Справа № 2а-0370/528/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Київ К/800/17058/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2011 року

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2013 року

у справі № 2а/0370/528/11 (№ 49699/11/9104)

за позовом приватного підприємця ОСОБА_1

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 25 січня 2011 року № /2 та № /2.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2011 року позов був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 25 січня 2011 року № /0 про визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 54270,21 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 25 січня 2011 року № /0 в частині про визначення податкового зобов'язання з податку з власників транспортних засобів у розмірі 17248,00 грн..

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2013 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2011 року в частині скасування податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 25 січня 2011 року № /0 про визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб скасовано і прийнято нову постанову, якою у задоволені цих позовних вимог відмовлено. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі Луцька ОДПІ Волинської області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2011 року в частині задоволення позовних вимог та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2013 року в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Луцька ОДПІ провела позапланову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного, інших законодавств та повноти, своєчасності сплати податків та інших обов'язкових платежів при здійснення підприємницької діяльності - суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 11 січня 2008 року по 30 червня 2010 року, за результатами якої був складений акт № 7733/17-2/НОМЕР_1 від 05 листопада 2010 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені: вимоги підпункту «ж» пункту 1.3 статті 1, підпункту «е» підпункту 4.2.9 пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого позивач у 2009 році отримав дохід від реалізації транспортних засобів у розмірі 361801,44 грн., не сплативши при цьому податок з доходів фізичних осіб; вимоги статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів», а саме, позивачем не сплачено податок з власників транспортних засобів.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що згідно відповіді Луцької МРЕВ ВДАІ УМВС у Волинській області, позивачем протягом 2009 року реєструвались та знімались з реєстрації 10 транспортних засобів. Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 такі транспорті засоби були продані ним протягом 2009 року громадянам України як по генеральному дорученню та по довідці-рахунку, кількість проданих транспортних засобів та ціну проданих автомобілів він не пам'ятає. Проте, за результатами зустрічних перевірок станом на 02 листопада 2010 року встановлено, що ОСОБА_1 отримав дохід від реалізації транспортних засобів в загальній сумі 361801,44 грн. Також в акті перевірки встановлено, що позивачем протягом 2009 року проведено першу реєстрацію 9 автотранспортних засобів, в особових справах реєстрації транспортних засобів Луцького ВРЕР УДАІ у Волинській області є квитанції про сплату податку. Згідно виписок Головного управління Державного казначейства у Волинській області встановлено відсутність сплати до бюджету податку з власників транспортних засобів перед проведенням першої реєстрації по 5 транспортним засобам в сумі 89576,00 грн., а саме: MERCEDES-BENZ VITO 12 - 15036,00 грн.; VOLKSWAGEN TRANSPORTER - 17227,00 грн.; VOLKSWAGEN T4 - 24610,00 грн.; RENAULT TRAFIC - 17248,00 грн.; VOLKSWAGEN T4 - 17227,00 грн., сплачено 17227,00 грн. ОСОБА_1 не надано до перевірки належних документів, якими підтверджується сплата такого податку, що також підтверджено в його письмових поясненнях.

25 січня 2011 року Луцька ОДПІ на підставі вказаного акту перевірки прийняла та з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення № 000455170/2, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок з доходу фізичних осіб у розмірі 54270,21 грн., у тому числі: 54270,21 грн. - основним платежем.

25 січня 2011 року Луцька ОДПІ на підставі вказаного акту перевірки прийняла та з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення № 000456170/2, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок з власників транспортних засобів фізичних осіб у розмірі 89576,00 грн. - за основним платежем.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що податковим органом неправомірно нараховано позивачу податок з власників транспортних засобів в розмірі 17248,00 грн., оскільки ОСОБА_1 не є власником автомобіля RENAULT TRAFIC, 2003 року випуску, а тому сплачувати значний податок не був зобов'язаний. Також, суд виходив з того, що податковий орган під час проведення перевірки позивача визначив об'єкт оподаткування податком з доходів фізичних осіб не з ціни, яка зазначена в біржовому контракті купівлі-продажу транспортного засобу, а з інших, ніж звітність або первинні документи, джерел, тоді як відомості ВДАІ про оцінку транспортного засобу є лише підтвердженням певної оціночної вартості того чи іншого транспортного засобу, проте не є доказом придбання чи відчуження такого транспортного засобу його власником саме за ціною, визначеною спеціалістом для проведення державної реєстрації. Відмовляючи в решті позовних вимог, суд виходив з того, що податковим органом доведено належними доказами факт відсутності сплати позивачем податку з власників транспортних засобів в сумі 72328,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 25 січня 2011 року № /0 та відмовляючи в задоволенні позовних вимог цій частині, виходив з того, що ціна, зазначена у біржовому договорі купівлі-продажу автомобіля, не повинна бути нижчою від оціночної вартості такого майна, тоді як під час укладення біржових договорів (угод) купівлі-продажу такі вимоги дотримані не були. В решті суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно абзаців 1, 2 статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

При цьому, під власним транспортним засобом (автомобілем) слід розуміти транспортний засіб (автомобіль), який належить громадянину на підставі права власності.

Абзацом 1 статті 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів обчислюється юридичними особами на підставі звітних даних про кількість транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів станом на 1 січня поточного року. Обчислення податку з власників наземних транспортних засобів провадиться виходячи з об'єму циліндрів або потужності двигуна кожного виду і марки транспортних засобів, а податку з власників водних транспортних засобів - виходячи з довжини транспортного засобу за ставками, зазначеними у статті 3 цього Закону.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, згідно реєстраційної картки АМТ, наданої Луцьким ВРЕР УДАІ у Волинській області, власником автомобіля RENAULT TRAFIC, 2003 року випуску є ОСОБА_2, який проводив першу реєстрацію вказаного автомобіля (арк. справи 55), а тому податковим органом неправомірно було нараховано ОСОБА_1, який не є власником вказаного автомобіля, суму податку з власників транспортних засобів в розмірі 17248,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не містить посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень згідно положень частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення судів попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Луцької ОДПІ Волинської області ДПС підлягає залишенню без задоволення, а постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2013 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна