Справа № 2-а-10687/08/2170
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2010 р.Справа № 2-а-10687/08/2170

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Василенко Г.Ю.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Великоолександрівському районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Великоолександрівському районі Херсонської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2008 р. до суду надійшов позов ОСОБА_1, в якому вона просить поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, стягнути з відповідача на його користь недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 2008 роки в сумі 2733, 30 грн.

Підставою для поновлення строку звернення до суду, позивач вважав рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. про визнання неконституційними окремих норм Державного бюджету України.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2009 року строк звернення поновлено, зобовязано управління Пенсійного фонду України в Великоолександрівському районі Херсонської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період часу з 09.07.2007р.по 31.12.2007р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. за рахунок коштів Державного бюджету України.

В іншій частині в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій постанову суду першої інстанції вважав необґрунтованою, просив її скасувати та прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Підставами для скасування рішення, апелянт вважав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, щодо статусу позивача і його права на отримання на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також, судом першої інстанції правильно застосовані ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою установлений мінімальний розмір пенсії за віком та статті Законів України «Про Державний бюджет України»за 2006-2007 роки, якими встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних вимог позивача за 2006 рік суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позивач не мав правових підстав для нарахування підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитина війни, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється із дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що підставою для поновлення позивачу строку звернення до суду є тривала і послідовна практика Уряду та органів Пенсійного фонду, які недораховували та недоплачували «дітям війни» вищезазначену соціальну допомогу, що створювало у позивача впевненість у відсутності перспектив і механізму захисту прав.

Так, аналіз діяльності органів влади показує, що рішення які ними приймалися у минули роки є аналогічні тим, що приймаються зараз, однак це не стало перешкодою для позивача, для звернення до суду.

Таким чином, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції повинен був з урахуванням річного строку позовної давності для звернення до суду, поновити її право на отримання підвищеної пенсії лише за період з 09.12.2007 року по 31.12.2007 року, а тим більше, що Управління Пенсійного фонду України в Великоолександрівському районі Херсонської області посилається в своїх запереченнях на позов, на застосування приписів ст. ст. 99, 100 КАС України.

Тобто позовні вимоги за 2007 рік підлягають задоволенню з 09.12.2007 року по 31.12.2007 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року №107-VI підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до яких «дітям війни»(крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зміни внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а отже з 22.05.2008 року позивач має право на підвищення пенсії.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних вимог позивача за 2008 рік суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги за 2008 рік підлягають задоволенню з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, судова колегія дійшла висновку, що при визначенні розміру підвищення пенсії позивачу з 09.07.2007 року застосуванню підлягають норми Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

У свою чергу, цим Законом передбачено, що розмір підвищень пенсій має обраховуватися у відсотковому відношенні до мінімального розміру пенсії за віком.

Окрім того колегією суддів враховується, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком.

При цьому, статтею 19 вказаного закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена названим законом, для розрахунку підвищення пенсії позивача як дитині війни.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Управління Пенсійного фонду України в Великоолександрівському районі Херсонської області у своєї апеляційній скарзі посилалося на те, що «поняття мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсії, що призначаються за цим Законом і не стосується дітей війни.

На думку колегії суддів, даний довід не є переконливим, так як чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії, тому не має перешкод для застосування даної величини для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних із мінімальною пенсією за віком.

Також, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги, про відсутність у відповідача коштів на виплату соціальної допомоги, так як відсутність коштів не є підставою для невиконання зобовязань, покладених на відповідача законодавством.

Дана обставина знайшла своє підтвердження в ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка є частиною законодавства України й практики Європейського суду із прав людини, як джерела права.

Посилання апелянта на порушення судом 1 інстанції норм матеріального права через неврахування законодавчої неврегульованості питання щодо механізму виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», колегія суддів вважає хибними з таких підстав.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права й свободи людини й громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини й громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішення адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Частина 2 ст.205 КАС України передбачає, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції, або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, склад колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Великоолександрівському районі Херсонської області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Великоолександрівському районі Херсонської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Великоолександрівському районі Херсонської області про поновлення строку для звернення до адміністративного суду та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги - задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Великоолександрівському районі Херсонської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1, 70 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її проголошення.

доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова