Справа № 804/14921/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2016 рокусправа № 804/14921/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Панченко О.М. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: Гажали Андрія Вікторовича,

представника відповідача: Алябєвої Яніни Сергіївни,

представників третьої особи без самостійних вимог (Фермерського господарства "Федорик"): Горенич Тетяни Іванівни, Хамрик Оксани Іванівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фермерського господарства "Федорик" та Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Алябєвої Яніни Сергіївни

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Олімпекс - Агро" до Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Алябєвої Яніни Сергіївни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Фермерського господарства "Федорик", ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ Агрофірма "Олімпекс - Агро" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Алябєвої Яніни Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішення, зазначивши третіми особами без самостійних вимог: Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Фермерського господарства "Федорик", ОСОБА_5.

В обґрунтування позову зазначено, що 13.06.2005 між ТОВ Агрофірмою "Олімпекс - Агро" та ОСОБА_5 укладений договір оренди земельної ділянки, площею 6,36 га, кадастровий номер НОМЕР_1. До закінчення терміну дії означеного договору, між сторонами укладена додаткова угода від 14.08.2008, якою продовжено дію означеного договору до 31.12.2015, державна реєстрація вказаної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки проведена 08.02.2010 за № 04-10-126-00342. Проте, в період дії вказаного договору, орендодавець - ОСОБА_5 уклав договір оренди вказаної земельної ділянки з Фермерським господарством "Федорик". Зазначений договір зареєстрований 17.06.2015 державним реєстратором - приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Алябєвою Яніною Сергіївною, про що останньою прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22164435, номер запису в реєстрі № 10079924. Вважає, що нотаріусом, як державним реєстратором, під час проведення державної реєстрації договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_5 та ФГ "Федорик", не перевірено відповідність заявлених прав на реєстрацію такого договору вимогам чинного законодавства, а також не встановив наявність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на земельну ділянку, кадастровий номер № НОМЕР_1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора - приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Алябєвої Яніни Сергіївни, індексний номер 22164435 від 17.06.2015 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного між Фермерським господарством "Федорик" та ОСОБА_5, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію іншого речового права № 10079924.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що у державного реєстратора при здійсненні державної реєстрації речового права повинні були виникнути сумніви щодо відсутності зареєстрованих прав інших осіб на зазначену земельну ділянку. Вважає, що Витяг з державного земельного кадастру наданий для державної реєстрації є недостатнім для підтвердження правомірності дій державного реєстратора (нотаріуса), оскільки зазначений Витяг містить суперечності, а саме в ньому зазначено строк дії договору 5 років, натомість необхідно було зазначити дату припинення дії договору оренди.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Державним реєстратором - Приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Алябєвою Я.С.) та третьою особою (Фермерським господарством "Федорик",) подано апеляційні скарги, згідно яких просять скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач (Державний реєстратор - Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Алябєвої Яніни Сергіївни) вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що неправомірних дій нотаріус як державний реєстратор не вчинював, керувався нормами закону, та здійснив реєстрацію згідно аналізу наданий до реєстрації документів. Зазначає, що здійснена перевірка відомостей не тільки в Державному земельному кадастрі, а й відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та державного реєстру іпотек.

Третя особа без самостійних вимог (Фермерське господарство "Федорик",) вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд першої інстанції не вказав яку саме норму закону було порушено нотаріусом як державним реєстратором та ґрунтуючись на якій нормі державний реєстратор мав право відмовити у вчиненні реєстраційної дії. Також зазначає, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними, отже державний реєстратор не міг піддавати сумніву офіційні дані.

У судовому засіданні представники третьої особи без самостійних вимог Фермерського господарства "Федорик" та відповідач (нотаріус) підтримали доводи своїх апеляційних скарг, просили апеляційні скарги задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.06.2005 між ТОВ Агрофірмою "Олімпекс - Агро" та ОСОБА_5 укладений договір оренди земельної ділянки, площею 6,36 га, кадастровий номер НОМЕР_1. До закінчення терміну дії означеного договору, між сторонами укладена додаткова угода від 14.08.2008, якою продовжено дію означеного договору до 31.12.2015, державна реєстрація вказаної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки проведена 08.02.2010 за № 04-10-126-00342.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи містять копію додаткової угоди від 14.08.2008 року до договору оренди земельної ділянки від 23.12.2005 року, в якій зазначено строк дії договору до 31.12.2015 року. Дану додаткову угоду зареєстровано в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис: «грудня 2009 року», який виправлено на « 08.02.2010» за № (номер вказано не чітко) (а.с. 11).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що виправлення в даті та в номері реєстрації даної додаткової угоди не застережені підписом відповідної посадової особи, що не дає можливості для встановлення правильної дати та номеру реєстрації додаткової угоди на підставі цього документу.

З 01.01.2013 реєстрація користування земельною ділянкою проводиться державним реєстратором відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-17 (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1952). Згідно ч.1 ст.2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 зазначеного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону.

Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону (ч.2 ст.4 Закону № 1952).

В абз.2 ч.1 ст.9 Закону № 1952 зазначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу 4 частини 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «державна реєстрація речових прав, похідних від права власності, на земельні ділянки сільськогосподарського призначення може здійснюватися нотаріусом незалежно від нотаріального посвідчення договору, на підставі якого виникає таке право»

Частина 1 ст.19 Закону № 1952 визначає, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема договорів, укладених у порядку, встановленому законом; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

З положень ст.16 Закону № 1952 вбачається, що державна реєстрація прав відбувається на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом, поданої разом з оригіналами документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копій, засвідчених в установленому порядку.

Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

- приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав (п.п.1, 2 ч.2 ст.9 Закону № 1952).

В свою чергу, у ч.1 ст.26 Закону № 1952 передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Стаття 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює виключний перелік підстав для відмови в проведенні державної реєстрації заявленого права, який не може бути поширений державним реєстратором на власний розсуд. Відмова в проведенні реєстрації з підстав, не передбачених ст. 24 заборонена.

Таким чином, вчиняючи реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав, похідних від права власності, на земельні ділянки, нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, здійснював повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та вчиняв дії у відповідності з Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 зі змінами та доповненнями.

Виходячи з приписів закону, держреєстратор перед прийняттям рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень має обов'язок встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, і у разі встановлення невідповідностей винести рішення про відмову в державній реєстрації.

Порядок здійснення державної реєстрації договорів оренди землі у 2010 році був регламентований Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом ДЕРЖКОМЗЕМУ України від 02.07.2003 року №174 та зареєстрований Міністерством юстиції України 25.07.2003 року за №641/7962 (надалі - Порядок).

Відповідно до п.1.2 Порядку встановлено, що автоматизована система державного земельного кадастру (далі - АС ДЗК) - інформаційна система, що містить відомості про правовий режим земель, державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрове зонування, кадастрові зйомки, бонітування ґрунтів, економічну оцінку земель, грошову оцінку земельних ділянок, облік кількості та якості земель.

Відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр», який набрав чинності з 01.01.2013 року та постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення земельного кадастру» із законодавства був видалений термін Автоматизована система ДЗК, а замість нього введений термін «Державний земельний кадастр».

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Стаття 20 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлює статус відомостей Державного земельного кадастру: Відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Отже, відомості Державного земельного кадастру є офіційними, такі відомості вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому відомості Державного земельного кадастру не могли викликати сумнів у державного реєстратора у їх достовірності та стати підставою для відмови у державній реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих доказів відповідачем, 17.06.2015 року до приватного нотаріуса, як державного реєстратора, Фермерським господарством «Федорик» було подано заяву про вчинення реєстраційних дій з державної реєстрації права оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі укладеного між ФГ «Федорик» та ОСОБА_5 договору оренди земельної ділянки за № 223 від 09.06.2015 р. Крім того, заявником було надано, отриманий в Управлінні Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-015, сформований 11.06.2015 р. (а.с 56)

У даному Витязі зазначено всі необхідні відомості про земельну ділянку та колишнього орендаря (позивача у справі) станом на 11.06.2015 р., а саме:

- дана земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі державного акту від 17.12.2001 р. НОМЕР_3;

- орган державної реєстрації земельної ділянки - Новомосковський районний відділ ДП ДРФ Центру ДЗК. Дата державної реєстрації земельної ділянки - 08.02.2010 р.;

- відомості щодо орендаря - ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» (позивач у справі) в розділі «Відомості про оренду, суборенду», а саме:

дата реєстрації речового права ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» - 08.02.2010 р.;

строк дії речового права 5 років.

Оскільки дата реєстрації речового права - договору оренди Товариства Агрофірма «Олімпекс-Агро» зазначена - 08.02.2010 р., а строк дії речового права - 5 років, то цілком логічно, що строк дії (закінчення дії) речового права спливає через 5 років, а саме 09.02.2015 року. Отже, Відповідач правомірно зареєстрував дію нового речового права 17.06.2015 р.

В своїй постанові суд першої інстанції вказує, що оцінює критично «посилання відповідача на Витяг з ДЗК про земельну ділянку від 11.06.2015 № НВ-015, який був поданий для державної реєстрації договору оренди землі, укладеного між громадянином ОСОБА_5 та ФГ «Федорик», оскільки вважає його недостатнім для підтвердження правомірності дій та рішення Державного реєстратора». Також суд першої інстанції зазначає, що «при дослідженні вказаного витягу встановлено, що він містить ряд суперечностей, а саме: у графі «дата державної реєстрації земельної ділянки» вказано «08.02.2010», у графі «дата державної реєстрації речового права» зазначено « 08.02.2010» у графі «строк дії речового права» вказано « 5 років».

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з даним висновком. Так, відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Слід зазначити, що Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру, який є офіційним, зазначено «дата державної реєстрації земельної ділянки 08.02.2010», «дата державної реєстрації речового права 08.02.2010» та «строк дії речового права - 5 років». Отже, у державного реєстратора не було підстав не довіряти даним Державного земельного кадастру або піддавати сумніву офіційні відомості Державного земельного кадастру. При цьому, повний пакет документів, необхідний для здійснення реєстрації речового права державному реєстратору було надано. Водночас, у документах, поданих державному реєстратору, не містилася інформація, яка могла стати перешкодою для державної реєстрації права оренди. З огляду на це, а також законодавчу заборону відмовляти в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених ст. 24 Закону, державний реєстратор (нотаріус) правомірно вчинив дію по реєстрації відповідного права.

Крім того, слід взяти до уваги, що Товариство Агрофірма "Олімпекс - Агро" не оскаржував дії суб'єкта владних повноважень щодо зазначення в Витязі строку дії договору 5 років, державна реєстрація вказаної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки проведена 08.02.2010 за № 04-10-126-00342, отже, Товариство Агрофірма "Олімпекс - Агро" погодилося з зазначеними в Витязі даними. У разі, якщо Товариство Агрофірма "Олімпекс - Агро" вважає, що його цивільне право на оренду земельної ділянки порушено, він не позбавлений можливості на звернення до суду для захисту його права в порядку ГПУ чи ЦПК.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що державна реєстрація оренди земельної ділянки вчинена державним реєстратором за наявності подання третьою особою вичерпного пакету документів, необхідних для здійснення державної реєстрації, за відсутності обставин, з якими Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» пов'язує наявність підстав для відмови у державній реєстрації, а також за результатами перевірки поданих третьою особою документів, у тому числі, щодо наявності чи відсутності відомостей про інших користувачів земельних ділянок, право оренди або ж договір оренди яких були б зареєстровані, - державний реєстратор вчинив правильні дії щодо реєстрації відповідного речового права. Отже в задоволенні прозову слід відмовити.

Оскільки суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини, що мають значення для справи, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись п. 3 ч.1. ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фермерського господарства "Федорик" та Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Алябєвої Яніни Сергіївни - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року - скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: Л.П. Туркіна