Справа № 175/2918/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Київ К/800/41045/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Стрелець Т.Г.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 подав позов до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Дніпропетровському районі № 22 від 04.06.2015 року; зобов'язати відповідача зарахувати до спеціального стажу, що дає право на пенсії за вислугою років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», період навчання на заочному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого, та призначити йому пенсію відповідно до вказаного Закону з моменту звернення до органів пенсійного фонду, а саме - з 05.02.2014 року, у розмірі 80% місячного заробітку.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2015 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» половину строку навчання на заочному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого; призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року N 1789-XII, в редакції від 02.02.2014 року, у розмірі 80% місячної заробітної плати з 03.02.2014 року, та здійснити виплату належної ОСОБА_3 пенсії з 03.02.2014 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як встановлено, ОСОБА_3 у період з 01.04.1993 року по 07.08.1994 року; з 01.07.1996 року по 08.10.1996 року; з 07.09.1997 року по 10.02.1999 року; з 26.05.1999 року по 30.06.1999 року навчався на заочному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого.

03 лютого 2014 року Позивач звертався до УПФУ в П'ятихатському районі із заявою щодо надання консультації та попереднього розрахунку стажу для призначення пенсії згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та у цей же день отримав обґрунтовану відповідь.

12 травня 2015 року ОСОБА_3 подав до УПФУ в Дніпропетровському районі заяву встановленого зразка про призначення пенсії за вислугу років, додавши до неї необхідні документи.

Рішенням № 22 від 04.06.2015 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на відсутність необхідного спеціального стажу з огляду на час звернення (12.05.2015 року), та відсутність законодавчо визначених підстав для зарахування періоду навчання на заочному факультеті до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1789-XII) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років.

До вислуги років, яка дає право на пенсію, згідно з цією статтею зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 зазначеного Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (частина шоста статті 50-1 Закону № 1789-XII).

Вирішуючи спір, необхідно з'ясувати зміст таких понять, як «трудовий стаж», «спеціальний стаж» та «вислуга років».

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004 року), зокрема у Законі

України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»

(далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку, тощо.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, освітні, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Так, стаття 51 Закону № 1788-XII передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону № 1789-XII.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що навчання на заочному факультеті у вищому навчальному закладі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки, крім вищезазначеного, закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років держслужбовця з наявністю вищої освіти.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України вже висловлював, зокрема, у постановах від 05.11.2013 року, 23.02.2016 року (справи № 21-289а13, № 21-6236а15).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: