Справа № 524/11020/14-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Київ К/800/47004/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Кобилянського М.Г.,

Швеця В.В.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум при звільненні за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 17.08.2011 року (день звільнення) по 26.12.2014 року (день проведення розрахунку) в сумі 39665 грн. 01 коп.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року залишено без змін постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2015 року.

Не погоджуючись з постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2015 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 звернулась до суду з касаційною скаргою, в який просить їх скасувати та ухвалити нову якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 04.03.2008 року працювала у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на посаді спеціаліста по роботі з населенням за місцем проживання, а 17.08.2011 року - звільнилася із займаної посади.

21.10.2014 року Харківський апеляційний адміністративний суд своєю постановою визнав неправомірними дії виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука щодо утримання із заробітної плати ОСОБА_4 профспілкових внесків за період з 04.03.2008 року по 17.09.2011 року та стягнуто з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_4 частину заробітної плати, утриманої на сплату профспілкових внесків за період з 04.03.2008 року по 17.09.2011 року у загальному розмірі 469 грн. 99 коп.

Встановлено, що 26.12.2014 року на виконання вищевказаного судового рішення відповідач здійснив виплату позивачеві профспілкових внесків.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з відсутності передумов для настання відповідальності роботодавця, оскільки роботодавець не міг знати про те, що не визначалось нормативними актами, а було визначено судом через значний час після звільнення працівника. На день звільнення позивача заборгованості по заробітній платі відповідач перед позивачем не мав.

За таких обставин, при відсутності вини роботодавця в контексті статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, коли сам спір виник через декілька років, суди дійшли висновку про неможливість застосовування цих правових норм до зазначених правовідносин.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду, на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

При цьому, для встановлення відповідальності роботодавця за статтями 116,117 КЗпП України необхідно встановити чи були на час звільнення належні до виплати працівникові суми та чи була наявна вина роботодавця щодо невиплати цих сум.

Судами встановлено, що вищезазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, стягнуто з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_4 частину заробітної плати, утриманої на сплату профспілкових внесків за період з 04.03.2008 року по 17.09.2011 року у загальному розмірі 469 грн. 99 коп.

В ході судового розгляду справи встановлено, що вищевказане судове рішення виконано відповідачем та остаточний розрахунок проведено 26.12.2014 р.

На день звернення ОСОБА_4 з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, спричиненого тривалим невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, трудовий договір із позивачем вже було припинено і спору з приводу проходження публічної служби між ОСОБА_4 та Виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука не було.

Після ухвалення судом рішення про стягнення з Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на користь ОСОБА_4 частину заробітної плати, утриманої на сплату профспілкових внесків за період з 04.03.2008 року по 17.09.2011 року у загальному розмірі 469 грн. 99 коп., і звернення його до виконання, відносини щодо виплати присуджених сум регулюються Законом України "Про виконавче провадження". Стаття 117 КЗпП у такому разі застосовуватися не може.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що в даному випадку вина роботодавця відсутня, оскільки при звільненні з просади спору між роботодавцем та працівником щодо належних до виплати сум не було, так як роботодавець не міг знати про те, що не визначалось нормативними актами, а було визначено судом через значний час після звільнення працівника. При відсутності вини роботодавця в контексті статей 116-117 КЗпП України, коли сам спір виник через декілька років після звільнення робітника, застосовувати вказані правові норми в даному випадку неможливо.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

М.Г. Кобилянський

В.В. Швець