Справа № 802/708/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 червня 2016 р. Справа № 802/708/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

суддів Віятик Н.В., Слободонюка М.В.,

за участю

секретаря судового засідання Волощук А.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національного банку України

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить зобов'язати Національний банк України видати їй довідку про заробітну плату головного бухгалтера-начальника відділу організації бухгалтерського обліку Управління Національного банку України у Вінницькій області станом на 01.10.2015 року за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2015 року вона звернулась до Управління Національного банку України у Вінницькій області та 02.01.2016 року до Національного банку України із заявами про видачу довідки про розмір виплат, що включаються у заробіток для обчислення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про державну службу" за посадою головного бухгалтера, яка необхідна їй для подання в Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці. 06.01.2016 року позивачка отримала лист за підписом представника Національного банку України у Вінницькій області ОСОБА_2 № В/90-02/17-0008/1007, а 22.01.2016 року від Національного банку України № 60-0005/4318 від 19.01.2016 року, в яких зазначено, що згідно з роз'ясненнями Пенсійного фонду України вона не має права на перерахунок пенсії державного службовця. Позивачка вважає, що відповідно до Закону України "Про Національний банк України" до компетенції відповідача не входить визначення права на перерахунок пенсії. Водночас відмова Національного банку України у видачі вищевказаної довідки перешкоджає їй реалізувати своє право на перерахунок пенсії, а отже є протиправною.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обґрунтування, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях (а.с. 30-32). Просить суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. При цьому у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 16-19) відповідач зазначає, що підставою для перерахунку пенсії державного службовця та видачі відповідної довідки про заробітну плату були положення постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 21.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії". Однак 09.12.2015 року до такої постанови були внесені зміни, якими виключено норму, на яку посилається позивачка як на підставу для перерахунку пенсії, а також скасовано раніше існуючий порядок видачі довідок для перерахунку пенсії державного службовця. Крім того, інформація, яку просила надати позивачка щодо розміру заробітної плати головного бухгалтера-начальника відділу організації бухгалтерського обліку Управління Національного банку України у Вінницькій області є інформацією з обмеженим доступом. Відтак відповідач вважає, що Національним банком України не було порушено прав позивачки, оскільки чинним законодавством не встановлено обов'язку відповідача надавати витребувану нею інформацію, а звернення позивачки було розглянуте належним чином. Просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково.

Встановлено, що 11.12.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Національного банку України у Вінницькій області із заявою про видачу їй довідки про розмір виплат, що включаються у заробіток для обчислення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про державну службу" за посадою головного бухгалтера, у якій позивачка зазначила, що запитувана інформація необхідна їй з метою подання в Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці для перерахунку пенсії (а.с. 4).

У відповідь на вказане звернення листом № В/90-02/17-0008/1007 від 06.01.2016 року за підписом представника Національного банку України у Вінницькій області ОСОБА_2 позивачці було надіслано копії супровідного листа Департаменту персоналу від 28.12.2015 року № В/17-04012/115723 про використання у роботі листа Пенсійного фонду України від 23.12.2015 року № 55449/02-12 (а.с. 6-8).

Як вбачається зі змісту вказаного листа, адресованого Національному банку України, відповідно до частини 5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, зокрема згідно із Законом України "Про державну службу". Відтак з 01.06.2015 року органи Пенсійного фонду України не застосовують положення ст. 37 цього Закону при призначенні пенсій, в тому числі службовцям Національного банку України, а призначені до 01.06.2015 року пенсії не перераховують.

Також судом встановлено, що 02.01.2016 року позивачка звернулась до Національного банку України із заявою про видачу їй довідки про розмір виплат, що включаються у заробіток для перерахунки пенсії за посадою головного бухгалтера Управління Національного банку України у Вінницькій області станом на 01.10.2015 року (а.с. 5).

Листом за підписом заступника головного бухгалтера-директора Департаменту бухгалтерського обліку Національного банку України ОСОБА_3 № 60-0005/4318 від 19.01.2016 року позивачці надано відповідь на вказану заяву з посиланням на зміст листа Пенсійного фонду України від 23.12.2015 року № 55449/02-12 (а.с. 36).

Перевіряючи підставність заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що спірні правовідносини між сторонами виникли у звязку з розглядом заяви ОСОБА_1 від 02.01.2016 року та наданням Національним банком України відповіді на таке звернення № 60-0005/4318 від 19.01.2016 року, з якою позивачка не погоджується, посилаючись на те, що відповідач не компетентний у вирішенні питань щодо перерахунку пенсії, тоді як у заяві порушувалось прохання про надання довідки для перерахунку пенсії державного службовця.

Відтак суд зазначає, що згідно із ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Закон України "Про звернення громадян".

Частиною 1 статті 1 цього Закону передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

В силу положень ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Судом встановлено, що адресована Національному банку України заява позивачки від 02.01.2016 року стосувалася видачі довідки про розмір виплат, що включаються у заробіток для перерахунку пенсії за посадою головного бухгалтера управління Національного банку України у Вінницькій області станом на 01.10.2015 року.

Відповідач у передбачений законом строк надав відповідь на вказане звернення № 60-0005/4318 від 19.01.2016 року, у якій, однак, з посиланням на зміст листа Пенсійного фонду України від 23.12.2015 року № 55449/02-12 повідомив позивачку про відсутність підстав для перерахунку пенсії державного службовця, тобто вийшов за межі предмету звернення та фактично перебрав на себе повноваження іншого державного органу, який здійснює обчислення, призначення та перерахунок пенсійних виплат.

За таких обставин суд доходить висновку, що вказана відповідь Національного банку України на заяву позивачки ОСОБА_1 від 02.01.2016 року надана відповідачем не по суті звернення і з цих мотивів не може визнаватись повною та обґрунтованою.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд враховує те, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Разом із тим, суд не вправі втручатись у діяльність суб'єкта владних повноважень, переймати на себе виконання повноважень та прийняття рішень, які за законом покладені на такого суб'єкта владних повноважень.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Крім того, частиною 2 статті 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відтак, з метою захисту прав та інтересів позивачки ОСОБА_1, суд вважає необхідним зобов'язати Національний банк України повторно розглянути її заяву від 02.01.2016 року, однак по суті звернення, яке стосується видачі відповідачем довідки для перерахунку пенсії державного службовця.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, а саме у спосіб покладення на Національний банк України обов'язку повторно розглянути заяву позивачки від 02.01.2016 року про видачу довідки для перерахунку пенсії державного службовця по суті звернення. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір суд не вдається до оцінки доводів сторін щодо наявності або відсутності правових підстав для видачі позивачці довідки про розмір виплат для перерахунки пенсії державного службовця, оскільки це питання виходить за межі предмету доказування у цій адміністративній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер, а позов підлягає частковому задоволенню, на користь позивачки ОСОБА_1 належить стягнути частину понесених нею і документально підтверджених судових витрат у справі, а саме судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Національний банк України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 січня 2016 року про видачу довідки для перерахунку пенсії державного службовця по суті звернення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_4

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_6