Справа № 806/107/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Житомир справа № 806/107/16

категорія 12.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу №1404-ос від 15.12.2015 р., поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить:

- Визнати протиправним та скасувати наказ Київської міської митниці ДФС №1404-ос від 15 грудня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_1".

- Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу митного оформлення №3 митного посту "Спеціалізований" Київської міської митниці ДФС з 15 грудня 2015 року.

- Стягнути з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 грудня 2015 року та за час затримки у видачі трудової книжки.

В обґрунтування позову зазначає, що на підставі довідки про результати перевірки передбаченої Законом України "Про очищення влади" від 15 грудня 2015 року, наказом Київської митниці ДФС від 15 грудня 2015 року №1404-ос її було звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного посту "Спеціалізований" Київської міської митниці ДФС. Вважає таке звільнення незаконним та просить поновити її на посаді. Зокрема, зазначає, що фактичною підставою для звільнення став висновок Коростенської ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області про недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов"язання фінансового характеру за 2014 рік. Однак, позивач вважає, що відомості, зазначені у висновку, не відповідають дійсним обставинам та не можуть бути підставою для її звільнення. Крім того, вказала, що в порушення вимог Кодексу законів про працю України її було звільнено в період перебування у відпустці по догляду за дитиною.

Позивач та представник позивача до суду прибули, позов підтримали, справу просили розглянути у письмовому провадженні.

Представник відповідача до суду не прибув, повідомлений про розгляд справи належним чином. Згідно поданих письмових заперечень, просить відмовити позові. Зазначає, що звільнення позивача з посади відбулося з додержанням вимог Закону України "Про очищення влади", у зв'язку із виявленням в ході проведення перевірки недостовірних відомостей у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік. (а.с.40-43).

У відповідності до ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе справу розглянути у письмовому провадженні, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходила публічну службу у митних органах з 2009 року.

05.08.2015 ОСОБА_1 написала заяву на ім"я начальника Київської митниці ДФС про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" та подала декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік. (а.с. 56).

За результатами перевірки достовірності відомостей, визначених п. 2 ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", 16.10.2015 Коростенською ОДПІ складено висновок №13132/10/06-09-17-02 , яким встановлено, що:

- ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), а саме: не задекларовано транспортний засіб марки BMW520, номерний знак НОМЕР_1, 1991 року випуску, набутий за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1;

- вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній станом на 16.06.2015 податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел (а.с. 10-11).

15.12.2015 начальником Київської митниці ДФС складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", в якій зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що до ОСОБА_1 застосовуються заборони, визначені ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади".(а.с.47)

На підставі даної довідки, наказом Київської митниці ДФС від 15.12.2015 №1404-ос ОСОБА_1 було звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного посту "Спеціалізований" Київської міської митниці ДФС згідно п.14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України.(а.с.45)

Вважаючи таке звільнення незаконним, позивач звернулася до суду.

Перевіряючи оскаржуваний наказ на відповідність його ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до наступних висновків.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначає Закон України "Про очищення влади".

Відповідно до ч.1,2 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Як передбачено п. 10 ч.1 ст. 2 вказаного Закону, заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона у відповідності до ч.8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 ч.1 ст. 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно із ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 ч.1 ст. 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (ч.10 ст. 5 Закону України "Про очищення влади").

Відповідно до ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, передбачений ч.4 цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 ч. 5 цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Суд зазначає, що вживання у тексті ч.8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади єднального та розділового сполучника "та/або" дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у декларації, доходам, отриманим із законних джерел.

Саме ці відомості згідно з п. 2 ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" підлягають перевірці.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел. Наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади стала довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", складена з урахуванням висновку Коростенської ОДПІ від 16.10.2015 року №13132/1006-09-17-02 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади".

Матеріалами справи також підтверджується, що даний висновок позивачем був оскаржений в судовому порядку.

Так, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року у справі №806/217/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Коростенської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування висновку задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № 13132/10/06-09-17-02 від 16.10.2015 в частині встановлення невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

У мотивувальній частині постанови зазначено, що зважаючи на те, що судом спростовано висновок контролюючого органу про невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених ОСОБА_1 у декларації за 2014 рік, доходам, отриманим із законних джерел, а висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади", суд вважає, що у цій частині висновок контролюючого органу жодним чином не порушує права позивача та не створює будь-яких правових наслідків.

Вказана постанова набрала законної сили 07.16.2016 (а.с.120-123).

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування, тобто учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, та зважаючи, що судовим рішенням скасовано висновок Коростенської ОДПІ, що слугував підставою для прийняття спірного наказу, в частині встановлення невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ про звільнення не відповідає ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим адміністративний позов ОСОБА_1 в частині його скасування підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке.

Частинами 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), пунктом 2 якої установлено, що чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу (абз. "з" п. 1 Порядку).

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки Київської митниці ДФС вбачається, що середньоденна заробітна плата на день звільнення ОСОБА_1 складає 65,62 грн. (а.с. 44)

Відтак, оскільки за період з 15.12.2015 року (день звільнення) по 29.12.2016 року (день винесення рішення) було 132 робочих дні, середній заробіток, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу становить 8661,84 грн. (132х65,62 грн.).

Враховуючи викладене, суд вважає, що порушені права позивача в цій частині підлягають захисту шляхом поновлення на посаді з якої її було звільнено, а саме: державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного посту "Спеціалізований", та стягнення з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15 грудня 2015 року по день ухвалення судового рішення в сумі 8661,84 грн.

Крім того, згідно з приписами п. 2,3 ст. 1 ст. 256 КАС України рішення суду в частині стягнення присуджених виплат заробітної плати за один місць та поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що оскаржуваний наказ видано на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.

У зв"язку з чим, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України ,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Київської міської митниці ДФС №1404-ос від 15 грудня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_1".

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу митного оформлення №3 митного посту "Спеціалізований" Київської міської митниці ДФС з 15 грудня 2015 року.

Стягнути з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 грудня 2015 року по день ухвалення судового рішення в сумі 8661,84 грн. (вісім тисяч шістсот шістдесят одну гривню вісімдесят чотири копійки).

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу митного оформлення №3 митного посту "Спеціалізований" Київської міської митниці ДФС та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос