Справа № 461/14888/14-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року м. Київ К/800/385/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Департаменту містобудування Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року у справі № 461/14888/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради за участю третіх осіб: Начальника Відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради Пецуха Віктора Євгеновича, Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» про визнання незаконною та скасування вимоги, визнання протиправним та скасування наказу в частині демонтажу вивіски, визнання правомірності встановлення вивіски, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради за участю третіх осіб: Начальника Відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради Пецуха Віктора Євгеновича, Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», в якому просив зобов'язати відповідача утриматись від вчинення дій щодо демонтажу вивіски, що є предметом позову до вирішення питання по суті; визнати незаконною та скасувати вимогу Начальника відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради Пецух В.Є. № 23/р-9-4480 від 14.11.2014 року; визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради «Про демонтаж самовільно встановлених вивісок» № 404 від 19.12.2014 року в частині демонтажу вивіски за адресою: АДРЕСА_1»; визнати правомірність встановлення вивіски, що є предметом позову; судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимога начальника відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради п. Пецух В.Є. № 23/р-9-4480 від 14.11.2014 року є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в абзаці 1 даної вимоги відповідач неправомірно послався на рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 692 від 22.07.2011 року, яке оскаржувалося та визнано нечинним. Відповідачем порушено норми ст.4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», ст.ст. 8,9 Закону України «Про рекламу». Позивач зазначав, що форма оскаржуваної вимоги викликає сумніви з приводу того чи відповідає вона встановленому зразку, типовій формі, вимогам нормативно-правових актів. Позивач вважав, що фотофіксація у вимозі № 23/р-9-4480 підтверджує відсутність закликів до придбання товару чи послуги та містить лише назву закладу, а відтак, така вивіска має інформаційний характер, не може вважатись рекламою та не потребує погодження.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради «Про демонтаж самовільно встановлених вивісок» № 404 від 19.12.2014 року в частині демонтажу вивіски за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні решти адміністративних позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями Департамент містобудування Львівської міської ради звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що начальником відділу художньо-архітектурного оформлення міста Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради Пецух В.Є. 14.11.2014 року направлено вимогу № 23/Р-9-4480, згідно якої ФОП ОСОБА_1 запропоновано до 29.11.2014 року подати на реєстрацію в Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» погоджений проект встановлення вивіски на зовнішній поверхні будинку АДРЕСА_1, а в разі відсутності такого проекту - в цей же термін розробити його з врахуванням вимог Порядку встановлення вивісок у м. Львові і подати на погодження або демонтувати вивіску. Дана вимога носила рекомендаційний характер та не породжувала в суб'єкта господарювання жодних прав та обов'язків, оскільки відповідача не зобов'язано, а запропоновано подати на реєстрацію погоджені проекти встановлення вивіски. Рішенням на підставі якого у суб'єкта господарювання виникають права та обов'язки, є наказ Департаменту містобудування № 404 від 18.12.2014 року про демонтаж вивіски,.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 692 від 22.07.2011 року «Про порядок встановлення вивісок у м. Львові» було затверджено Порядок встановлення вивісок у м. Львові. Пунктом 3.6 цього Порядку передбачено обов'язкову процедуру виготовлення та погодження органами Львівської міської ради (Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради) проектів щодо розміщення вивісок на території м. Львова, а також процедуру їх демонтажу КП «Адміністративно-технічне управління».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2012 року визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 692 від 22.07.2011 року «Про затвердження порядку встановлення вивісок у м. Львові» в частині п.п. 3.6 Порядку встановлення вивісок. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2013 року постанову Львівського окружного адміністративного суду залишено без змін. На виконання постанови суду Львівською міською радою прийнято рішення № 333 від 17.05.2013 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету» від 22.07.2011 року № 692.

Згідно з Розділом 7 пунктом 7.9 Порядку (із наступними змінами, внесеними 17.05.2013 року) проект розміщення вивіски погоджується суб'єктом господарювання на термін, визначений документом на право користування приміщенням, у якому здійснює діяльність даний суб'єкт. У разі продовження терміну дії документа на право користування приміщенням термін дії проекту на розміщення вивіски продовжується автоматично.

При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що з копії наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради «Про демонтаж самовільно встановлених вивісок» № 404 від 19.12.2014 року в частині демонтажу вивіски за адресою: АДРЕСА_1» вбачається, що Департамент містобудування Львівської міської ради в особі ОСОБА_2 А діяв на підставі пункту 6.1 Порядку встановлення вивісок у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому від 22.07.2011 року № 692, який був скасований Львівською міською радою на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Департамент містобудування Львівської міської ради, приймаючи 19.12.2014 року оспорюваний наказ, керувався пунктами Порядку встановлення вивісок у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому від 22.07.2011 року № 692, які на момент прийняття даного наказу були скасовані. Більше того, рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради № 333 від 17.05.2013 року було внесено зміни до рішення виконавчого комітету від 22.07.2011 року № 692, яким пункт 3.6 Порядку замінено пунктом 7.9 Порядку.

Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради було прийнято наказ № 23/Р-9-4480 без врахування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 333 від 17.05.2013 року.

Згідно із ст. ст. 8, 9 Закону України «Про рекламу», для розміщення вивіски або інформаційної таблички, яка не є рекламою, особа повинна володіти приміщенням, на якому розміщено таку вивіску або інформаційну табличку на відповідній правовій підставі. Право володіння має бути підтверджено відповідними документами. Вивіска може бути розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення. На вивісці або інформаційній табличці без отримання дозволу особа може розмістити інформацію про найменування, знаки для товарів, вид діяльності та час роботи. Таким чином, у випадку, коли на фасаді будинку, приміщення, яке займає суб'єкт господарювання, розміщено вивіску з його назвою, така вивіска має інформаційний характер і не містить закликів до придбання товару чи послуги, отримання дозволу на її розміщення не потрібно. Таке роз'яснення міститься у листах Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 02.07.2001 року № 1-221/4069; від 31.05.2005 року № 4186; від 05.09.2007 року № 6635; від 08.11.2011 року № 8672.

Враховуючи вище наведене суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що ФОП ОСОБА_1 встановлено вивіску, яка не містить закликів до придбання товару чи послуги, а натомість містить інформаційний характер про найменування та вид діяльності.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статей 8, 9 Закону України «Про рекламу», для розміщення вивіски або інформаційної таблички, яка не є рекламою, особа повинна володіти приміщенням, на якому розміщено таку вивіску або інформаційну табличку на відповідній правовій підставі. Право володіння має бути підтверджено відповідними документами. Вивіска може бути розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 692 від 22.07.2011 року «Про порядок встановлення вивісок у м. Львові» затверджено Порядок встановлення вивісок у м. Львові. Рішенням Львівської міської ради 17.05.2013 року.прийнято рішення № 333 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету» від 22.07.2011 року № 692. Оскільки Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради прийнято наказ № 23/Р-9-4480 на підстави скасованих норм Поряду встановлення вивісок у м. Львові № 692 від 22.07.2011 року, наказ № 23/Р-9-4480 прийнято відповідачем не у спосіб, визначений у Порядку встановлення вивісок у м. Львові з врахуванням змін, внесених до такого Порядку рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради № 333 від 17.05.2013 року.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення судами першої та апеляційної інстанцій, не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Департаменту містобудування Львівської міської ради відхилити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року у справі № 461/14888/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.