Справа № 820/5542/15
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Київ К/800/1192/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Ліпський Д.В.,

Олексієнко М.М.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, треті особи: ОСОБА_5, Аваков Арсен Борисович, Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Дмитрієв Анатолій Анатолійович про скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії та поновлення на посаді за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, треті особи: ОСОБА_5, Аваков Арсен Борисович, Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Дмитрієв Анатолій Анатолійович, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 536 від 21.04.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області" в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_4, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 173 о/с від 23.04.2015 року про звільнення з посади та зарахування в розпорядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_4, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 23.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 174 о/с від 24.04.2015 року про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_4 /С-615296/, який перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року; поновити полковника міліції ОСОБА_4 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 23.04. 2015 року; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України провести звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_4 /С-615296/, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області на підставі свідоцтва про хворобу № 353 від 22.04.2015 року, виданого військово-лікарською комісією ГУМВС України в Харківській області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, п. 64 "б" (через хворобу); зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_4 щодо її звільнення; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_4 /С-615296/ грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5 380,13 грн., і грошове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5 380,13 грн.; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити полковнику міліції ОСОБА_4 заступнику начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Харківській області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби додатково у сумі 63528,60 грн. (з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2015р., перерахованого з урахуванням премії за квітень у розмірі 5380,13 грн.); стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 21.04.2015 року № 536 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_4, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області.

Скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 23.04.2015 року № 173 о/с про звільнення з посади та зарахування в розпорядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_4, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 23.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114.

Скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 24.04.2015 року № 174 о/с про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 65 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_4 /С-615296/, яка перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року.

Поновлено полковника міліції ОСОБА_4 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 23 квітня 2015 року.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області розглянути рапорт полковника міліції ОСОБА_4 /С-615296/, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області від 22.04.2015 року щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року № 353.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_4 /С-615296/ грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5380,13 грн., грошове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5348,57 грн.

Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з 23.04.2015 року по день поновлення на посаді.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Поставною Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року змінено постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року та викладено абз. 8 резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з 23.04.2015 року по 13.10.2015 року в розмірі 37875 (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят п'ять) грн. 64 коп.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року виправлено описку та арифметичну помилку в постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, а саме: в абзаці 13 сторінки 8 постанови (мотивувальна частина): "Період, за який підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь позивача складає 118 робочих днів (з 23.04.2015 р. по 13.10.2015 р. (дата винесення судового рішення)" цифри і слова "118 робочих днів" замінити на цифри і слова "174 календарних дня"; в абз. 15 стор. 8 постанови від 22 грудня 2015 року (мотивувальна частина): "Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_4 за період з 23.04.2015 р. по 13.10.2015 р. становить 37875,64 грн." цифри "37875,64 грн." замінити на цифри "55 850,52 грн"; в абз. 3 резолютивної частини слова і цифри "в розмірі 37875 (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят п'ять) грн. 64 коп." замінити словами і цифрами "в розмірі 55 850 (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) 64 коп".

Міністерство внутрішніх справ України не погодилось з постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року і звернулось до суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційних скарг без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

З 31.12.1992 року позивач ОСОБА_4 працювала в органах внутрішніх справ на різних посадах, з 02.09.2014 року - на посаді заступника начальника - начальника ВКПС Управління кадрового забезпечення Головного управління у Харківській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2015 р. № 536 на полковника міліції ОСОБА_4, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області - начальника відділу комплектування та проходження служби накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

На підставі зазначеного наказу, наказом ГУ МВС України в Харківській області від 23.04.2015 р. № 173 о/с ОСОБА_4 відповідно до п. 45 "Д" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, у порядку дисциплінарного стягнення звільнено з посади та зараховано у розпорядження ГУ в Харківській області з 23.04.2015 року.

Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 23.04.2015 р. №174 о/с, полковника міліції ОСОБА_4, яка перебувала у розпорядженні ГУ, з 23.04.2015р., з виплатою компенсації за невикористану відпустку з 01.01.2015 року по 23.04.2015 року звільнено через хворобу, згідно п. 65 "Б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, на підставі рапорту ОСОБА_4 від 22.04.2015 року, свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року №353, видане ВЛК ГУ.

Не погоджуючись із вказаними наказами, посилаючись на порушення процедури проведення службового розслідування та звільнення, ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції з яким погодився апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, так як оскаржувані накази ГУ МВС України в Харківській області прийняті необґрунтовано з порушенням процедури, встановленої чинним законодавством України, без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття, в зв'язку з чим звільнення позивача з займаної посади відбулося неправомірно.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Міністром внутрішніх справ України Аваковим А.Б. прийнято наказ про відрядження працівників МВС до ГУМВС України в Харківській області від 18.03.2015 року №365 щодо перевірки організації діяльності щодо кадрового забезпечення в ГУ МВС України в Харківській області, дотримання особовим складом дисципліни та законності.

За результатами зазначеної перевірки Міністром внутрішніх справ України Аваковим А.Б., винесено наказ про призначення і проведення службового розслідування від 24.03.2015 року № 320 з метою перевірки організації діяльності щодо кадрового забезпечення в ГУ МВС України в Харківській області, дотримання особовим складом дисципліни та законності, на підставі наказу МВС України від 18.03.2015 року №365 до вказаного ГУ МВС відряджено комісію Міністерства у складі голови комісії та 3 членів комісії.

Окрім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2015 року № 423, за підписом Міністра внутрішніх справ України Аваковим А.Б. продовжено відрядження зазначеної комісії.

На підставі зазначених наказів комісією у складі голови комісії та 3 членів комісії проведено службове розслідування.

За результатами проведеного розслідування 20.04.2015 року затверджено висновок.

Також під час здійснення зазначеною комісією службового розслідування та винесення відповідачами оскаржуваних наказів позивач знаходилась на лікарняному, а саме: в період з 18.03.2015р. по 19.05.2015р., включно.

Наведені обставини підтверджуються довідками про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу ОВС ВСВВ МВС, листками непрацездатності, які виписані на ОСОБА_4, письмовими поясненнями заступника начальника госпіталю з лікувальної справи ГУ МВС України в Харківській області, а також виписками з медичної амбулаторної картки ОСОБА_4

Також встановлено, що позивач 30.03.2015 року подала рапорт на начальника ГУ МВС України в Харківській області про те, що вона знаходиться на лікарняному.

За змістом статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Правом накладати дисциплінарні стягнення наділені Міністр внутрішніх справ України, прямі начальники в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Згідно частини 5 статті 14 Дисциплінарного статуту, в ході проведення службового розслідування та перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Вказаній нормі кореспондує обов'язок виконавця (голови, членів комісії), як учасника службового розслідування, у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта (п.6.2.2 наказу МВС «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України» № 230 від 12.03.2013)

Таким чином, особа, дії або бездіяльність якої є предметом службового розслідування, має надати відповідні письмові пояснення за фактом порушень, виявлених перевіряючими. За відмови такої особи від пояснень, комісією з проведення службового розслідування (або відповідальною особою) має бути складений в обов'язковому порядку Акт. Згідно п.6.2.2 вказаної Інструкції № 230 такий Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування. У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта. Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування

Згідно п.п.6.3.6 Інструкції №230, забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, з висновку службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов'язків окремими працівниками УКЗ ГУМВС України в Харківській області від 20 квітня 2015 року встановлено, в тому числі, факти неналежного виконання службових обов'язків полковником міліції ОСОБА_4, заступником начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області, та який став підставою для прийняття оскаржуваних наказів Міністерства внутрішніх справ.

У вказаному висновку зазначено, що опитати ОСОБА_4 з приводу організації роботи кадрового забезпечення та стану справ не вдалось з посиланням на те, що вона у період з 18 по 23 березня 2015 року перебувала на лікуванні у поліклініці ГУМВС, а в період з 24 по 27.03.2015 року - на стаціонарному лікуванні у відомчому госпіталі. Крім того, 28.03.2015 року з метою опитування позивача комісією здійснено виїзд за місцем її проживання, де провела бесіду з жінкою, яка представилась матір'ю ОСОБА_4 та повідомила, що її донька за вказаною адресою не проживає.

Також 27.03.2015 року УКЗ ГУМВС направлено за місцем проживання позивача повідомлення, здійснювались телефонні дзвінки.

Жодних пояснень щодо обставин, які були предметом службової перевірки, ОСОБА_4 не надавалось, комісією зі службового розслідування такі пояснення не відбирались. Акт відмови від надання пояснень не складався. А здійснення телефонного дзвінка на мобільний телефон позивача з метою інформування про необхідність надати пояснення не передбачено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

На підставі встановлених обставин, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів, що вказані дії відповідача є порушенням Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Крім того, встановлено, що комісією з проведення службового розслідування не з'ясовано обставин перебування ОСОБА_4 на лікарняному, про що 30 березня 2015 року позивачем повідомлено начальника ГУМВС України в Харківській області рапортом.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40, частини другої статті 41 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України та ст. 2401 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч.1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21.05.2014 року.

Оскільки, зважаючи на те, що службове розслідування, за результатом якого складено Висновок від 20.04.2015 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4, проведено з порушенням процедури, встановленої чинним законодавством, без дотримання прав позивача то суд касаційної інстацній також погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що наказ Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2015 року №536, наказ ГУМВСУ в Харківській області від 23.04.2015 року №173 о/с прийняті в період перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні всупереч нормам частини другої статті 18 Дисциплінарного статуту та статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Щодо правомірності прийняття наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 174 о/с від 24.04.2015 року про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_4, яка перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року, суди попередніх інстанцій виходили з наступних правових норм.

Відповідно до п. 70 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114 (із змінами у цей пункт, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 1137 від 05.12.2012 р. і № 186 від 18.06.2014 року) звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку до полковника міліції включно провадиться начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ.

Так, у випадку звільнення полковника міліції з розпорядження ГУМВС України в Харківській області правом проведення такого звільнення наділений начальник ГУМВС України в Харківській області.

Згідно п. 13 ст. 11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 383/2011, переліком № 2 посад керівного складу МВС України, на які працівники призначаються і з яких звільняються наказами Міністра внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України № 378 від 30.06.2011 року "Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового, начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ", правом призначати на посади та звільняти з посад начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях має право тільки Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до вказаних нормативних актів такі призначення проводяться на підставі наказів (не доручень чи розпоряджень).

Виходячи з наведеного, правом призначити начальника ГУМВС України в Харківській області чи т.в.о. начальника ГУМВС України в Харківській області наділений тільки Міністр внутрішніх справ України. Після звільнення, ОСОБА_5, який підписав наказ про звільнення позивача, діяв як т.в.о. начальника ГУМВС України в Харківській області на підставі доручення начальника ГУМВС України в Харківській області Дмитрієва А.А. від 23.04.2015 року. Таким чином, ОСОБА_5 був призначений т.в.о. начальника ГУМВС України в Харківській області некомпетентною особою і не наказом, а дорученням.

Отже, ОСОБА_5 не мав право підписувати наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ, так як постійно займав посаду не начальника, а заступника начальника ГУМВС України в Харківській області.

Згідно з Переліком № 2 посад керівного складу МВС України, на які працівники призначаються і з яких звільняються наказами Міністра внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України № 378 від 30.06.2011 року "Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового, начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ", правом видавати накази про призначення та звільнення начальників управлінь кадрового забезпечення ГУМВС України в областях, наділений тільки Міністр внутрішніх справ України.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про протиправність наказу ГУМВСУ в Харківській області № 174 о/с від 24.04.2015 року.

Таким чином, за умови встановлення під час судового розгляду протиправності оскаржуваних наказів МВСУ та ГУМВСУ в Харківській області в частині, яка стосується звільнення позивача, судами попередніх інстанцій обґрунтовано з посиланням на п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, зроблено висновок про поновлення ОСОБА_4 на попередній посаді.

Зі змісту пункту 4.3 Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу апарату ГУМВС України в Харківській області, затвердженого наказом ГУМВС України в Харківській області № 96 від 28.01.2015 року вбачається, що зменшення розміру премії особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ визначається в наказі у випадку, якщо такі особи не забезпечили своєчасного виконання покладених на них обов'язків, не виконали хоча б один з показників преміювання або допустили порушення трудової дисципліни.

Зміст такого наказу має включати в себе перелік виявлених фактів невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків особою РНС, як таких, що і слугують підставою для зменшення чи позбавлення розміру премії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 під час проходження служби на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області отримувала грошове забезпечення, яке складалося з: посадового окладу у розмірі 1 407, 00 грн.; окладу за спеціальне звання у розмірі 135,00 грн.; надбавки за вислугу років у розмірі 539,70 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 140,70 грн.; надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 2 081, 70 грн., (загальна сума цих виплат - 4 304,10 грн.), а також премії у процентах від вказаної загальної суми.

Премія, яка була нарахована позивачу у березні 2015 року за лютий 2015 року, складала 125%, а саме в розмірі 5 380,13 грн. (5 380,13 грн. х 125 %), а загальне грошове забезпечення в розмірі 9 684,23 грн. (4 304,10 грн. + 5 380,13 грн.), що підтверджується довідкою від 25.05.2015 року № 220 про грошове забезпечення ОСОБА_4, полковника міліції за жовтень 2014 року - травень 2015 р., виданою управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області.

Відповідно до наказу ГУМВС в Харківській області від 31.03.2015 року № 399 про преміювання у квітні за березень 2015 року визначено премію за березень 2015 року - 0%. Відповідно, грошове забезпечення за березень 2015 року позивачу було нараховано без урахування премії у розмірі 5 380,13 грн.

Наказом ГУМВС в Харківській області від 30.04.2015 року №550 про преміювання у травні за квітень 2015 року позивачу визначено премію за квітень 2015 року в розмірі 1% та грошове забезпечення за квітень 2015 року позивачу було нараховане з урахуванням такої премії, що склала 31,56 грн. в розмірі 5348, 47 грн. (5380,13 грн. - 31,56 грн.), що також підтверджено зазначеною довідкою від 25.05.2015р. № 220.

Отже, позивачу було за квітень 2015 року не виплачено в належному розмірі премія 5348,47 грн. (5 380,13 грн. - 31,56 грн.).

Крім того, всупереч ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем не надано доказів повідомлення ОСОБА_4 про накази від 31.03.2015 року № 399 та від 30.04.2015 року №550.

Відповідно до п.п. 4.5. ст. 4 Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу апарату ГУМВС України в Харківській області, затвердженого наказом ГУМВС в Харківській області від 28.01.2015 року № 96, якщо в наказі про накладання дисциплінарного стягнення не вказано відомості зменшення розміру премії на відповідний відсоток чи позбавлення її у повному розмірі, у такому випадку преміювання проводиться у повному обсязі.

Відповідно до п.п. 3.2.1. п. 3.2. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007року, особам рядового і начальницького складу, що звільнені від служби через хворобу на підставі листків непрацездатності або перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, але не більш ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

З огляду на те, що в наказі МВС України від 21.04.2015 р. № 536 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення відомості про зменшення розміру премії на відповідний відсоток чи позбавлена у повному розмірі не вказані, а також той факт, що з в період з 18.03.2015 року по 19.05.2015 року позивач знаходилася на лікарняному, що підтверджується відповідними довідками про тимчасову непрацездатність та листками непрацездатності, колегія суддів дійшла висновку про задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_4 грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5380,13 грн., грошове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5348,57 грн.

Отже, розрахунок суми грошового забезпечення, належного позивачу до виплати за березень та квітень 2015 року, здійснений судами вірно, а розмір премії, врахований у складі грошового забезпечення за березень та квітень 2015 року, обчислений з дотриманням вимог Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу апарату ГУМВС України в Харківській області, затвердженого наказом ГУМВС України в Харківській області № 96 від 28.01.2015 року.

Щодо позовних вимог про зобов'язання МВС України провести звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_4, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області на підставі свідоцтва про хворобу № 353 від 22.04.2015 року, виданого військово-лікарською комісією ГУМВС України в Харківській області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, п. 64 "б" (через хворобу), суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Судами встановлено, що позивачем, до винесення наказу ГУ МВС України в Харківській області № 173 о/с від 23.04.2015 року про звільнення з посади та зарахування в розпорядження ГУ МВС України в Харківській області було подано рапорт від 30.03.2015 року, в якому повідомлено про наявність бажання позивача звільнитися її за станом здоров'я.

Також встановлено, що позивачем подано рапорт від 22.04.2015 року, в якому позивач просить звільнити її з органів внутрішніх справ України через хворобу, з 22.04.2015 року, на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року №353, видане ВЛК ГУ, яке подано з попереднім рапортом, що не зареєстрований в канцелярії ГУ.

Тобто, для належного захисту прав позивача, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд першої інстанції з яким погодився апеляційний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку, що необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області розглянути рапорт полковника міліції ОСОБА_4, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області від 22.04.2015 року щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року № 353, як заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області.

Змінюючи рішення суду першої інстанцій в частині стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції з урахуванням ухвали про виправлення описки стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь позивача за 174 календарних дня за період з 23.04.2015 р. по 13.10.2015 р. в розмірі 55 850, 64 грн.

Зазначив, що суд першої інстанції, не вказав їх розмір в резолютивній частині постанови, що може ускладнити виконання останньої.

У відповідності до положень ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.05.2013 року № 7 задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Так, середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції також погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо розміру та періоду стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

Д.В. Ліпський

М.М. Олексієнко