Справа № 808/8411/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2016 рокусправа № 808/8411/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 р. у справі № 808/8411/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Дніпрокор"

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Дніпрокор» звернулась з адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС , та просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №112050000/2015/000259/2 від 15.09.2015;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00504 від 15.09.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю та необґрунтованістю спірних рішень відповідача, оскільки до митного оформлення декларантом надано всі необхідні документи що підтверджують заявлену митну вартість товару, і підстав у податкового органу для сумніву щодо заявленої митної вартості, на думку позивача, не могло виникати.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 р. у справі № 808/8411/15 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Постанову мотивовано тим, що всі документи, які надані позивачем до митного органу в повному обсягу підтверджують заявлену митну вартість товару, а отже дії митного органу щодо коригування заявленої митної вартості визнано протиправними та необґрунтованими.

Не погодившись з постановою суду, Запорізькою митницею подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 р. у справі № 808/8411/15, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не в повному обсягу дослідив та встановив обставини по справі, не приділивши належної уваги доводам митного органу щодо наявності розбіжностей в наданих декларантом документах, які унеможливлюють підтвердження заявленої митної вартості товару.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін, виходячи з розуміння ч.4 ст. 196 КАС України, не перешкоджає розгляду скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ фірмою «Дніпрокор» (Покупець) та компанією Chongqing Winyou Pawer Cо., Ltd (Китай) (Продавець) укладено контракт №05/06/15 від 05.06.2015 (далі - Контракт), за умовами якого Продавець зобов'язався продати, а Покупець купити товар у відповідності до специфікації, яка оформлюється на кожну партію товару та визначає асортимент, кількість, вартість товару, порядок сплати та відвантаження (а. с.15-18).

Так, згідно специфікації № 1 Товариством на митну територію України на умовах FОВ Chongqing ввезено наступний товар (далі - Товар):

генератор ЕG7000Е у кількості 16 шт. за ціною 301 дол. США,

почвофрез бензиновий GT400 у кількості 51 шт. за ціною 121 дол. США,

мотопомпи бензинові: WPG100М у кількості 48 шт. за ціною 198 дол. США та WPGD80 (для брудної води) у кількості 10 шт. за ціною 126 дол. США,

бензиновий двигун Е200 у кількості 80 шт. за ціною 53 дол. США (а. с.19).

Відповідно до інвойсу постачальника від 16.07.2015 № WY20150603 товар постачався на загальну суму 25991 доларів США (а. с.20, 21).

14.09.2015 з метою здійснення митного оформлення товару, декларантом була подана до митного органу електронна декларація ВМД № 112050000/2015/015606, згідно якої позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані наступні документи, зазначеними у графі 44 вищевказаної декларації:

- Контракт № 05/06/15 від 05.06.2015 (а. с.15-18);

- специфікація № 1 від 05.06.2015 (а. с.19);

- комерційний інвойс № WY20150603 від 16.07.2015 (а. с.20, 21);

- пакувальний лист б/н від 16.07.2015 (а. с.22, 23);

- коносамент MRFB15075547А від 23.07.2015 (а. с.24);

- довідка про транспортні витрати № 1009-15/1 від 10.09.2015 (а. с.25);

- декларації на відповідність (а. с.26-29).

За результатами перевірки поданих декларантом документів Митницею згідно ч.3 ст.53 МК України витребувано у Товариства додаткові документи з огляду на те, що подані документи містили розбіжності, а саме:

виписку із бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

інші документи для підтвердження заявленої у декларанта митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

15.09.2015 позивачем були надані додаткові документи:

- комерційна пропозиція (а. с.39, 40);

- прайс-лист (а. с.37, 38);

- цінова калькуляція від 16.07.2015 (а. с.41);

- копія декларації країни відправлення від 21.07.2015 № 05034560 (а. с.34-36);

- платіжне доручення від 13.07.2015 № 5 (а. с.33);

- сертифікат походження товару (а. с.31, 32).

За результатами розгляду додаткових документів, з огляду на не підтвердження позивачем заявленої митної вартості товару, Запорізькою митницею прийнято рішення від 15.09.2015 № 112050000/2015/000259/2 про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу (2ґ) відповідно до ст.64 МК України, з використанням наявної інформації щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку:

- генератор ЕG7000Е за ціною 385,00 дол./шт. (МД № 125130013/2015/406652 від 06.08.2015);

- почвофрез бензиновий GT400 за ціною 209,00 дол./шт. (МД №500060001/2015/007490 від 31.03.2015);

- мотопомпи бензинові: WPG100М та WPGD80 за ціною 213,6 дол./шт. (МД №500060001/2015/003854 від 18.02.2015);

- бензиновий двигун Е200 за ціною 75,4 дол./шт. (МД № 125130013/ від 09.06.2015) (а. с.9-12).

Товар випущено у вільний обіг за МД № 112050000/2015/015786 від 16.09.2015 під гарантію відповідно до розділу Х МК України (а. с.44-46).

Також 15.09.2015 Митницею прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00504 (а. с.13, 14).

Вважаючи вказані рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови незаконними, ТОВ фірма «Дніпрокор» звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Запорозької митниці не підлягає задоволенню з таких підстав:

У статті 57 МК України наведені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, якими є:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Стаття 64 МК України визначає резервний метод визначення митної вартості, згідно ч.ч.1, 2 якої у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У відповідності до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

В свою чергу, частина 6 статті 54 МК України містить певний перелік підстав, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Так, згідно частини 6 статті 54 МК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення) митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Митну вартість товарів за приписами ч.2 ст.53 МК України підтверджують наступні документи:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За змістом частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелічені у цій частині.

При цьому у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому такі розбіжності (ознаки підробки тощо) мають бути наявними саме у тих документах, які визначені у ч.2 ст.53 МК України.

Так, за твердженням відповідача при здійсненні митного контролю на етапі перевірки правильності визначення митної вартості товарів Митницею встановлені розбіжності, внаслідок виявлення яких Митниця витребувала у Товариства додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.

З огляду на вищенаведений аналіз правових норм, вирішенню судом підлягає питання наявності/відсутності виявлених Митницею розбіжностей, як підстави для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.

При цьому колегія суддів бере до уваги положення п.п.1, 2 ч.2 ст.55 МК України, в яких визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:

обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Так, у спірному рішенні митницею зазначено про встановлення наступних розбіжностей:

1) відповідно до умов п.3.4 Контракту товар супроводжується сертифікатом про походження товару та експортною декларацією. Зазначені документи до митного оформлення не надано;

2) відповідно до умов специфікації від 05.06.2015 № 1 умовою оплати товару є 20 % передплата до 10.07.2015, проте платіжне доручення до митного оформлення не надано;

3) відповідно до умов специфікації від 05.06.2015 № 1 терміном відвантаження є не пізніше 17.07.2015, проте коносамент датовано 23.07.2015.

Стосовно розбіжності, зазначеної у пункті 1 (щодо ненадання до митного оформлення документів, передбачених у п.3.4 Контракту - сертифікату про походження товару та експортної декларації) колегія суддів зазначає, що вказана розбіжність не може бути свідченням неправильності визначення Товариством числового значення складових митної вартості заявленого до митного оформлення товару, оскільки такі документи як сертифікат про походження товару та експортної декларації не є обов'язковими документами, що підтверджують митну вартість товарів у відповідності до ч.2 ст.53 МК України, і відповідачем, всупереч п.п.1, 2 ч.2 ст.55 МК України, не обґрунтовано яким чином ненадання цих документів позбавляє можливості здійснити митне оформлення Товару по заявленій позивачем вартості або яким чином їх надання може вплинути на заявлену позивачем митну вартість Товару.

Також відповідачем не обґрунтовано яким чином впливає на числові складові митної вартості товару розбіжність, зазначена у пункті 3, яка полягає у невідповідності дати коносаменту - 23.07.2015 (а. с.24) умовам специфікації від 05.06.2015 № 1, за якими відвантаження мало здійснитись не пізніше 17.07.2015.

У відповідності до положень ст.134 Кодексу торговельного мореплавства України коносамент є документом, що підтверджує наявність і зміст договору морською перевезення вантажу.

На думку колегії суддів, відвантаження товару на декілька днів пізніше ніж передбачено умовами договору (специфікації) свідчить лише про порушення сторонами контракту досягнутих домовленостей і не може свідчити про невірність визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, і зворотного скаржником не доведено.

Отже, колегія суддів вважає, що обставини, зазначені вище у пунктах 1 і 3, не могли слугувати підставою для виникнення у Митниці обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення Товариством митної вартості товарів.

Стосовно розбіжності, наведеної у пункті 2, згідно якої за специфікацією від 05.06.2015 № 1 умовою оплати товару є 20 % передплата до 10.07.2015, але платіжне доручення до митного оформлення не надано, колегія суддів зазначає, що дана обставина обґрунтовано викликала у Митниці сумнів, оскільки у специфікації від 05.06.2015 № 1 (а. с.19) дійсно зазначено про необхідність сплати Покупцем 20 % суми - передплати до 10.07.2015 (а. с.19).

При цьому банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; відносять за приписами п.4 ч.2 ст.53 МК України до документів, що підтверджують митну вартість товару, надання яких є обов'язковим, якщо рахунок сплачено, а згідно умов специфікації на момент заяви товару до митного оформлення така оплата (переплата у 20 %) вже мала бути здійснена.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що за приписами ч.8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Поряд з цим, колегія суддів бере до уваги приписи ч.9 ст.55 МК України, за якими у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом (ч.10 ст.55 МК України).

Тобто, якщо декларантом реалізується передбачене ч.8 ст.55 МК України право на подання протягом 80 днів з дня випуску товарів додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, у митного органу виникає обов'язок розглянути ці додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання прийняти письмове рішення:

- або щодо визнання заявленої митної вартості з послідуючим скасування вже прийнятого митницею рішення про коригування заявленої митної вартості,

- або про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на вимогу Митниці про надання додаткових документів, надано платіжне доручення в іноземній валюті від 13.07.2015 №5 у реквізити «призначення платежу» зазначено про передплату з посилання на вищевказані Контракт та специфікацію (а. с.33).

У повідомленні Митниці зазначено, що надане платіжне доручення не містить інформацію, вказану п.5.3 Контракту, за умовами якого передоплата здійснюється на рахунок продавця через банк-посередник Wachovia Bank N. V., New York BRANСH (а. с.42, 43).

Позивачем наданий лист АТ «ОТП Банк» від 23.09.2015 № 200-3-1/968, яким роз'яснено, що платіжне доручення ТОВ Фірми «Дніпрокор» від 13.07.2015 № 5 оформлено з дотриманням всіх вимог Постанови Правління НБУ № 216, а також зазначено, що реквізити банку-кореспондента (назва, номер рахунку та інше) не відносяться до переліку обов'язкових реквізитів платіжного доручення в іноземній валюті згідно п.2.1 гл.2 Постанови НБУ № 216 (а. с.48).

Митним органом направлено позивачу лист про результат розгляду додатково наданих документів від 02.10.2015, в якому стосовно вищевказаного листа АТ «ОТП Банк» від 23.09.2015 зазначено, що формою платіжного доручення в іноземній валюті від 13.07.2015 № 5 визначено, передбачено зазначення реквізитів в графі 56, при цьому пунктом 5.3 Контракту визначено, що «…передоплата/оплата здійснюється, у т. ч., через банк-кореспондент Wachovia Bank N. V., New York BRANСH…» (а. с.51, 52).

Крім того у даному листі від 02.10.2015 Митницею зазначено, що згідно умов оплати, визначених у специфікації № 1 від 05.06.2015, 20 % суми сплачується у формі передплати до 10.07.2015, при цьому надано платіжне доручення № 5 на суму, що становить 20 % від суми по специфікації, датою 13.07.2015.

Колегія суддів вважає наведені Митницею доводи стосовно наданого позивачем платіжного доручення від 13.07.2015 № 5, надуманими, оскільки:

- по-перше, Постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601, затверджено Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, у пункті 2.1 якого встановлено, що платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов'язково має містити такі реквізити, як, зокрема:

найменування одержувача (далі - бенефіціар) [для бенефіціара - фізичної особи - прізвище, ім'я, по батькові (якщо воно є)], його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) та номер рахунку [або номер міжнародного банківського рахунку (IBAN)], на який перераховуються кошти або банківські метали (для бенефіціара - фізичної особи, який не має рахунку, цей реквізит може не заповнюватися).

З досліджених колегією суддів умов п.5.3 Контракту (а. с.16) вбачається, що у даному пункті наведені не єдині банківські реквізити (Wachovia Bank N. V., New York BRANСH), а вказано декілька банківських реквізитів для здійснення передоплати/оплати Покупцем, серед яких й ті банківські реквізити, що зазначені у наданому позивачем платіжному дорученні від 13.07.2015 № 5 (а. с.33).

- по-друге, посилання на невідповідність дати платіжного доручення даті, не пізніше якої мало бути здійснено передплати за умовами специфікації, не вливає на вірність визначення митної вартості заявленого до митного оформлення товару, і зворотного скаржником не доведено.

Отже, наведені вище обставини справи свідчать, що позивач, у строк, визначений ч.8 ст.55 МК України, скористався правом на надання Митниці додаткових документів (платіжного доручення від 13.07.2015 № 5), які фактично усунули виявлену митним органом розбіжність, зазначену у вищенаведеному пункті 3, в зв'язку чим відмова у скасуванні спірних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, викладена Митницею у листі від 02.10.2015 (а. с.51, 52), є необґрунтованою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у Запорізької митниці були відсутніми законні підстави для прийняття спірних рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000259/2 та картки відмови № 112050000/2015/00504 від 15.09.2015, тому задоволення судом першої інстанції позовних вимог ТОВ фірми «Дніпрокор» щодо визнання їх протиправними і скасування, є цілком обґрунтованим.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 р. у справі № 808/8411/15 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 р. у справі № 808/8411/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко