Справа № 2-а/2506/8264/11
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2016-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/2506/8264/11
Провадження № 6-а/750/26/16
У Х В А Л А

02 липня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Карапута Л.В.

секретаря Руденок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова № 2-а/2506/8264/11 від 31.07.2013 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

12.05.2016 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, в якому просить змінити спосіб і порядок виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова № 2-а/2506/8264/11 від 31.07.2013 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії в частині: «зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в редакції Закону України від 04 квітня 2006 року № 3591- IV) з 26.12.2010 року та виплатити суми недоотриманої пенсії з цього часу» просив встановити в цій частині такий спосіб виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова № 2-а/2506/8264/11 від 31.07.2013 року: стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_2 нараховану різницю у пенсії відповідно до частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в редакції Закону України від 04 квітня 2006 року № 3591- IV) з 26.12.2010 року в розмірі 29363 грн. 79 коп.

Державний виконавець мотивує своє подання тим, що виплата не здійснена, а визначена тільки грошова сума для виплати в розмірі 28831 грн. 04 коп., проте відповідні грошові кошти позивачу не виплачені.

В судове засідання стягувач не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, в поданному до суду поданні просив провести розгляд справи без його участі.

Представник боржника в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення та просив провести розглчд справи без участі представника.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, справа розглянута без застосування технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області знаходиться виконавчий лист Деснянського районного суду м. Чернігова № 2-а/2506/8264/11 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в редакції Закону України від 04 квітня 2006 року № 3591- IV) з 26.12.2010 року та виплатити суми недоотриманої пенсії з цього часу.

16.09.2013 року державним виконавцем на підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам до відома та виконання.

Згідно листа № 718/03 від 28.04.2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило про часткове виконання рішення суду щодо здійснення перерахунку, згідно якого стягувачу належить до виплати 29363,79 грн.

Виходячи із змісту подання державний виконавець просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Статтею 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Разом з тим, державним виконавцем не надано суду доказів щодо неможливості виконання судового рішення та не надано доказів вжиття всіх заходів по його виконанню.

З матеріалів подання вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Також суд бере до уваги те, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Основні заходи примусового виконання рішень наведені у статті 32 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, до таких відносяться: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; інші заходи, передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судових рішень, суд вправі змінити встановлені ним або законом способи і порядок на інші, передбачені законодавством. Проте, суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права, його дії щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання повинні бути спрямовані лише на забезпечення виконання резолютивної частини рішення, відповідати його меті, не спотворювати його змісту.

Таким чином, зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання боржника здійснити перерахунок із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-394а14), яка згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для суддів при прийнятті рішень в подібних справах.

Розглянувши подане подання, суд приходить до висновку про відсутність виняткових підстав для зміни та встановлення способу виконання рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 263 КАС України, суд,

у х в а л и в :

у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про заміну способу та порядку виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова № 2-а/2506/8264/11 від 31.07.2013 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В. Карапута