Справа № 667/1568/16-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 667/1568/16-а

Категорія: 10 Головуючий в 1 інстанції: Рядча Т.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11 травня 2016 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні, в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії відповідача, пов'язані з відмовою в призначенні та перерахунку їй щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50 % пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 годувальника - судді у відставці ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1.)

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50 % пенсії померлого годувальника - судді у відставці ОСОБА_2, починаючи з 10.11.2015 року з послідуючим нарахуванням.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що не погоджується зі спірною відмовою в призначенні та перерахунку їй щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50 % пенсії померлого годувальника та вважає, що вона не ґрунтується на вимогах закону.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 травня 2016 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 20.05.2016 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11.05.2016р. та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3.н.) перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у м.Херсоні та отримує пенсію за віком, у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

05.03.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського РУЮ у м. Херсоні.

13.09.2013 року постановою Комсомольського районного суду м. Херсона задоволено позов ОСОБА_2 Зобов'язано Управління ПФУ в м. Херсоні здійснити йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2013 року з виплатою заборгованості та послідуючим нарахуванням.

27.05.2014 року постановою Комсомольського районного суду м. Херсона задоволено наступний адміністративний позов ОСОБА_2 Визнано недійсним та скасовано протокол №10 засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій та зобов'язано УПФУ в м.Херсоні здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2014р. з виплатою заборгованості та послідуючим нарахуванням.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року, згідно із свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, ОСОБА_2 помер (актовий запис №896).

Після смерті чоловіка - годувальника, позивачка ОСОБА_1 протягом 2015-2016р.р. неодноразово зверталася до УПФУ в м.Херсоні із заявами про переведення її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, проте відповідач завжди відмовляв їй, що підтверджується листами від 04.12.2015р. №325/Б-1 та від 19.02.2016р. №33/Б-1.

Не погоджуюсь відмовою відповідача в призначенні та перерахунку їй щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50 % пенсії померлого годувальника, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірної відмови відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до приписів ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

А у відповідності до вимог ч.1 ст.38 цього ж Закону №1058-IV, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із ч.2 статті 36 даного Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону - довічно.

Як слідує зі змісту ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення», сім'ї годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, а також сім'ї померлого пенсіонера пенсія призначається незалежно від стажу роботи годувальника.

Статтею ж 25 вказаного Закону передбачено, що пенсія в разі втрати годувальника, який помер внаслідок загального захворювання чи каліцтва, не пов'язаного з роботою, призначається, якщо годувальник на день смерті мав стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності.

Як вбачається зі ст.44 наведеного Закону, пенсії в разі втрати годувальника призначаються на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 30 % заробітку годувальника (ст.64), але не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних.

Положеннями ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 % пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 % пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Отже, виходячи з наведених законодавчих норм, пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (т.б. заробітної плати чи пенсії).

При чому, слід зазначити, що «пенсія» - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках визначених цим Законом.

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував на обліку в Управлінні ПФУ в м. Херсоні та, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Згідно з ч.1 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

При чому, слід зазначити, що «щомісячне довічне грошове утримання» - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Умови і порядок його виплати визначені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Тобто, щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

Посилання ж позивачки на положення ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», як на підставу на проведення перерахунку їй пенсії, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не відповідають вказаній законодавчій нормі, оскільки ст.129 даного Закону визначає складові частини грошової винагороди працюючого судді. Суддя ж у відставці, який не досяг віку, встановленого ч.1 статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого ч.1 цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Таким чином наведені законодавчі норми стосуються права призначення пенсії чи щомісячного довічного грошового утримання саме судді.

Призначення ж безпосередньо щомісячного довічного грошового утримання регулюється лише Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким, в свою чергу, не передбачено призначення пенсій у разі втрати годувальника.

Отже, за таких обставин, колегія суддів приходить до аналогічного, що і суд першої інстанції, висновку про те, що дії Управління ПФУ в м. Херсоні, пов'язані із відмовою в призначенні та перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50 % пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 є правомірними та відповідають вимогами діючого й цій сфері законодавства, а тому, законні підстави для перерахунку та відповідної виплати позивачці такого виду пенсії відсутні.

При цьому, слід зауважити, що аналогічна позиція з цього спірного питання була неодноразово висловлена і Вищим адміністративним Судом України, зокрема, в ухвалах від 17.02.2015 року по справі №К/800/48482/13 та від 16.07.2015 року по справі №К/800/53858/13.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11 травня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко