Справа № 369/2807/16-а
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/2807/16-а
Провадження № 2-а/369/201/16
ПОСТАНОВА

іменем України

07.06.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Свої вимоги мотивував тим, що 17 листопада 2015 року він звернувсь з запитом та просив надати інформацію про наявність вільних земельних ділянок в межах с. Крюківщина, ненаданих в користування, що можуть бути використані під забудову та отримані у власність. Ним була отримана відповідь, яка фактично є відмовою в наданні такої інформації. Вважає дану відмову протиправною, прийнятою з порушенням чинного законодавства. Порушено його право на доступ до публічної інформації.

Тому просив суд визнати противоправними дії Крюківщинської сільської ради з ненадання інформації про вільні земельні ділянки у межах с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; та нанесення відповідних даних на графічні матеріали (для подальшого долучення цих матеріалів до клопотання з ціллю реалізації норми частини шостої статті 118 Земельного кодексу України); зобов'язати Крюківщинську сільську раду надати ОСОБА_1 інформацію про вільні земельні ділянки у межах с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне втримання у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд та нанести відповідні дані на графічні матеріали (для подальшого долучення цих матеріалів до клопотання з ціллю реалізації норми частини шостої статті 118 Земельного кодексу України); судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивачка не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зважаючи на стан її здоров'я.

У судове засідання представник Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Подав суду письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розгляді справи судом встановлено, що 17листопада 2015 року ОСОБА_1 направив запит на отримання публічної інформації

У запиті ОСОБА_1 просив надати інформацію про вільні земельні ділянки у межах с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд); нанести відповідні дані на графічні матеріали (для подальшого долучення цих матеріалів до клопотання з ціллю реалізації норми частини шостої статті 118 Земельного кодексу України). До вказаного запиту було додано інформацію з публічної кадастрової карти України із виділенням територій у межах с. Крюківщина, які потенційно цікавими для позивача.

У відповідь на даний запит Крюківщинською сільською радою було направлено на адресу позивача листа за №1057 від 11 грудня 2015 року з роз'ясненням, що в сільській раді відсутня відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, на яких позначаються вільні земельні ділянки не наданих в користування в межах с. Крюківщина, що можуть бути використані під забудову і, які можуть бути використані для реалізації права громадян на безоплатне отримання їх у власність.

Не погоджуючись з вищезазначеними діями суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону визначено гарантії доступу до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону - доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно до ст. 19 Закону - запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту у письмовій формі.

Статтею 22 Закону визначено право розпорядника інформації відмови в задоволенні запиту. Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» № 2297-VI від 01 червня 2010 року - персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Частина 2 ст. 5 Закону передбачає, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України - не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року у справі № 2-рп/2012 за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень ч. ч. 1, 2 ст. 32, ч. ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України встановлено, що лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. При цьому інформацією про фізичну особу є відомості чи сукупність відомостей про таку особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ч. 1 ст. 11 Закону № 2657). За порядком доступу інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом (ч. 1 ст. 20 Закону № 2657).

Відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Також, як висновок в аспекті конституційного подання положення ч. 1, 2 ст. 32, ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України, Конституційний Суд України зазначив, що збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Крім того, ст. 7 Закону встановлено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у разі відсутності витребовуваної інформації в раді, відповідач має враховувати положення ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Тому обґрунтованою є позовна вимога щодо визнання протиправними дій сільської ради щодо неповноти наданої відповіді. З огляду на викладене, оскільки суд не може заміняти інші органи та установи, для визначення питання щодо наявності в раді витребовуваної інформації та можливість направлення запиту до іншого органу, хто володіє такою інформацією, тому суд задовольняє вимоги частково зобов'язує відповідача повторно розглянути запит на отримання публічної інформації від 17 листопада 2015 року. Також суд вважає вимогу про зобов'язання надати вказану інформацію є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За ст. 87 КАС України до судових витрат відноситься сплата судового збору, витрати, пов'язані з прибуттям до суду, витрати на правову допомогу.

При зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1102.40 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., враховуючи вимоги Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", що підлягає стягненню з місцевого бюджету відповідно до задоволених вимог в розмірі 2000 грн..

Керуючись ст.ст.158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати противоправними дії Крюківщинської сільської ради щодо неповноти надання інформації по запиту від 17 листопада 2016 року.

Зобов'язати Крюківщинську сільську раду розглянути повторно запит на інформацію від 17 листопада 2016 року та надати ОСОБА_1 відповідь на запит, у порядку та строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

У задоволенні решти позовних відмовити.

Стягнути з бюджету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2000грн. (дві тисячі грн.).

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя