Справа № 806/629/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м.Житомир справа № 806/629/16

категорія 8.3.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В., Господарчук І.В.,

за участю: представника позивача Кобилинського П.І.,

представника відповідача Коршак Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.04.2016 р. №, №,

встановив:

Товариство з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції від 11.04.2016 р. № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту перевірки від 24.03.2016 р. №258/22-01/01374567, на підставі якого було видано спірні податкові повідомлення-рішення, а саме: про завищення платником суми від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств за підсумками 2013 р. на 244122 грн. та про заниження розміру зобов'язання з податку на прибуток підприємств за 2014 р. на суму 530014 грн., є помилковими та не підтверджуються жодними з доказів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів, викладених в письмовому відзиві позовну заяву, просила в його задоволенні відмовити. (т.2 а.с. 107-109). Пояснила, що в ході проведеної перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п.146.11, п.146.12 ст.146 Податкового кодексу, що призвело до завищення суми витрат, відображених у рядку 05.1 Деклараціях (собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт,послуг) за 2013 та 2014 рр. Тому вважає, що оскаржувані податкові повідомленя-рішення відповідають вимогам Податкового кодексу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Товариство з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод", як платник податків, перебуває на обліку в Коростенській об'єднаній державній податковій інспекції.

Працівниками податкового органу було проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання платником вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., за наслідками якої було складено акт перевірки від 24.03.2016 р. №258/22-01/01374567 (т.1 а.с. 16-79).

В ході вказаної перевірки податковим органом встановлено, що Товариством з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" було допущено порушення приписів п.п. 146.11 та 146.12 ст. 146 ПК України, внаслідок чого платником за 2013 р. було завищене від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств на суму 244122 грн. та занижено в 2014 р. обсяг грошового зобов'язання з цього податку на 530014 грн.

З цього приводу в матеріалах перевірки (стор. 11 та 13 Акту, т. 1 а.с. 26-28) працівниками податкового органу зазначено, що позивач безпідставно завищив суму витрат, відображених у ряд. 05.1 "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" Декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 р. на 244122 грн. та за 2014 р. - на 2700400 грн., оскільки, як вони вважають, платником було завищено суму витрат, пов'язаних з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція та ін.) в 2013 р. на загальну суму 244122 грн., а в 2014 р. - на загальну суму 2700400 грн. Як вважає відповідач, при дозволеному 10% ліміті поліпшень від вартості основних фондів на 2013 р. в розмірі 2596609 грн. сума фактично понесених платником витрат на поліпшення та ремонт основних фондів склала 2399399 грн., а в 2014 р., при встановленому 10% ліміті 3483838 грн., сума фактично понесених таких витрат на поліпшення та ремонт основних фондів склала 4712950 грн.

За результатами перевірки 11.04.2016 р. Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією були видані податкові повідомлення-рішення:

- № - про зменшення суми від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств на суму 244122 грн.;

- № - про збільшення зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 530014 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 132504 грн., разом - 662518 грн.

Однак, суд не може погодитися з прийнятими відповідачем рішеннями з наступних підстав.

Так, всупереч вимогам п. 5 розд. II, п. 4 розд. III Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, що був затверджений наказом Мінфіну України від 20.08.2015 р. N727, в акті перевірки перевіряючими не було наведено опису змісту виявлених порушень, не було зроблено посилання на первинні документи, на підставі яких платником було вчинено помилкові записи у податковому та бухгалтерському обліку, не наведено регістрів бухгалтерського обліку, що пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та не було наведено конкретних документальних доказів, що підтверджують наявність фактів виявлених порушень. Не було наведено таких доводів представником відповідача і в письмовому запереченні проти позовних вимог та при наданні усних пояснень.

Такі розшифрування виявлених, як вважає податковий орган, порушень були наведені самим позивачем у додатку до позовної заяви (відомості про розбіжності т.1 а.с. 13) від 20.04.2016 р. та більш деталізовані у зведеній відомості таких порушень (зведені відомості т.2 а.с. 101)) від 15.06.2016 р., відповідно до яких, за висновком посадових осіб податкового органу, позивач безпідставно:

- не включив до складу витрат на поліпшення основних засобів витрати на проведення їх технічного огляду: в 2013 р. - на суму 2487406,93 грн., в 2014 р. - на суму 4873780,21 грн.;

- врахував у складі витрат на поліпшення основних засобів суми нарахованої заробітної плати та відповідних нарахувань на неї працівникам, зайнятих на ремонтних роботах таких основних засобів: в 2013 р. - на суму 76861,44 грн., в 2014 р. - на суму 47673,44 грн.;

- безпідставно відніс до складу витрат на поліпшення основних засобів вартість ремонтів основних засобів, що були виконані сторонніми суб'єктами господарювання: в 2013 р. - на суму 18001,42 грн. (35757,14-17755,58), та в 2014 р. - на суму 137079,75 грн. (229208,28-92128,53);

- застосував норми п. 138.4 ст. 138 ПК України, відповідно до яких витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг (крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення) визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг, внаслідок чого завищив загальну суму витрат: за 2013 р. - на 6855,08 грн., а за 2014 р. - на 23923,29 грн.

З наведеними вище розшифруваннями таких невідповідностей у сумах витрат на поліпшення основних засобів представник податкового органу погодився, будь яких усних чи письмових заперечень з цього приводу на навів.

Відповідно до приписів п.п. 44.1 та 44.2 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п. 14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", що затверджений наказом Мінфіну України 27.04.2000 р. N92, первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних із поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що сприяє збільшенню майбутніх економічних вигід, первісно очікуваних від використання об'єкта. Первісна (переоцінена) вартість основних засобів може бути збільшена на суму витрат, пов'язаних із поліпшенням і ремонтом об'єкта, визначену в порядку, встановленому податковим законодавством.

Порядок відображення в податковому обліку витрат на поліпшення основних засобів визначено, зокрема, п.п. 146.11 та 146.12 ст. 146 ПК України.

Так, первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних із ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція), що приводить до зростання майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єктів у сумі, що перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного податкового року з віднесенням суми поліпшення на об'єкт основного засобу, щодо якого здійснюється ремонт та поліпшення. Відповідно витрати на ремонт та поліпшення основних засобів у вказаному розмірі підлягають амортизації в силу приписів п. 144.1 ст. 144 ПК України. Сума ж витрат, що пов'язана з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів, у тому числі орендованих або отриманих у концесію чи створених (збудованих) концесіонером у розмірі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року, відноситься платником податку до складу витрат.

При цьому податковий облік витрат вартості ремонту та поліпшень об'єктів основних засобів залежить від напряму їх використання, а саме:

- включається до складу собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг (загальновиробничі витрати), якщо основний засіб використовується в операційній діяльності (пп. г)138.8.5 ст. 138 ПК України);

- включається до складу інших витрат (пп. 138.12.2 ст. 138 ПК України).

Отже, нормами Кодексу встановлено, що сума витрат, пов'язана з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів у розмірі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року, відноситься до витрат, а витрати, що перевищують зазначені 10 відсотків, відносяться на збільшення балансової вартості конкретного об'єкту основних засобів, щодо якого здійснювався ремонт та поліпшення.

Як вбачається з матеріалів справи позивач для обліку вартості поліпшень та ремонтів по групах основних засобів та за належністю їх до видів витрат на протязі перевіреного періоду використовував такі окремі бухгалтерські рахунки:

- рах. 231/1 - облік ремонтів основних засобів І групи, задіяних у основному виробництві;

- рах. 231/2 - облік ремонтів основних засобів ІІ групи, задіяних у основному виробництві;

- рах. 231/3 - облік ремонтів основних засобів ІІІ групи, задіяних у основному виробництві;

- рах. 231/4 - облік ремонтів основних засобів ІУ групи, задіяних у основному виробництві;

- рах. 232/11 - облік ремонтів основних засобів І групи, задіяних у допоміжному виробництві;

- рах. 232/12 - облік ремонтів основних засобів ІІ групи, задіяних у допоміжному виробництві;

- рах. 232/21 - облік ремонтів основних засобів І групи, задіяних у роботі ремонтно-механічного цеху;

- рах. 232/23 - облік ремонтів основних засобів ІІ групи, задіяних у роботі ремонтно-механічного цеху;

- рах. 232/42 - ремонт автомобілів "Белаз";

- рах. 911/1 - облік ремонтів основних засобів І групи загальновиробничого призначення;

- рах. 911/2 - облік ремонтів основних засобів ІІ групи загальновиробничого призначення;

- рах. 911/3 - облік ремонтів основних засобів ІІІ групи загальновиробничого призначення;

- рах. 921/1 - облік ремонтів основних засобів І групи адміністративного призначення;

- рах. 921/2 - облік ремонтів основних засобів ІІ групи адміністративного призначення;

- рах. 921/3 - облік ремонтів основних засобів ІІІ групи адміністративного призначення;

- рах. 921/4 - облік ремонтів основних засобів ІУ групи адміністративного призначення.

На вищезазначених бухгалтерських рахунках позивач здійснював акумуляцію всіх витрат, пов'язаних з ремонтами основних засобів: списання матеріальних запасів при здійсненні ремонтів, нарахована заробітна плата та відрахування до фондів працівників, зайнятих на ремонтних роботах, вартість ремонтних робіт, здійснених як особисто, так і сторонніми організаціями. Зазначене вище представником відповідача не заперечується.

Щодо витрати на проведення технічного огляду основних засобів.

За висновками акту перевірки позивачем не було включено до складу витрат на поліпшення основних засобів витрати на проведення їх технічного огляду: в 2013 р. - на суму 2487406,93 грн., в 2014 р. - на суму 4873780,21 грн.

Однак суд вважає, що такий висновок податкового органу суперечить приписам п. 146.11 ст. 146, абз. 2 пп. 138.8.5 ст. 138 ПК України та п. 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", що було затверджене наказом Мінфіну України від 27.04.2000 р. N92, за якими витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Віднесення до складу собівартості продукції (робіт, послуг) вартості робіт з проведення технічного огляду основних засобів та вартості товарно-матеріальних цінностей, що були використані платником з цією метою, правомірно здійснювалось також і на підставі Положення про проведення технічного огляду гірничо-видобувного підприємства, затвердженого наказом по підприємству від 19.10.2005 р. №29 (т.1 а.с. 98) та п. 3.19 Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженого наказом Мінтрансу України від 30.03.1998 р. №102.

Щодо нарахування суми заробітної плати та відповідні нарахування на неї, здійснені на користь працівників, зайнятих на ремонтні основних засобів та щодо витрат з ремонтів основних засобів, що були виконані сторонніми суб'єктами господарювання.

В акті перевірки зазначено, що позивач безпідставно включив до складу витрат на поліпшення основних засобів суми нарахованої заробітної плати та відповідних нарахувань на неї для працівників, зайнятих на ремонтних роботах: в 2013 р. - на суму 76861,44 грн., в 2014 р. - на суму 47673,44 грн.

На думку суду, такий висновок податкового органу суперечить положенням п. 14 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", що було затверджене наказом Мінфіну України від 27.04.2000 р. N92, та п.п. 146.11, 146.12 ст. 146 ПК України, за якими первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних із ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція), що приводить до зростання майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єктів у сумі, що перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного податкового року з віднесенням суми поліпшення на об'єкт основного засобу, щодо якого здійснюється ремонт та поліпшення, а сума витрат, що пов'язана з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів, у розмірі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року, відноситься платником податку до складу витрат. Позивачем в перевіреному періоді було дотримано вищезазначені законодавчі та нормативні вимоги.

Посадові особи податкового органу в матеріалах перевірки, а представник відповідача в своїх письмових запереченнях та усному поясненні не навели жодних доказів порушення цих вимог платником податків.

З аналогічних підстав суд погоджується з доводами позивача та вважає протиправним висновок податкового органу про безпідставність віднесення платником до складу витрат на поліпшення основних засобів вартість ремонтів основних засобів, що були виконані сторонніми суб'єктами господарювання: в 2013 р. - на суму 18001,42 грн. (35757,14-17755,58), та в 2014 р. - на суму 137079,75 грн. (229208,28-92128,53).

Щодо застосування позивачем приписів п. 138.4 ст. 138 ПК України.

Суд також погоджується з доводами позивача про помилкове незастосування податковим органом до результатів визначених перевіряючими сум вартості ремонтів та поліпшень основних засобів приписів п. 138.4 ст. 138 ПК України та вимог п. 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", що було затверджене наказом Мінфіну України від 31.12.1999 р. N318. Відповідно до них витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг (крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення), визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Незастосування зазначених норм з боку податкового органу призвело до безпідставного завищення витрат платника на поліпшення основних засобів: в 2013 р. - на 6855,08 грн., а в 2014 р. - на 239123,29 грн. З таким висновком платника представник податкового органу погодився, будь яких доводів на спростування його, як письмово, так і усно не надав.

Правомірність таких доводів позивача була підтверджена і самим відповідачем у його висновку від 06.04.2016 р. №2548/10/22-01-06-09, що був виданий ним на заперечення платника проти висновків акту перевірки. Так, на стор. 1 та 2 зазначено висновку (т. 2 а.с.117-119) податковий орган погодився з доводами позивача, що буди викладені ним в його запереченні проти висновків акту перевірки від 29.03.2016 р. вих. №60/1 (т.2 а.с. 113-115) та визнав, що при складанні акту перевірки податковим органом було допущено помилкові висновки щодо обсягу витрат, які були обліковані підприємством за операціями з ремонтів та технічного обслуговування ним основних засобів. Однак, визнавши таке, відповідач, всупереч приписам п. 86.8 ст. 86 ПК України, не врахував такі доводи платника при виданні спірних податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що ході розгляду справи, відповідач не довів правомірності та обґрунтованості мотивів винесення спірних податкових повідомлень-рішень. Висновки що викладені в акті перевірки побудовані на припущеннях та не містять належних та допустимих доказів вчинення платником податків порушень податкового законодавства, що суперечить вимогам част. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжних доручень № 528 від 19.04.2016 та № 616 від 27.04.2016 позивачем при звернення до суду було сплачено судовий збір в загальній сумі 13599,60 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.04.2016 № та №.

Відшкодувати Товариству з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" 13599,60 грн. (тринадцять тисяч п"ятсот дев"яносто дев"ять гривень шістдесят копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 02 липня 2016 р.