Справа № 809/18/16
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Справа № 876/2102/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в якому просив скасувати податкове повідомлення - рішення № від 28.12.2015 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року позов задоволено, скасовано повідомлення - рішення № від 28.12.2015 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що ДПІ у м. Івано-Франківську проводилась документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхуванням за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2014 р.

В ході проведеної документальної планової виїзної перевірки (акт № 5903/09-15-17-01-09/НОМЕР_2 від 15.12.2015 р.) встановлено порушення: неналежне ведення обліку доходів та витрат, чим порушено п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України, п.6 ст. 128 Господарського Кодексу України; порушення п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку з доходів від підприємницької діяльності в сумі 109548,71 грн. в т.ч.: за 2013р. в сумі 61670,51 грн., за 2014р. в сумі - 47878,20 грн.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу витрат включав суму амортизації основних засобів (перелік основних засобів зазначено на сторінці 4-5 даного акту перевірки) в сумі 644402,80 грн., в т.ч за 2013 р. в сумі 362767.35 грн., за 2014 р. в сумі-644402,80 грн., в т.ч за 2013 р. в сумі 362467,35, за 2014 р. в сумі 281635,45 грн., чим порушив ст. 177 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПКУ об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено пунктом 177.4 ст. 177 ПКУ, який не містить посилань на амортизаційні нарахування.

Пунктом 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Згідно зі ст. 2 цього Закону його дія поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також-на суб'єктів підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Тобто, ведення бухгалтерського обліку складу витрат на придбання основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, для фізичних осіб - підприємців на загальній системі оподаткування законодавством не передбачено.

Будь-які суми витрат фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності - це його власний ризик, а право ведення бухгалтерського обліку підприємця чинним законодавством та нормативно-правовими актами не визначено. Не передбачено також і ведення підприємцем бухгалтерського обліку балансової вартості груп основних фондів.

Тому апелянт вважає, що фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не включає до складу витрат суму амортизації основних засобів та нематеріальних активів.

До складу витрат підприємцем безпідставно включались суми нарахованої амортизації в порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Підприємцем ОСОБА_1 до складу витрат включались : вартість товарно-матеріальних цінностей пов'язаних безпосередньо з одержанням доходів (в т.ч. дизпаливо, масло, олива, запчастини ), виплачена зарплата та нарахування на зарплату, послуги оренди, зв'язку, стоянки, мийки, техобслуговування, зварювальні роботи, митні, брокерські послуги, відрядження, страхування, медичне обслуговування водіїв та ін.

Відповідно до представлених первинних документів та реєстрів витрат за 2013 р. суми витрат без ПДВ складають 3693460,47 грн. в т.ч.: вартість товарно-матеріальних цінностей пов'язаних безпосередньо з одержанням доходів 2909456,52 грн. в т.ч. за дизпаливо 1957393,20 грн., виплачена зарплата та нарахування на зарплату 239636,60 грн., амортизація 362767,35 грн. та відрядні в сумі 181600,0 грн.

Фактично документально підтверджені витрати за 2013 р. складають 3330693,12 грн., оскільки безпідставно включено амортизацію в сумі 362767,35 грн.( І кв. 2013 р.-96144,25 грн., II кв. 2013р.-86529,82 грн., III кв. 2013р.-94785,93 грн., ІV кв. 2013 р.-85307,35 грн.).

Відповідно до представлених первинних документів та реєстрів витрат за 2014р. суми витрат без ПДВ складають 6179423,17 грн. в т.ч.: вартість товарно-матеріальних цінностей пов'язаних безпосередньо з одержанням доходів 5388096,95 грн. в т.ч. за дизпаливо 3711661,0 грн., виплачена зарплата та нарахування на зарплату 148230,77 грн., амортизація 281635,45 грн. та відрядні в сумі 361460,0грн.

Фактично документально підтверджені витрати складають 5897787,72 грн., оскільки безпідставно включено амортизацію в сумі 281635,45 грн. (І кв. 2014р.-76776,60 грн., II кв. 2014р.-69098,95 грн., III кв. 2014р.-71601,35 грн., ІV кв. 2014р.-64158,55 грн.). Отже, перевіркою встановлено: в декларації за 2013р. завищено суму валових витрат на 362767,35 грн.,(включено нараховану амортизацію), чим порушено п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України; в декларації за 2014р. завищено суму валових витрат на 281635,45 грн., (включено нараховану амортизацію), чим порушено п.177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про доходи, з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено, що внаслідок вищевказаних порушень чистий дохід за 2013 р. занижено на 362767,35 грн., за 2014 р. на 281635,45 грн., чим порушено п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Згідно ст.177 Податкового кодексу України за ставкою податку з доходів вказаною в п. 167.1 ст.167 Кодексу проведено розрахунок та донараховано податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2013 р. в сумі 61670,51 грн. та за 2014 р. в сумі 47878,20 грн.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що державною податковою інспекцією у м. Івано - Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. За результатами перевірки складено акт № 5903/09-15-17-01-09/НОМЕР_2 від 15.12.2015 року, в якому посадовими особами ДПІ зафіксовано, що позивачем порушено п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податку з доходів від підприємницької діяльності в сумі 109548, 71 грн., в т.ч за 2013 рік в сумі 61670, 51 грн., за 2014 рік - 47878,20 грн. На підставі даного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2015 року, яким позивачу донараховано податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 164323,07 грн., з яких 109548,71 грн. - за основним платежем та 54774,36 грн. - нарахованими штрафними санкціями.

Також судом з'ясовано, що ОСОБА_1, зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та як платник податку на додану вартість, і ним отримано ліцензію Міністерства транспорту та зв`язку України, Головної державної інспекції на автомобільному транспорті від 29.06.2010 року № 532836, за якою він має право на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт» .

Перевіркою встановлено, що згідно інформації управління державної автомобільної інспекції УМВС у Івано-Франківській області фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є власником транспортних засобів, а саме легкових автомобілів CITROEN Jumhy, 2000 р, НОМЕР_3, MERSEDES BENS 609 D, 1986 р. НОМЕР_4, вантажні автомобілі DAF, TЕ 95, сідловий тягач Е, 2001 р., НОМЕР_5, SCANIA, R 500, сідловий тягач Е, 2007 р. НОМЕР_6, SCANIA, R 420, сідловий тягач Е, 2006 р. НОМЕР_7, SCANIA, R 124, сідловий тягач Е, 2004 р., НОМЕР_8, SCANIA, R 124, сідловий тягач Е, 2004 р., НОМЕР_9, SCANIA, R 114, сідловий тягач Е, 2002 р. НОМЕР_10, SCANIA, R 124, сідловий тягач Е, 2004р. НОМЕР_11, DAF TE 95, сідловий тягач Е, 2001 р., НОМЕР_12, SCANIA, R 164, сідловий тягач Е, 2004 р. НОМЕР_13, ВENALU, TF 34 CI, напівпричіп/цистерна Е, 1997 р., НОМЕР_14, ВENALU, TF 34 CI, напівпричіп/цистерна Е, 1998 р., НОМЕР_15, ВENALU, TF 34 CI напівпричіп/цистерна Е, 1996р., НОМЕР_16, SPITZER, S-27SD-19 КО10, напівпричіп/цистерна Е, 1996 р., НОМЕР_17, SPITZER, S-2400 К, напівпричіп/цистерна Е, 1996 р. НОМЕР_18, BENALU, TF34 C-13A, напівпричіп/цистерна E, 1998 р., НОМЕР_19, GOFA, напівпричіп/цистерна Е, 1992 р. НОМЕР_20, LAG, напівпричіп/цистерна Е, 1991 р., НОМЕР_21, LAG, напівпричіп/цистерна Е, 1995 р. НОМЕР_22, LAG 0-3-39 KLA, напівпричіп/цистерна Е, 1997р. НОМЕР_23, BENALU, TF 34 С1 напівпричіп/цистерна Е,1996р. НОМЕР_24.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що висновки ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області щодо неправомірності включення позивачем до складу валових витрат суму амортизації вищезазначених основних засобів за 2013-2014 роки в загальному розмірі 644402, 80 грн. ґрунтуються на приписах п.177.4 ст.177 ПК України, в наступній редакції:

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; ( п.п.177.4.1.п.177.4 ст.177 ПК України); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; ( п.п. 177.4.2 п.177.2 ст.177 ПК України); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом ( п.п.177.4.3 п.177.4 ст.177 ПК України); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. ( п.п.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до спірних правовідносин не може бути застосований вищевказаний п.177.4 ст.177 ПК України, оскільки останній викладено в зазначеній редакції із змінами внесеними Законом № 71-VIII від 28.12.2014 року, який вступив в дію лише з 01.01.2015 року, суд вірно вважав, що у період 2013-2014 років, за який податковим органом проведено перевірку дана правова норма не була чинною.

Судом правильно вказано, що на час виникнення спірних правовідносин п.177.4 ст.177 ПК України було викладено у наступній редакції: «До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу».

Згідно з п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.п.138.4,138.6-138.9, п.п. 138.10.2-138.10.4 п.п.138.10, 138.11 цієї статті.

Відповідно до п.п.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема це витрати на утримання основних засобів, до яких відноситься їх ремонт і амортизація.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до підставного висновку про задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року по справі № 809/18/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 05.07.2016 року