Справа № 825/1183/16
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 липня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/1183/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Зуєнка Н.І., Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, третя особа, - ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 01.07.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Зуєнка Н.І., Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції та просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Зуєнка Н.І. щодо винесення постанови від 12.06.2016 ВП № 47727257 про стягнення з боржника виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Зуєнка Н.І. від 12.06.2016 ВП № 47727257 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ознайомившись з даним позовом, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки поданий адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Процесуальні відносини, пов'язані з оскарженням рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, одночасно регулюються процесуальним законодавством різних судових юрисдикцій, зокрема, нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами Цивільного процесуального кодексу України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 387 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до ч. 2 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що якщо закон встановлює інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, юрисдикція адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, виконавче провадження, у межах якого оскаржується постанова про стягнення виконавчого збору від 12.06.2015 ВП № 47727257, відкрито на виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.05.2015 № 2/751/7/15.

Отже, з наведеного нормативного регулювання вбачається, що незгода сторони з постановою державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим місцевим загальним судом, не може бути предметом розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.12.2015 по справі № 21-3404а15 та від 24.02.2016 по справі № 6-3077цс15, які є обов'язковими для адміністративних судів в силу приписів ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, у даному випадку, законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень органів державної виконавчої служби відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, а саме те, що до суду з адміністративним позовом звернулась особа, яка є стороною оскаржуваного виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа від 25.05.2015 № 2/751/7/15, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, суд вважає, що даний спір не підсудний адміністративному суду. Порядок його вирішення передбачено нормами Цивільного процесуального кодексу України, а тому позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Дана обставина згідно із п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що позивачу необхідно звернутися до суду, який видав виконавчий документ, для оскарження рішень органів державної виконавчої служби, оскільки процес виконання судового рішення нерозривно пов'язаний зі справою, яку розглядав місцевий загальний суд.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити в відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Зуєнка Н.І., Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, третя особа, - ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Бородавкіна