Справа № 461/10006/15-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Справа № 876/2826/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

судді Запотічний І.І.,

секретаря судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м.Львова від 30.03.2016 року у справі № 461/10006/15а за позовом Львівської міської ради до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання нечинною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

16.09.2015 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення штрафу від 01.09.2015 ВП №47937289, видану державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Слесарчуком Р.С. Позов обгрунтовує тим, що на адресу Львівської міської ради 07.09.2015 надійшов лист начальника відділу примусового виконання рішень управління юстиції державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 02.09.2015 № 09.01-45/681/В9-6731 (вхідний номер адміністративно-господарського управління відділ «Центр обслуговування мешканців» № 1.4-10131 від 07.09.2014) Бойка О.В. з постановою про накладення штрафу від 01.09.2015 ВП № 47937289 на суму 1020,00 грн. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби від 24.06.2015 ВП № 47937289 Слесарчука Р.С. (вхідний номер адміністративно-господарського управління відділ «Центр обслуговування мешканців» № 1.4-9283 від 01.07.2015) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-281/2009, виданого 18.12.2014 Личаківським районним судом м Львова і надано строк Львівській міській раді для добровільного виконання до 01.07.2015 року. Вимогою державного виконавця від 03.08.2015 №09.01-45/681/В9-5940 було повторно зобовязано Львівську міську раду у 5-денний термін з дня отримання вимоги виконати рішення суду, повідомити про це відділ примусового виконання рішень та надати підтвердження щодо виконання рішення суду та вимог виконавчого документу. Листами юридичного управління Львівської міської ради №1104/вих.-999-1 від 13.07.2015 та №1104/вих.-1111 від 12.08.2015 в. о. начальнику відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Стасишину А.Р. було повідомлено про добровільне виконання Львівською міською радою рішення Личаківського районного суду м.Львова від 08.04.2009 року і надано відповідні підтверджуючі документи. Проте, незважаючи на наведені обставини, за невиконання рішення суду в добровільному порядку державним виконавцем Слесарчуком Р. С. було винесено постанову про накладення штрафу на Львівську міську раду у розмірі 1020,00 грн. Вважає дану постанову незаконною.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 30.03.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, позивач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області предявлено виконавчий лист № 2-281/2009, виданий 18.12.2014 Личаківським районним судом м. Львова, про зобов'язання Львівську міську раду у трьохмісячний термін після вступу рішення у законну силу визначити порядок проходу та проїзду позивачам-мешканцям мікрорайону вул. Міжгірної до житлових будівель та споруд з дотриманням державних стандартів, норм та правил забудови.

Державним виконавцем відповідно до вимог статей 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» 24.06.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Пунктом 2 вказаної постанови боржнику надано строк до семи днів, з моменту винесення постанови на самостійне виконання рішення. Листом № 1104/вих.-999-1 від 13.07.2015, боржник повідомив, що ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2010 року №3991 «Про впорядкування землекористування земельними ділянками, які використовуються для обслуговування житлових будинків на вул. Міжгірній» рішення суду виконано де-юре.

Судом встановлено що, дана ухвала визнана нечинною постановою Галицького районного суду від 12 липня 2011 року у справі №2а-428/11.

У звязку з тим, що визнана не чинною ухвала Львівської міської ради від 30.09.2010 року №3991 «Про впорядкування землекористування земельними ділянками, які використовуються для обслуговування житлових будинків на вул. Міжгірній» не може бути підтвердженням виконання вимог виконавчого документу, державним виконавцем 21.07.2015 та 03.08.2015 повторно скеровано на адресу ЛМР вимоги державного виконавця про виконання рішення суду, в яких попереджено боржника санкції, передбачені ст.. 89 ЗУ «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду /а.с.52, 53/.

21.08.2015 року на адресу відділу надійшов лист, в якому боржник надає пояснення, аналогічні поясненням викладених в листі № 1104/вих.-999-1 від 13.07.2015

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Положеннями статті 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлено, що правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строк для самостійного виконання рішення документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Приписами статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобовязує особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обовязковими для усіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене,колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення суду, на підставі виданого у встановленому порядку виконавчого листа.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м.Львова від 30.03.2016 року у справі № 461/10006/15а без змін.

Ухвала набирає законної з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.