Справа № 817/3383/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2016 р.Р і в н е 817/3383/15
15год. 35хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Костевич Т.О., Приходько О.Г.,

відповідача: представник Старійчук А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжинірінг"

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області

про скасування податкового повідомленя-рішення,

В С Т АН О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області ( по тексту постанови суду - ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.05.2015 року №.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами.

Так, позивач вказує, що за наслідками камеральної перевірки позивача працівниками відповідача виявлено завищення податкового кредиту з ПДВ за лютий 2015 року внаслідок включення до його складу сум ПДВ на підставі податкових накладних, зареєстрованих Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну їх реєстрації. Представник

З такими висновками відповідача позивач не погоджується, вважає їх безпідставними. Зазначив, що станом на момент подання податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року та час проведення перевірки усі податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вважає, що норми Податкового кодексу України не ставлять факт дати реєстрації податкових накладних в залежність до того, до якого податкового періоду повинні бути включені такі накладні. Зауважує на тому, що має місце неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків нормами Податкового кодексу України. Вказує також на те, що контролюючий орган не вправі за наслідками камеральної перевірки робити інші висновки аніж виявлення арифметичних чи методологічних помилок в поданих деклараціях.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові та поданих суду письмових додаткових пояснень. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, про що було подану суду відповідне письмове заперечення. У судовому засіданні представник відповідача пояснила суду, що за наслідками проведення документальної перевірки позивача виявлено порушення ним вимог п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яке призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 238342,21 грн. Представник відповідача вбачає причини вказаних порушень у тому, що платник податків всупереч нормам статей 198, 201 Податкового кодексу України включив до складу податкового кредиту за лютий 2015 року суми ПДВ на підставі податкових накладних, які були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних в березні 2015 року. Також вказує, що контролюючий орган під час проведення камеральної перевірки вправі визначати податкові зобов'язання та застосовувати штрафні (фінансові) санкції у разі виявлення порушень вимог податкового законодавства. Просила суд у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Як встановлено судом, ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за лютий 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг", результати якої оформлено актом від 17.04.2015 року №13/17-16-15-01/35776584.

На підставі вказаного акта перевірки прийнято та оформлено податкове повідомлення-рішення від 05.05.2015 року № про збільшення платнику податків грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 297927,76 грн., в тому числі 238342,21 грн. за основним платежем та 59585,55 грн. за штрафними санкціями.

Суд констатує, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення слугували, викладені в Акті камеральної перевірки, висновки контролюючого органу про порушення позивачем п.198.6 ст.198 ПК України, а саме:

- включення до податкового кредиту лютого 2015 року податкових накладних від ПП «Інформаційно-консалтингова група» № 3 від 24.02.2015 року, № 4 від 25.02.2015 року, № 5 від 26.02.2015 року, № 9 від 27.02.2015 року; від ФОП ОСОБА_5 №1 від 25.02.2015 року; від ФОП ОСОБА_6 № 4 від 23.02.2015 року, № 5 від 24.02.2015 року, № 6 від 25.02.2015 року, № 7 від 26.02.2015 року, на загальну суму ПДВ 238 339,93 грн., які зареєстровані у Єдиному державному реєстрі податкових накладних 16.03.2015 року;

- включення до податкового кредиту лютого 2015 року ПДВ у сумі 2,28 грн. на підставі податкової накладної №974/22 від 28.01.2015 року, виписаної ТОВ "Епіцентр К", яку 10.02.2015 року зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податок на додану вартість згідно вказаних податкових накладних у загальній сумі 238342,21 грн. ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" включено до податкового кредиту із відображенням у Додатку №5 та реєстрі отриманих і виданих податкових накладних в податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, яка подана до ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області 19.03.2015 року.

У той же час, зазначені податкові накладні були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних лише 16.03.2015 року, тобто з порушенням 15-денного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп."а" п.198.1 ст.198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум ПДВ, що відносяться до податкового кредиту.

Абзацом 10 пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

У свою чергу, за змістом пункту 198.6 статті 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), в разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

На думку суду, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом право на віднесення платником податку сум ПДВ до складу податкового кредиту виникає станом на дату отримання товарів/послуг або на дату списання коштів на їх оплату.

Суми ПДВ віднесені до складу податкового кредиту повинні бути підтверджені податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, чинна на час виникнення спірних правовідносин редакція Податкового кодексу прямо не ставить можливість віднесення таких до складу податкового кредиту виключно того звітного періоду, в якому було проведено реєстрацію податкової накладної.

За змістом п.56.21 ст.56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

На думку суду, пункт 198.6 статті 198 у взаємозв'язку з нормами пункту 201.10 статті 201 ПК України надає право платнику податку на включення до податкового кредиту сум ПДВ, якщо станом на момент подання такої декларації і на момент проведення перевірки податкові накладні є зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду.

Згідно з нормами п.201.10 статті 201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Норми Конституції України є нормами прямої дії (ст.8).

З огляду на наведене, Позивач не може нести юридичну відповідальність у вигляді визначення йому податкових зобов'язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за недотримання його контрагентом норм Податкового кодексу України, зокрема, дотримання термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тому, контролюючим органом неправомірно збільшено платнику податків грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 238 339,93 грн..

Крім того, судом також встановлено, що позивачем було включено до складу податкового кредиту за лютий 2015 року ПДВ у сумі 2,28 грн. на підставі податкової накладної №974/22 від 28.01.2015 року, виписаної ТОВ "Епіцентр К", яку 10.02.2015 року зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 118 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 року, пункт 11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, щодо реєстрації податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних, доповнено абзацом восьмим наступного змісту: з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування".

Відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.10. 2010 р. № 1246, який було доповнено приміткою на підставі постанови КМУ від 30.01.2015 р. № 20 вбачається, що період з 1 лютого до 1 липня 2015 р. є перехідним періодом, протягом якого реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою згідно з пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

Разом з тим, абзацом 7 пункту 11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачено, що до платників податку, для яких на дату виписки накладної цим підрозділом не запроваджено обов'язковість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не застосовуються норми абзаців восьмого і дев'ятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм є підставою для висновку, що податкові накладні, складені платником податків у січні 2015 року та сума податку на додану вартість у яких становить менш ніж 10 тис. грн. (у тому числі ті, які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування), можуть бути зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних на власний розсуд (за бажанням) платника податку.

Оскільки дану податкову накладну зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема, без порушення встановлених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України строків, суд приходить до висновку, що позивач правомірно включив суму ПДВ за цією податковою накладною до складу податкового кредиту за лютий 2015 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що контролюючим органом неправомірно збільшено платнику податків грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2,28 грн..

Суд також враховує, що згідно із пп.75.1.1. п.75.1. ст.75 ПК України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

При цьому, відповідно до п.76.1. ст.76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Предметом камеральної перевірки є правильність відображення (з методологічної та арифметичної точок зору) показників, необхідних для обчислення бази оподаткування, проте достовірність цих показників, перевіряється шляхом комплексного дослідження в ході документальної перевірки: податкових декларацій, фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку та первинних документів.

Отже, під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Як зазначав суд вище, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця.

Тим самим, саме по собі виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є лише підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки продавця, відповідно, податкове повідомлення-рішення про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ може прийматися податковим органом лише за результатами такої перевірки та за наявності належних доказів, з обґрунтуванням завищення розміру від'ємного значення суми ПДВ в акті перевірки.

Суд приходить до висновку, що нарахування штрафних санкцій платникові податку за наслідками проведення камеральної перевірки є можливим лише у разі виявлення помилок у звітності, поданій таким платником. В іншому ж випадку підставою для визначення штрафних санкцій щодо сплати податків та зборів є дані саме документальних перевірок

Аналогічні висновки знайшли своє відображення в рішеннях Вищого адміністративного суду України (Ухвала від 22 липня 2015 року № К/800/39476/14, Ухвала від 23 червня 2015 року № К/800/9651/15, Ухвала від 29 вересня 2015 року № К/800/38588/14, Ухвала від 13 жовтня 2015 року № К/800/25236/15, Ухвала від 10 листопада 2015 року № К/800/19897/15).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оспорюване податкове повідомлення-рішення діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які знаходяться у матеріалах справи, та не може ґрунтуватися припущеннями, крім цього, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 05.05.2015 року №.

За таких обставин, позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" підлягають до задоволення повністю.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, на користь позивача слід присудити понесені ним витрати у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 4468, 92 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення

Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 05.05.2015 року №.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжинірінг" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 4468 грн. 92 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.