Справа № 2-а-2841/10/1570
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2011-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2011 р.Справа № 2-а-2841/10/1570

Категорія: 3.4.Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ареф на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ареф до управління міграційної служби в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову позивачу в оформлені документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та просив визнати рішення управління міграційної служби в Одеській області про відмову ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ареф в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця нечинним і скасувати його та зобовязати відповідача прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця.

20 жовтня 2010 року Одеський окружний адміністративний суд прийняв постанову, якою відмовив в задоволенні позову.

08 листопада 2010 року на вказане рішення суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ареф є громадянином ОСОБА_6, який 20.07.2008 року вилетів літаком з Кабулу (ОСОБА_6) до м. Алма-Ата (Казахстан), після чого виїхав в напрямку Російської Федерації. 10.09.2008 року позивач з Російської Федерації нелегально вїхав в Україну у м. Київ, а 12.09.2008 року прибув до м. Одеса.

22.09.2008 року позивач подав до управління міграційної служби в Одеській області заяву про надання статусу біженця за вх.№17-975 від 23.09.2008 року, мотивуючи її тим, що після 1992 року він виїхав в Пакистан, а у 2007 році його депортували в ОСОБА_6 у звязку з відсутністю документів та налагодженням соціально-політичної ситуації в ОСОБА_6. Після приїзду в м.Кабул, працював водієм вантажної авто компанії «ОСОБА_7 транспорт». 25.05.2008 року позивач взяв товар в м. Герат та віз в м. Кабул, однак на дорозі в районі Кандагару, його зупинили озброєні люди, які забрали машину з товаром. 27.05.2008 року позивач заявив про вказаний випадок в авто компанію. Власник компанії вказав, щоб позивач повернув йому 20 тис. доларів та подав на нього заяву в поліцію. Однак, коли поліція відмовила в задоволенні заяви, власник повідомив, що витребує їх з позивача. Після цього ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ареф подумав, що вони можуть його вбити та вирішив виїхати з країни(а.с.23).

Рішенням управління міграційної служби в Одеській області від 14.10.2008 року (а.с.45) позивачеві було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця на підставі абз.6 ст.12 Закону України «Про біженців», оскільки відсутні умови, передбачені для набуття статусу біженця абз. 2 ст.1 цього Закону.

Правовий статус біженця в Україні, порядок його надання, втрати та позбавлення цього статусу, а також питання державних гарантій захисту біженців регулюються Законом України «Про біженців».

Відповідно до абзацу 2 статті 1 названого Закону біженцем є особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Згідно з абзацами 1 та 7 статті 11 Закону оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця проводиться на підставі особистої заяви іноземця чи особи без громадянства або її законного представника, поданої до органу міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі за місцем тимчасового перебування заявника. До заяви про надання статусу біженця додаються документи, які посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для набуття ним статусу біженця.

На підставі абзацу 1 ст. 12 Закону орган міграційної служби, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про надання їй статусу біженця, видає заявникові довідку про подання такої заяви, яка є підставою для реєстрації в органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства та реєстрації фізичних осіб. Протягом пятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви орган міграційної служби проводить співбесіду із заявником, розглядає відомості, наведені в анкеті, та інші документи, вимагає додаткові відомості і приймає рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця або про відмову в оформленні документів для вирішення зазначеного питання.

Відповідно до абзацу 6 ст. 12 Закону України «Про біженців»рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо надання статусу біженця приймаються, зокрема, за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, передбачені абзацом другим статті 1 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, після звернення позивача із заявою про надання статусу біженця до управління міграційної служби в Одеській області, відповідач у відповідності з процедурою, встановленою ст. 12 названого Закону, прийняв рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо надання статусу біженця позивачу.

Судова колегія вважає таке рішення правомірним зважаючи на наступне.

В своїй позовній заяві ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ареф зазначив, що в 2008 році таліби напали на нього, відібравши машину і товар, який він перевозив. Після цих подій позивача почали переслідувати.

В протоколі співбесіди від 14 жовтня 2008 року позивач давав зовсім інші свідчення. А саме, позивач дав чітку відповідь, що з боку талібів до нього претензій не має та не зміг пояснити, яка загроза його життю і здоровю і від яких державних органів та осіб ОСОБА_6 надходить (а.с.40). Крім того, з пояснень позивача стало відомо, що позивач був депортований з Пакистану в ОСОБА_6 через покращення соціально економічної ситуації та в звязку з відсутністю документів (а.с.37-41). Також, були виявлені розбіжності , а саме: в заяві про надання статусу біженця заявник повідомив, що на дорозі Калат його зупинили люди з вогнепальною зброєю, забрали в нього машину з товаром та звязали, а з ранку він самостійно збіг, однак в протоколі співбесіди міститься інформація, що таліби до нього не застосовували насильство, тому що він є простим водієм. Позивач також в протоколі співбесіди вказав, що коли він переїхав до рідного села «Газа»на його адресу ніяких погроз не поступало.

Зважаючи на відсутність аргументів на підтвердження обставин, що свідчили б про наявність реальної загрози ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ареф в ОСОБА_6 та необґрунтованість поданої відповідачу заяви, оскільки в ній не зазначено вагомих причин побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання чи національності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позоних вимог.

Судом першої інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст.185, 195, 198, 200, 205, 206 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ареф залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ареф до управління міграційної служби в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову позивачу в оформлені документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця та зобовязання вчинити певні дії без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді: