Справа № 810/2088/16
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

29 червня 2016 року 810/2088/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., розглянувши в м. Києві матеріали адміністративний позову

за заявою ОСОБА_1 бен ОСОБА_2 аль Яхья

до Окремого контрольно пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України

про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 бен ОСОБА_1 аль Яхья до Окремого контрольно пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про скасування рішення Державної прикордонної служби України про заборону вїзду в Україну № 201/203 від 29.09.2015.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 1 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, Окремим контрольно-пропускним пунктом «Київ» 29.09.2015 було відмовлено у вїзді в Україну громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_1 бен ОСОБА_2 аль Яхья терміном на три роки, про що відповідачем було здійснено відмітку у закордонному паспорті позивача № 201/003 від 29.09.2015.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" рішення про заборону в'їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

За правилами ч. 1 ст. 14 Закону України "Про прикордонний контроль" іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в'їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв'язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Згідно з приписами Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 №946 у разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в'їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів (далі - старший зміни) складається довідка. Підготовлені довідка та два примірники постанови (далі - матеріали) невідкладно надсилаються начальнику зміни оперативно-чергової служби центру управління службою органу охорони державного кордону (далі - начальник зміни) для доповіді начальнику органу охорони державного кордону або його першому заступнику (далі - уповноважена посадова особа) для прийняття рішення

Після отримання в установленому порядку від начальника зміни інформації про прийняте уповноваженою посадовою особою рішення старший зміни: оголошує рішення органу охорони державного кордону, мовою якою володіє іноземець; проставляє у паспортному документі іноземця відмітку "Заборонено в'їзд в Україну терміном на..." (додаток 3), засвідчує її підписом та печаткою (додаток 4); записує рішення про заборону в'їзду в Україну до журналу обліку іноземців, яким заборонено в'їзд в Україну (додаток 5).

З огляну на викладене, суд приходить до висновку, що позивачу було відомо про прийняття оскаржуваного рішення саме 29.09.2015 при спробі перетнути кордон України. Поряд з цим, до суду позивач звернувся 22.06.2016, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Київського окружного адміністративного суду за вх. № 2197/16.

Таким чином, позивач звернувся до суду поза межами строку встановленого статтею 99 КАС України.

При цьому слід зазначити, що ані Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ані Закон України "Про прикордонний контроль", ані Інструкція про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 №946, не містять спеціальних строків зврнення до суду, а лише передбачають право оскаржити рішення посадової особи Державної прикордонної служби України згідно із Законом України "Про звернення громадян" або до суду.

Матеріали позовної заяви не містять доказів оскарження рішення Державної прикордонної служби України про заборону вїзду в Україну № 201/203 від 29.09.2015 в порядку приписів Закону України "Про звернення громадян". При цьому заява ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 бен ОСОБА_2 аль Яхья містить запит на отримання інформації, а не скаргу на прийняте рішення. Також слід зазначити, що право оскаржити рішення посадових осіб Державної прикордонної служби України в порядку Закону України "Про звернення громадян" не є досудовим врегулюванням спору в розумінні ч. 4 ст. 99 КАС України.

Суд звертає увагу позивача на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Отже, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наявних у матеріалах позовної заяви, із того чи мав заявник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути об меженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.80, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.75).

Враховуючи те, що позивачем в позові не наведено обставин, які є об'єктивно непереборними для своєчасного звернення до суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Частиною 1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Одночасно суддя роз'яснює, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права на звернення до суду з позовом після усунення обставин, які стали підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Пунктом 4 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір встановлено, що сплачена сума судового збору в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням) повертається за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 бен ОСОБА_1 аль Яхья залишити без розгляду.

ОСОБА_5 ОСОБА_1 бен ОСОБА_5 аль Яхья з Державного бюджету України судовий збір відповідно до квитанції № 0.0.570575048.1 від 21 червня 2016 року у розмірі 551,21 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 21 копійка).

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Горобцова