Справа № 545/1627/16-а
Суддя: Потетій А. Г.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/1627/16-а
Провадження № 2-а/545/22/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Потетій А.Г.

при секретарі Задорожна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення України в Полтавському районі, про скасуваня постанови державного виконавця № 48057960 від 31.08.2015 року про закінчення виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення України в Полтавському районі, про скасуваня постанови державного виконавця № 48057960 від 31.08.2015 року про закінчення виконавчого провадження. Позовні вимоги аргументував тим, що він є стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 48057960.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.06.2011р., по справі № 2а-35/2011, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області провести нарахування ОСОБА_1 щомісячної допомоги на дитину шкільного віку, батько якої віднесений до 1 категорії постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до п. 6 ч. 1 сг. ЗО Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції закону від 01.07.1992 року N 2532-ХІ1 в розмірі 50% мінімальної заробітної плати з врахуванням ст. 67 Закону' України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.09.2002р. по 31.12.2005р., з 09.07.2007р. по 31.12.2007р, з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.09р., з 01.01.10р. по 31.12.10 р.

Зобов'язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області провести виплати недоплачених коштів за період з 01.09.2002р. по 31.12.2005р., з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.09р., з 01.01.10р. по 31.12.10р.

22 лютого 2012 року, по справі 1625/2а-35/11, Харківським апеляційним адміністративним судом, рішення суду першої інстанції було скасовано, в частині визнання протиправною бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області, і іншій частині прийнято нову постанову.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважали, що Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області не є належним відповідачем, обов'язок щодо нарахування та вчинення дій щодо виплати щомісячної допомоги на дитину шкільного віку, батько якої віднесений до 1 категорії постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" законодавством держави покладений на Управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання позивача.

26.03.2015року позивач отримав виконавчий лист по справі № 2а-35/2011 і звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

03.04.2015року по справі №2а/-35/11. 6а/545/16/15 Ухвалою Полтавського районного суду заява ОСОБА_1 була задоволена.

05.06.2015року позивач звернувся з заявою до ВПВР ВДВС ГУЮ в Полтавській області де прохав прийняти виконавчий документ до виконання, та відкрити виконавче провадження, надав виконавчий лист та копію рішення суду про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа.

08.07.2015року Головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48057960.

В процесі виконання провадження з'ясувалось, що при оформленні виконавчого листа була допущена помилка, зазначено тільки провести нарахування, провести відповідні виплати нарахованих сум, відсутнє.

31.08.2015року державний виконавець виніс Постанову про закінчення виконавчого провадження, так як, згідно рішення суду, управління зобов'язано тільки здійснити перерахунок, а проводити відповідні виплати не потрібно.

При з'ясуванні причин у Полтавському районному суді, щодо причин зникнення слів «провести відповідні виплати», з'ясувалось, що помилка була здійснена під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

07.09.2015 року позивач звернувся Харківського апеляційного адміністративного суду, за роз'ясненням, що робити в подальшому з таким судовим рішенням.

06.10.2015року суд виніс Ухвалу по справі № 1625/2а-35/11, якою в задоволенні заяви, щодо роз'яснення було відмовлено, при чому суд зазначив:

«Згідно до ч.ч. 1,2 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконані, не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання;

Отже, стаття 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню.

Виходячи із системного тлумачення положень статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зауважує, що роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Згідно вимог статті 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до вимог ст. ст. 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.»

Колегія суддів зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено повноважень суду щодо роз'яснення способу і порядку виконання постанови, оскільки вимогами ст. ст. 170, 263 та 264 КАС України передбачено виключно роз'яснення судом ухваленого ним рішення або зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення або заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Представник відповідача: Відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти позову в якому прохали відмовити в задоволенні позову, та вказали, що у провадженні ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебувало виконавче провадження № 48057960, з виконання виконавчого листа від 26.06.2015 № 2-а-35/11, виданого Полтавським районним судом Полтавської області, про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області провести нарахування ОСОБА_1 щомісячної допомоги на дитину шкільного віку, батько якої віднесений до 1 категорії постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції закону від 01.07.1992 в розмірі 50% мінімальної заробітної плати з врахуванням статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 03.12.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010.

Боржник зобов'язаний виконувати рішення суду у строк для самостійного виконання, наданий постанові про відкриття виконавчого провадження, а не в вимозі державного виконавця, яка вже є наслідком його примусового виконання та надсилається боржнику у разі відсутності у відділі відомостей щодо повного, фактичного виконання рішення суду.

При прийнятті виконавчого документа до виконання, державний виконавець перевіряє його на відповідність вимогам статті 18 Закону, так у виконавчому документі зазначається:

і) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3)повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4)резолютивна частина рішення;

5)дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6)строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону, виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Так, постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 08.07.2015 відкрито виконавче провадження та зобов'язано боржника виконати рішення суду в 7-денний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

На адресу ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшов лист від 26.08.2015 № 06-59/5164, в якому боржником повідомлено про проведення перерахунку щомісячної допомоги на дитину шкільного віку. На підтвердження здійснення нарахування, надано розрахунок від 25.08.2015р.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 11 Закону, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядок встановленому виконавчим документом.

Тобто, державний виконавець, в межах повноважень, здійснює виконання рішення суду у той спосіб який встановлено судом та який відображено в виконавчому листі.

Оскільки рішення суду було фактично виконано боржником у той спосіб, який було визначено судом, державним виконавцем винесено постанову від 31.08.2015 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону, а саме - у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Стосовно твердження позивача про бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо неподання заяви до суду про роз»яснення рішення, вказали на те, що відповідно до статті 34 Закону, у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення місту цього документа. Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції. Вищенаведеною статтею передбачено лише право державного виконавця на звернення до суду із заявою про роз»яснення рішення суду, у той же час аналогічне право надано учасникам виконавчого провадження. Щодо обов»язку звертатись до суду із вище вказаними заявами, то Законом не передбачено такого зобов»язання.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012 у справі № 1625/2а-35/11, колегія суддів постановила:

постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 24.06.2011р. по справі № 1625/2а-35/11 скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації та зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області провести нарахування ОСОБА_2 щомісячної допомоги на дитину шкільного віку, батько якої віднесений до 1 категорії постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції закону від 01.07.1992 року N 2532-ХІІ в розмірі 50% мінімальної заробітної плати з врахуванням ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.09.202р. по 03.12.09р., в цій частині позов залишити без розгляду;

постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2011 року скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області та зобов'язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області провести виплати недоплачених коштів;

в цій частині прийняти нову постанову , якою в позові відмовити; в іншій частині постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2011 року залишити без змін.

Зазначену постанову не було оскаржено в касаційному порядку, та, відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, датою набрання законної сили є 22.02.2012.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки по справі було залишено без задоволення. Так, зазначеною ухвалою встановлено, що заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив винести ухвалу про виправлення помилки, допущеної при оформленні судового рішення від 22.02.2012 і доповнити судове рішення словами «провести відповідні виплати», якщо помилка відсутня - надати роз'яснення про подальші дії. Судом апеляційної інстанції встановлено, що підстави для виправлення описки чи прийняття додаткового судового рішення в розумінні вимог статей 168 та 169 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні. Крім того, суд наголошує, що постанова суду першої інстанції ні в повному обсязі, ні в частині відмови у задоволенні позову не було оскаржено.

За своєю природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження державного виконавця щодо винесення постанов про поновлення виконавчого збору є виключною компетенцією уповноваженого органу, дискреційним повноваженням. Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те. яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. З урахуванням положення частини другої статті 162 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти будь-яке рішення. У постанові Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 у справі № П-278/10, встановлено, що з урахуванням положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавчо віднесені до компетенції цього органу державної влади. Зазначена позиція також викладена в постановах Вищого адміністративного суду від 05.03.2015 (справа № К/800/35996/14), 12.11.2014 (справа № К/800/57908/13), 03.09.2014 (справа № К/9991/62411/12), 09.07.2014 (справа № К/800/24191/14), 23.07.2013 (справа № К/800/24673/13).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання поновити виконавче провадження не підлягають задоволенню, оскільки задоволення таких вимог було б формою безпосереднього втручання в дискреційні повноваження органу державної виконавчої служби та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015 у справі №2а/1570/1125/11 (К/9991/59033/12).

Стосовно вимоги позивача про видачу нового виконавчого листа, вважають, останню такою що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Виконавчий лист видається судом першої інстанції. Якщо за результатами перегляду справи суд апеляційної чи касаційної інстанції залишить прийняте по суті позовних вимог рішення без змін, ухвалить нове судове рішення по суті позовних вимог чи змінить судове рішення, то виконавчий лист видається судом апеляційної чи касаційної інстанції, за умови, що заява особи про видачу виконавчого листа надійшла до моменту повернення адміністративної справи до суду першої інстанції.

У статті 259 вищезазначеного Кодексу передбачено, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неприбуття у судове засідання стягувана і боржника, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Тобто, законодавчо закріплено процедуру видачі виконавчих листів, яка полягає у зверненні особи із заявою до суду після набрання рішенням законної сили. Додатково передбачено процедуру внесення змін до виконавчих листів, яка у свою чергу, здійснюється не шляхом подання скарг на дії органу державної виконавчої служби.

Таким чином, вважають, що дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є правомірними, оскаржувана постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, обгрунтовано та законно. Подання ОСОБА_1 позовної заяви про скасування постанови державного виконавця, є фактично незгодою з винесенням рішення першої інстанції, на підставі якого було видано виконавчий лист. Проте, не можна говорити про порушення державним виконавцем будь- яких прав стягувача у виконавчому провадженні, оскільки державний виконавець розпочинає здійснення функцій покладених на нього Законом, вже після вирішення судом спірних правовідносин та винесення виконавчого документу, а тому не має жодної можливості впливати на рішення суду яке набрало законної сили. Повне або часткове скасування рішення суду можливо лише судом апеляційної або касаційної інстанції, у відповідності до процесуального законодавства. Зі змісту позовних вимог не вбачається в чому саме виявляється бездіяльність державного виконавця, оскільки відповідно до виконавчого листа рішення суду фактично виконано в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи Управління праці та соціального захисту населення України в Полтавському районі не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, поклались на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, є стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 48057960.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.06.2011р., по справі № 2а-35/2011, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області провести нарахування ОСОБА_1 щомісячної допомоги на дитину шкільного віку, батько якої віднесений до 1 категорії постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до п. 6 ч. 1 сг. ЗО Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції закону від 01.07.1992 року N 2532-ХІ1 в розмірі 50% мінімальної заробітної плати з врахуванням ст. 67 Закону' України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.09.2002р. по 31.12.2005р., з 09.07.2007р. по 31.12.2007р, з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.09р., з 01.01.10р. по 31.12.10 р.

Зобов'язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області провести виплати недоплачених коштів за період з 01.09.2002р. по 31.12.2005р., з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.09р., з 01.01.10р. по 31.12.10р.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012 у справі № 1625/2а-35/11 постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 24.06.2011р. по справі № 1625/2а-35/11 скасувано в частині визнання протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації та зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області провести нарахування ОСОБА_2 щомісячної допомоги на дитину шкільного віку, батько якої віднесений до 1 категорії постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції закону від 01.07.1992 року N 2532-ХІІ в розмірі 50% мінімальної заробітної плати з врахуванням ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.09.202р. по 03.12.09р., в цій частині позов залишити без розгляду;

постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2011 року скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області та зобов'язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області провести виплати недоплачених коштів;

в цій частині прийняти нову постанову , якою в позові відмовити; в іншій частині постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2011 року залишити без змін.

Зазначену постанову не було оскаржено в касаційному порядку, та, відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, датою набрання законної сили є 22.02.2012.

26.03.2015року позивач отримав виконавчий лист по справі № 2а-35/2011 і звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

03.04.2015року по справі №2а/-35/11. 6а/545/16/15 Ухвалою Полтавського районного суду заява ОСОБА_1 була задоволена.

05.06.2015року позивач звернувся з заявою до ВПВР ВДВС ГУЮ в Полтавській області де прохав прийняти виконавчий документ до виконання, та відкрити виконавче провадження., надав виконавчий лист та копію рішення суду про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа.

08.07.2015року Головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48057960.

В процесі виконання провадження з'ясувалось, що при оформленні виконавчого листа відповідно до рішення суду було зазначено тільки провести нарахування, провести відповідні виплати нарахованих сум, відсутнє.

31.08.2015року державний виконавець виніс Постанову про закінчення виконавчого провадження, так як, згідно рішення суду, управління зобов'язано тільки здійснити перерахунок, а проводити відповідні виплати не потрібно.

При з'ясуванні причин у Полтавському районному суді, щодо причин зникнення слів «провести відповідні виплати», з'ясувалось, що зобов»язання провести відповідні виплати були виключені Апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 22.02.2012 року.

07.09.2015 року позивач звернувся Харківського апеляційного адміністративного суду, за роз'ясненням, що робити в подальшому з таким судовим рішенням.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки по справі було залишено без задоволення. Так, зазначеною ухвалою встановлено, що заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив винести ухвалу про виправлення помилки, допущеної при оформленні судового рішення від 22.02.2012 і доповнити судове рішення словами «провести відповідні виплати», якщо помилка відсутня - надати роз'яснення про подальші дії. Судом апеляційної інстанції встановлено, що підстави для виправлення описки чи прийняття додаткового судового рішення в розумінні вимог статей 168 та 169 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні. Крім того, суд наголошує, що постанова суду першої інстанції ні в повному обсязі, ні в частині відмови у задоволенні позову не було оскаржено.

Також зазначено, що згідно вимог статті 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до вимог ст. ст. 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Колегія суддів зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено повноважень суду щодо роз'яснення способу і порядку виконання постанови, оскільки вимогами ст. ст. 170, 263 та 264 КАС України передбачено виключно роз'яснення судом ухваленого ним рішення або зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення або заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.»

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 08.07.2015 відкрито виконавче провадження та зобов'язано боржника виконати рішення суду в 7-денний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

На адресу ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшов лист від 26.08.2015 № 06-59/5164, в якому боржником повідомлено про проведення перерахунку щомісячної допомоги на дитину шкільного віку. На підтвердження здійснення нарахування, надано розрахунок від 25.08.2015р.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 11 Закону, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядок встановленому виконавчим документом.

Тобто, державний виконавець, в межах повноважень, здійснює виконання рішення суду у той спосіб який встановлено судом та який відображено в виконавчому листі.

Оскільки рішення суду було фактично виконано боржником у той спосіб, який було визначено судом, державним виконавцем винесено постанову від 31.08.2015 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Отже, суд вважає, що відповідачем правомірно виненсено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду виконано в повному обсязі.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст 49,51,56-59,105,106,170,181,263,264 КАС України, ст.ст. 17, 49 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення України в Полтавському районі, про скасування постанови державного виконавця № 48057960 від 31.08.2015 року про закінчення виконавчого провадження- відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративному суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: А.Г.Потетій