Справа № 823/1069/15
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року м. Київ К/800/39507/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф., (суддя-доповідач),

Черпака Ю.К.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в особі управління державної виконавчої служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Золотоноша Черкаської області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в особі Управління державної виконавчої служби, в якому просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 № 46859934; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 № 46859934.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року, Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області звернулось до суду з касаційною скаргою, в який просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, дійшов до про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2014, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014, у справі №2а/2370/863/2012 задоволено заяву відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Золотоноша про поворот виконання рішення; стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Золотоноша кошти в сумі 109301,15 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.02.2015 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року.

05.02.2015 Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2а/2370/863/2012 про стягнення з управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Золотоноша кошти в сумі 109301,15 грн.

13.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46859934 з виконання виконавчого листа №2а/2370/863/2012; боржнику запропоновано добровільно виконати рішення суду в семиденний строк.

Не погоджуючись із діями та рішенням державного виконавця щодо винесення вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій головного державного виконавця щодо винесення постанови та про її скасування, оскільки повноваженнями щодо виконання ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 у справі №2а/2370/863/2012 наділений відповідний орган Державної казначейської служби України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанцій, апеляційний адміністративний суд дійшов протилежного висновку, з посиланням на те, що в порядку примусового списання коштів з рахунків боржника Державною казначейською службою України може проводитися лише у тому випадку, якщо такий боржник обслуговується в органах Казначейства та має там відповідні рахунки, з яких можна було б здійснити безспірне списання грошових коштів.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується Вищий адміністративний суд України, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною першою та другої статті 2 вказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Згідно частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» і пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45) у тексті цього документа термін «боржники» вживається у такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» джерелами формування коштів Пенсійного фонду є: надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у розмірах, визначених законом, крім частини страхових внесків, що спрямовується до накопичувальної системи пенсійного страхування; інвестиційний дохід, який отримується від інвестування резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах; кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом; кошти, сплачені виконавчій дирекції Пенсійного фонду за надання послуг з адміністрування Накопичувального фонду та послуг недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення; суми від фінансових санкцій та пені (крім сум пені, сплачених роботодавцем за несвоєчасне перерахування з його вини сум страхових внесків застрахованої особи до накопичувальної системи пенсійного страхування), застосованих відповідно до цього Закону та інших законів до юридичних та фізичних осіб за порушення встановленого порядку нарахування, обчислення і сплати страхових внесків та використання коштів Пенсійного фонду, а також суми адміністративних стягнень, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за ці порушення; благодійні внески юридичних та фізичних осіб; добровільні внески; інші надходження відповідно до законодавства.

Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Статтею 76 вказаного Закону передбачено, що облік надходжень і витрат коштів Пенсійного фонду здійснюють виконавчі органи Пенсійного фонду. Кошти Пенсійного фонду зараховуються на єдиний рахунок Пенсійного фонду і зберігаються на окремих рахунках територіальних органів Пенсійного фонду в уповноваженому банку.

На підставі встановлених по справі обставин та відповідних норм матеріального права, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо правомірності прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки облік надходжень і витрат коштів Пенсійного фонду здійснюють виконавчі органи Пенсійного фонду, ані орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

При цьому слід зазначити, що приписи ч. 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини справи, повно дослідив докази по справі та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак

В.В. Швець