Справа № 804/4021/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/4021/13-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді – Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі № 804/4021/13-а за позовом ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» до Ууправління Пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі Дніпропетровської області про скасування рішень, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» звернулося в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі Дніпропетровської області, в якому просило визнати незаконними та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Синельниковому та Синельниківському районі Дніпропетровської області «Про застосування фінансових санкцій та застосування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду» за № № 674, 675, 676, 677, 678, 679, 680, 681, 682, 683, 684, 685, 686, 687, 688, 689, 690, 691, 692, 693, 694, 695, 696, 697, 698, 699,700, 701, 702, 703 від 05.12.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно прийняті спірні рішення про застосування до позивача фінансових санкцій та пені від 05.12.2012 року на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, оскільки на час прийняття цих рішень зазначена норма закону втратила чинність.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі Дніпропетровської області «Про застосування фінансових санкцій та застосування пені за несплату неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків . у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду» за № № 674, 675, 676, 677, 678, 679, 680, 681, 682, 683, 684, 685, 686, 687, 688, 689, 690, 691, 692, 693, 694, 695, 696, 697, 698, 699,700, 701, 702, 703 від 05.12.2012 року

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями Управління Пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі Дніпропетровської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем були отримані рішення № № 674, 675, 676, 677, 678, 679, 680, 681, 682, 683, 684, 685, 686, 687, 688, 689, 690, 691, 692, 693, 694, 695, 696, 697, 698, 699, 700, 701, 702, 703 від 05.12.2012 року Управління Пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі Дніпропетровської області «Про застосування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду» прийняті на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» усього на суму 6 527 грн. 83 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-УІ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Відповідно до пп. й) п. 12 ч. 11 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI, (який набрав чинності 01.01.2011 року, у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключено частини першу - дев'яту статті 106.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що рішення за № № 674, 675, 676, 677, 678, 679, 680, 681, 682, 683, 684, 685, 686, 687, 688, 689, 690, 691, 692, 693, 694, 695, 696, 697, 698, 699, 700, 701, 702, 703 про застосування фінансових санкцій були прийняті 05.12.2012р. тобто, в той час коли п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втратив чинність у зв'язку із набранням чинності Закону України № 2464 від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності з 1 січня 2011 року, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/ або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи зазначені норми, органи Пенсійного фонду мають право виключно стягувати ті недоїмки, штрафи та пені, які не тільки виникли, але й були нараховані та/або не сплачені до 01.01.2011 року. Механізм стягнення цих сум відповідає змісту ст.106 Закону України «про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та застосовується з посиланням на пункт 7 Перехідних положень Закону України № 2464 від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиною внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що з 01.01.2011 року органи Пенсійного фонду за порушення вчинені до 01.01.2011р. не мають права, нараховувати штрафні санкції та пеню, визначені ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки передбачені відповідними нормами склади правопорушень та санкції втратили чинність та їх застосування з 01.01.2011 року суперечить ст. 58 Конституції України.

При цьому відповідачем протиправно винесені рішення № № 674, 675, 676, 677, 678, 679, 680, 681, 682, 683, 684, 685, 686, 687, 688, 689, 690, 691, 692, 693, 694, 695, 696, 697, 698, 699,700, 701, 702, 703 від 05.12.2012р. про застосування до позивача фінансових санкцій за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-УІ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки зазначена норма Закону втратила чинність з 1 січня 2011 року згідно із Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI та не діяла на дату прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із вимогами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності з 1 січня 2011 року, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Оскільки відповідачем прийнято рішення про застосування до позивача фінансових санкцій та пені від 05.12.2012 року на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, а повноваження щодо застосування фінансових санкцій з цієї підстави з 01.01.2011 року втратило чинність, відповідач при прийнятті спірних рішень діяв не у спосіб, передбачений п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення судами першої та апеляційної інстанцій, не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі Дніпропетровської області відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі № 804/4021/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 – 239-1 КАС України.