Справа № 2а-1384/11/2170
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Київ К/800/29820/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Швеця В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Херсона про захист порушеного конституційного права, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 1 червня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив захистити його порушене право, визначене статтями 36, 57 Конституції України, з боку Пенсійного фонду України в особі Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Херсона шляхом заборони примушування брати участь у діяльності неприбуткової самоврядної організації Пенсійний фонд України та скасування вимоги від 28 лютого 2011 року № 668 щодо сплати страхових внесків.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 1 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 1 червня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Херсона подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець, знаходиться на спрощеній системі оподаткування, є платником страхових внесків, зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Херсона.

Відповідач 28 лютого 2011 року на підставі статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) склав вимогу № 668 про сплату боргу в розмірі 1288,80 гривень, яка була надіслана позивачеві.

Страхові внески ОСОБА_4 нараховані за період з липня по грудень 2010 року в сумі 1792,80 гривень, добровільно сплачені ним у розмірі 504 гривні, а заборгованість позивача зі сплати страхових внесків за вказаний період склала 1288,80 гривень, що підтверджується наданими Управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Херсона повідомленнями-розрахунками.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

До членів сімей фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, належать: дружина (чоловік), батьки, діти та інші утриманці, які досягли 15 років, не перебувають у трудових або цивільно-правових відносинах з такою фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, але разом з ним здійснюють підприємницьку діяльність і отримують частину доходу від заняття цією діяльністю.

Пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону № 1058-IV (чинним на час сплати позивачем страхових внесків) визначено, що страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал.

Законом України «Про внесення змін до Законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 8 липня 2010 року № 2461-VI (далі - Закон № 2461-VI) підпункт 4 пункту 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV викладено в такій редакції: «Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески».

До набрання чинності Законом № 2461-VI і відповідно зазначених змін до підпункту 4 пункту 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV діяла редакція підпункту 4 пункту 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, відповідно до якої фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином, згідно з наведеними положеннями Закону № 1058-IV позивач зобов'язаний сплачувати страхові внески до Пенсійного фонду України у загальному порядку, незважаючи на те, що він у спірний період перебував на спрощеній системі оподаткування.

Як встановлено судами, позивач як фізична особа-підприємець, що обрав особливий спосіб оподаткування, в спірний період страхові внески до Пенсійного фонду України сплатив не в повному обсязі.

Згідно частини 3 статті 106 Закону № 1058-ІV територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

За приписами абзаців 5, 6 пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI, який набрав чинності 1 січня 2011 року, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави вважати, що Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Херсона при формуванні вимоги від 28 лютого 2011 року № 668 про сплату боргу діяло правомірно.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 1 червня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Херсона про захист порушеного конституційного права - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.