сільської ради від 16 листопада 2015 року №2-14/VII.

Зазначене рішення прийнято органом місцевого самоврядування в порядку ст. 158 Земельного кодексу України в межах його виключної компетенції вирішувати земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Даним рішенням органу місцевого самоврядування вирішено земельний спір, що виник внаслідок порушення правил добросусідства. Зокрема, встановлено (відновлено) площу земельної ділянки під будинковолодінням АДРЕСА_3, межі якої були самовільно змінені гр. ОСОБА_1

Уповноважений орган з досліженням доказів встановив, що ОСОБА_1 самовільно змінив межі суміжних земельних ділянок, внаслідок чого площа земельної ділянки під будинковолодінням АДРЕСА_3 зменшилась та її межі, відповідно, змінились, чим було порушено права користувачів ОСОБА_9 та ОСОБА_4 Серед іншого, орган дійшов висновку про необхідність відновлення площі вказаної земельної ділянки до 0,30 га. Надання дозволу на замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж є наслідком вирішення уповноваженим органом земельного спору щодо встановлення (відновлення) таких меж. Звертає увагу суду, що позивач не оспорює рішення уповноваженого органу по суті, тобто згідний з способом, яким уповноважений орган вирішив спір та згідний з відновленою площею земельної ділянки під будинковолодінням АДРЕСА_3, а також не оспорює жоден з висновків, які зроблені уповноваженим органом при вирішенні земельного спору, не оспорює жоден з доказів, яким керувався такий орган, в тому числі висновків комісії (акт від 16.11.2015 р.). Серед підстав позову не зазначено неправильне вирішення спору уповноваженим органом.

Зазначене може свідчити про зловживання правом звернення до суду та намагання скасувати правильне по суті рішення на підставі надуманих сторонніх підстав та враховуючи викладене просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судовому засіданні позову ОСОБА_1 не визнали та суду пояснили. Що позивач неправильно визначив вид документації, посилаючись на п.1 Перехідні положення ЗК України, які регулюють виключно питання оформлення права власності на земельні ділянки відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».

В даному ж випадку орган місцевого самоврядування вирішив спір про межі та площу суміжних земельних ділянок в порядку ст.158 Земельного кодексу України в межах його виключної компетенції вирішувати земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Так, згідно п.2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (затвердженої наказом Державного комітетету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 п 376) Встановлення меж земельноїділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічноїдокументації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднанняземельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вирішуючи спір про встановлення (відновлення) меж, уповноважений орган правомірно надав дозвіл на виготовлення саме технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Позивач стверджує, що є власником земельної ділянки під будинковолодінням АДРЕСА_2 та його право власності є порушеним, тому він звернувся до суду.

Однак, постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 20 січня 2011 року визнано недійсним рішення 43 сесії 5 скликання Руськополянської сільської ради від 03.04.2009 року №43-19 «Про затвердження актів погодження меж земельних ділянок» та рішення Руськополянської сільської ради №47-1 від 16.10.2009р. в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2269 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташованого за адресою АДРЕСА_2

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осібна земельні ділянки здійснюється шляхом:визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органіввиконавчої влади або органів місцевого самоврядування;відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Верховний суд України у своїх постановах від 20.04.2016р. справа 6-2824цс15, 19.06.2013р. справа №6-57цс13 чітко визначив, що «у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки».

Таким чином, сам по собі державний акт, що залишився на руках позивача, не підтверджує право власності на земельну ділянку.

Оскільки позивач не є власником земельної ділянки, то його право власності відсутнє та не може бути порушене.

Крім того, позивач посилається на акт погодження меж, якого не надав до суду, з якого начебто вбачається взаємне накладення меж суміжних земельних ділянок. Однак, доказів цього позивач суду не надав, лише вчинив припущення.

З відкритого офіційного джерела - Публічної кадастрової карти - не вбачається накладення суміжних земельних ділянок під будинковолодіннями АДРЕСА_2

Крім того, позивач приховав від суду дійсний зміст оспорюваного ним рішення огану місцевого самоврядування. Оскільки, воно не є рішенням про надання громадянам дозволу на виготовлення документації для подальшої приватизації земельної ділянки, а є рішенням, прийнятим внаслідок вирішення земельного спору в порядку ст.158 ЗК України (вирішення органом місцевого самоврядування земельних спорів щодо добросусідства, меж суміжних земельних ділянок).

В даному випадку, позивач не оспорює рішення уповноваженого органу по суті, намагаючись звернути увагу суду на сторонні обставини, трактуючи закон на власний розсуд.

Посилання позивача на порушення відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення норми ч.3 ст.2 КАСУ України є безпідставними, оскільки зазначена норма не регулює діяльність органів місцевого самоврядування та не передбачає для відповідача обов'язків, на які вказує позивач.

Однак, представник позивача вводить суд в оману, стверджуючи, що на засіданні сесії Руськополянської сільської ради 16 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 не був присутній, оскільки позивач був не лише присутній на цьому засіданні, але й надавав особисті пояснення. За таких обставин просять суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Рішенням Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 року 2-14/УІІ було надано дозвіл гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на розробку технічних документацій із землеустрою щодо І встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, площею 0,30 га.Дане рішення прийнято органом місцевого самоврядування в порядку ст. 158 Земельного кодексу України в межах його виключної компетенції вирішувати земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Рішенням органу місцевого самоврядування вирішений земельний спір, що виник внаслідок порушення правил добросусідства. Зокрема, встановлено (відновлено) площу земельної ділянки під будинковолодінням АДРЕСА_3, межі якої були самовільно змінені позивачем .ОСОБА_1 при цьому органом місцевого самоврядування діяв відповідно п.2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (затвердженої наказом Державного комітетету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 п 376) Встановлення меж земельноїділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічноїдокументації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднанняземельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вирішуючи спір про встановлення (відновлення) меж, уповноважений орган правомірно надав дозвіл на виготовлення саме технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Твердження позивача, що він є власником земельної ділянки під будинковолодінням АДРЕСА_2 та його право власності є порушеним не відповідає дійсності.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 20 січня 2011 року визнано недійсним рішення 43 сесії 5 скликання Руськополянської сільської ради від 03.04.2009 року №43-19 «Про затвердження актів погодження меж земельних ділянок» та рішення Руськополянської сільської ради №47-1 від 16.10.2009р. в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2269 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташованого за адресою АДРЕСА_2 і згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 якою користується позивач ОСОБА_1 він не має, а згідно публічної кадастрової карти - накладення суміжних земельних ділянок під будинковолодіннями НОМЕР_4 власником якого є позивач ОСОБА_1 та АДРЕСА_4 яким володіють ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 на неправильну назву документації, та що земельна ділянка під будинковолодінням АДРЕСА_3 якою користуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4була сформована лише у 2015 році, є безпідставними.

В акті комісії з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища, екології та благоустрою Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 року підтверджений факт первинного виникнення права користування на земельну ділянку під будинковолодінням АДРЕСА_3 у 1973 році на підставі рішення загальних зборів уповноважених колгоспників від 12.02.1973р. (протокол №1).Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», «земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності)».

Крім того, згідно п.З Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», «Установити, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Отже, в даному випадку органу місцевого самоврядування не було необхідності надання дозволу а виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ділянка сформована до 2004 року), в той же час є необхідність наданання дозволу на виготовлення саме технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), посилання позивача, що оспорюваним рішенням Руськополянської сільської ради від 16 листопада 2015 року №2-14/УІІ змінено цільове призначення земельної ділянки безпідставне, оскільки в даному рішенні питання зміни цільового призначення земельної ділянки не вирішувалося.

Враховуючи викладене суд вважає, що рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 16.11.2015 року 3 2-14/VII та від 28.01.2016 року № 6-15/VII відповідають вимогам діючого земельного законодавства та не порушують прав позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 158-163, 171 КАС України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Руськополянської сільської ради Черкаського району, треті особи, без самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району № 2-14/VII від 16.11.2015 року та № 6-15/ VII від 28.01.2016 року - відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову від 26.02.2016 року - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя: В. В. Василенко