Справа № 636/1552/16-а
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №636/1552/16-а
Провадження №2-а/636/50/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючої судді Дьоміної О.П.

при секретарі Коваленко О.А.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

12.05.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Чугуївського об'єднаного УПФ України в Харківській області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного Фонду України в Чугуївському районі Харківської області від 22.02.2016 року щодо відмови у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної посади працівників прокуратури, відповідно довідки прокуратури Харківської області від 05.02.2016 року № 18-53;

- зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Чугуївському районі Харківської області провести позивачці з 01.03.2016 року перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника, на підставі довідки прокуратури Харківської області від 05.02.2016 року № 18-53, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (у редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку відповідної посади працівника прокуратури та здійснити виплати зазначених коштів;

- стягнути з Чугуївського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона перебуває на обліку в Чугуївському об'єднаному УПФ України в Харківській області, як отримувач пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2, який працював на посаді старшого слідчого Чугуївської міжрайонної прокуратури Харківської області. Дана пенсія призначена їй відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від чинної на той час заробітної плати на посаді працівника прокуратури. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 року (із змінами) ОСОБА_1 набула право на підвищення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчим працівникам. Одночасно, вона 12.02.2016 року звернулась до Чугуївського об'єднаного УПФУ в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії, долучивши довідку про заробітну плату годувальника станом на 01.12.2015 року , однак 22.02.2016 року отримала письмову відповідь про відсутність підстав для проведення такого перерахунку. Свою відмову відповідач мотивував тим, що відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, яку не досягай 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60% від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї. Таким чином, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час надання смерті (чинної заробітної плати, чи пенсії). Одночасно, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників - дані законодавчі норми стосуються права перерахунку пенсії саме працівникам прокуратури, а не пенсія на випадок втрати годувальника, членам його сім'ї і перерахунок пенсії членам сімей прокурора або слідчого чинним законодавством не передбачена. Відповідно до розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, згідно якого з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

ОСОБА_1 вважає, що вказана відмова є неправомірною та суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція га облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду. Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері пенсійного забезпечення. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно частини третьої ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Згідно положень статті 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї також вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Підстави та порядок перерахунку пенсій, на час виникнення спірних правовідносин були врегульовані ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», яка набрала чинності з 14.06.2012, працівники прокуратури мають право на перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року. При цьому пенсія обчислюється за нормами Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505, в розмірі 60 відсотків від суми (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Відповідно до ч.ч. 17-19 ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника,

-2-

за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 Закону України «Про прокуратуру», прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Згідно з ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отриманих працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієї статті поширюється також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково - навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбачених даною статтею.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, слід виходити із того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а тим більше відсутністю механізму, який не спромігся виробити Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 22 та ст. 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлено законами України (в тому числі Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), що ратифікована Законом України від 17.07.1997 року, і зокрема ст. 6, передбачає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Під іншою ознакою, суд визнає справедливою статисфакцію право позивача перебувати як на роботі, так і на пенсії, або одночасно, оскільки такі права забезпечено їй ст. 43 та ст. 46 Конституцією України.

Враховуючи вищевикладене, на думку, ОСОБА_1, порушено її конституційне право стосовно перерахунку належної пенсії, на захист чого в судовому порядку вона має право, згідно Конституції України.

30.05.2016 року до суду надійшли заперечення від Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в яких представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за його безпідставністю, посилаючись на те, що позивач отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 25.02.2008 року. Її померлий чоловік отримував пенсію за вислугу років з 23.05.2002 року по 18.02.2008 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» і був звільнений 20.12.2007 року з посади старшого слідчого Чугуївської міжрайонної прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Позивачу пенсія призначена з 25 лютого 2008 року з урахуванням заробітку, який отримував годувальник на посаді старшого слідчого Чугуївської міжрайонної прокуратури, з якої був звільнений у зв'язку з призначенням пенсії за вислугу років. Відповідно до абз. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції на момент призначення пенсії позивачу «членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягти 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї. Отже, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається із заробітку годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (чинної заробітної плати). Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції на момент призначення пенсії позивачу - 25.02.2008 року, - «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, з якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, річницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи». Отже, в даних спірних правовідносинах до позивача не можуть застосовуватися норми ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», що визначають право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, оскільки ОСОБА_1 призначена пенсія по втраті годувальника і її розмір визначається від заробітку годувальника (у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на день його звільнення з роботи». Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України №1058-ІV, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період,

-3-

протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону - довічно. Згідно ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення» сім'ї годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, а також сім'ї померлого пенсіонера пенсія призначається незалежно від стажу роботи годувальника. Пенсія в разі втрати годувальника, який помер внаслідок загального захворювання чи каліцтва, не пов'язаного з роботою, призначається, якщо годувальник на день смерті мав стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності (стаття 25 Закону). Статтею 44 наведеного Закону передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 30 процентів заробітку годувальника (стаття 64), але не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних. Положеннями ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Виходячи з наведених законодавчих норм, пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату, чи пенсію). Посилання позивача на ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» як на підставу на проведення перерахунку її пенсії Чугуївське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Харківської області вважає безпідставними та такими, що не відповідають вказаній законодавчій нормі, ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначає право на перерахунок пенсії саме працівникам прокуратури, а не членам його сім'ї. Додатково Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області зазначає, що підстави як призначення так і перерахунку пенсій працівникам прокуратури у Законі України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року N 1789-ХІІ були визначені єдиною статтею - 50-1. У редакції статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», чинній до 01 січня 2015 року, право на перерахунок раніше призначених пенсій у працівників прокуратури визначалось приписами пункту 18 вказаної статті, відповідно до якого, таке право наставало саме у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників. Право на перерахунок раніше призначеної пенсії зберігалось за таких же підстав і на день звільнення особи з роботи. Однак, на час виникнення спірних правовідносин - лютий 2015 року, пункт 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено у новій редакції, а саме - умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України. Аналіз вказаних змін дає підстави вважати, що з 01 січня 2015 року саме Кабінету міністрів України законодавчо визначено (надано) право встановлювати умови, за яких можливо здійснювати перерахунок уже призначених пенсій працівникам прокуратури. Такої правової позиції по даній категорій справ дотримується Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, який постановою (набрала законної сили 09.12.2015 року) від 09.12.2015 року по справі №185/7958/15-а відмовив в задоволенні позову щодо перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»№1789-Х1І. Оскільки будь-які інші пункти статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, підстав для перерахунку раніше призначеної працівникам прокуратури пенсії не визначають, та за відсутності інших нормативно-правових актів, які б визначали умови, за настанням яких можливо було б здійснювати перерахунок пенсії членам сім'ї померлого працівника прокуратури, тому з урахуванням змін в законодавстві на даний час відсутні підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 Враховуючи усі вище вказані обставини відповідач вважає що діяв в межах наданої компетенції, відповідно до вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси по позивача.

Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій вимоги, викладені в позові підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності з урахуванням наданих заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши в порядку письмового провадження матеріали справи, перевіривши письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає право кожного громадянина на соціальний захист.

Як передбачено частинами 2 та 3 статті 22 Конституції України, конституційні права гарантуються та не можуть бути скасованими або звуженими. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чугуївському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2, який працював на посаді старшого слідчого Чугуївської міжрайонної прокуратури Харківської області, що не заперечується відповідачем.

Позивач 15.02.2016 року зверталася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Прокуратури Харківської області за №18-53 від 05.02.2016 року про заробітну плату станом на 01.12.2015 року, що подається до Пенсійного фонду для перерахунку пенсії (а.с.9, 65).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Чугуївського районі Харківської області про відмову у перерахунку пенсії від 22.02.2016 року за №1359-02/23 - позивачці було відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на розділ ІІІ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, згідно якого з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с.10-11).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Згідно положень статті 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї також вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція га облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду. Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері пенсійного забезпечення.

-4-

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», яка набрала чинності з 14.06.2012 року, працівники прокуратури мають право на перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року. При цьому пенсія обчислюється за нормами Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505, в розмірі 60 відсотків від суми (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування».

Відповідно до ч. ч. 17-19 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (редакції на час призначення пенсії 2011 року) - членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 Закону України «Про прокуратуру» , прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» - обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»- призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отриманих працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Положення цієї статті поширюється також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково - навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбачених даною статтею.

В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни. Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ від 08.07.2011 до вказаної статті внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст. 50-1 Закону №1789, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону №3668-УІ змін не зазнали.

Таким чином внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Останнє підвищення заробітної плати працівників прокуратури відбулося згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», а відтак з прийняттям вказаної постанови КМУ у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Таким чином, при перерахунку позивачу пенсії підлягає застосуванню положення ст. 50-1 в редакції Закону України «Про прокуратуру», чинній на час призначення пенсії. Встановлені Законом України "Про прокуратуру», в редакції від 12.07.2001 р., положення щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи, поширення їх на пенсіонерів із числа працівнків прокуратури, незалежно від часу виходу їх на пенсію, повністю залишені в ст.86 Закону України "Про прокуратуру" в новій редакції від 28.12.2014 р. №76-IIIV., тому відмова відповідача є протиправною.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі N 21-348а13 (Постанова N 21-348а13).

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а тим більше відсутністю механізму, який не спромігся виробити Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлено законами України (в тому числі Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

З урахуванням викладеного, суд визнає протиправним рішення відповідача та вважає за необхідне зобов'язати його провести позивачці перерахунок її пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ

-5-

(в редакції, що діяла на час призначення пенсії) на підставі довідки прокуратури Харківської області від 05.02.2016 року №18-53 про заробітну плату годувальника ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), що ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, і, зокрема ст. 6, передбачає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Під іншою ознакою, суд визнає справедливою статисфакцію право позивача перебувати як на роботі, так і на пенсії, або одночасно, оскільки такі права забезпечено їй ст. 43 та ст. 46Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про прокуратуру», Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», ст. ст. 2, 5-9, 11, ч. 2 ст. 71, 159, 160, ч. 3 ст. 161 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного Фонду України в Чугуївському районі Харківської області від 22.02.2016 року за №1359-02/23 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника, із-за підвищення заробітної плати відповідної посади працівників прокуратури, відповідно до довідки прокуратури Харківської області від 05.02.2016 року за №18-53.

Зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного Фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 з 01.03.2016 року перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника, на підставі довідки прокуратури Харківської області від 05.02.2016 року за №18-53, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (у редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку відповідної посади працівника прокуратури та здійснити виплати зазначених коштів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Головуюча: