Справа № 820/1891/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

30 червня 2016 р. №820/1891/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- скасувати наказ прокурора Харківської області №429к про звільнення з органів прокуратури Харківської області від 14.03.2016 року;

- поновити на посаді прокурора у органах прокуратури Харківської області;

- стягнути з прокуратури Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 14.03.2016 року до дня поновлення на роботі;

- здійснити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначив, що з грудня 2014 року обіймав посаду прокурора прокуратури Великобурлуцького району Харківської області. У жовтні 2015 року позивача було попереджено про скорочення штату органів прокуратури Харківської області у зв'язку з реорганізацією. Розпочато процедуру тестування претендентів на зайняття вакантних посад в новостворених прокуратурах, в якій позивач приймав участь. Наказом №429к від 14.03.2016 року позивача було звільнено з посади прокурора прокуратури Великобурлуцького району Харківської області та з органів прокуратури Харківської області у звязку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі пункту 9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" та п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Звільнення з займаної посади позивач вважає незаконним та необґрунтованим з огляду на те, що він був позбавлений реальної можливості отримання інформації щодо не проходження по рейтингу для зайняття вакантної посади, при прийнятті рішення про звільнення не було враховано, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Також позивач зазначив, що має двох утриманців, один із яких є неповнолітньою дитиною, має тривалий безперервний стаж роботи в органах прокуратури близько 15 років, а також в його сім'ї не має інших працівників з самостійним заробітком.

У звязку з наведеним, на думку позивача, оскаржуваний наказ має бути визнаний протиправним і скасований, а позивач поновлений на публічній службі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У запереченнях на адміністративний позов зазначив, що прокурор прокуратури Великобурлуцького району Харківської області ОСОБА_1 міг претендувати лише на зайняття посади прокурора Чугуївської місцевої прокуратури територіальна юрисдикція якої поширюється на Великобурлуцький район Харківської області згідно Додатку до Закону, а тому не міг претендувати на посаду прокурора іншої місцевої прокуратури чи апарату прокуратури Харківської області, навіть у разі наявності вакантних посад. За результатами проходження тестування для зайняття посади прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_1 отримано підсумковий бал - 79,3, у звязку з чим, він перебував на 28 місці у рейтинговому списку. Разом з цим, відповідно до наказу Генерального прокурора України №92ш від 23.09.2015 року у структурі Чугуївської місцевої прокуратури встановлено 19 посад прокурорів, 3 начальника відділу та 4 посади керівника, його першого заступника та заступників, тобто всього 26 прокурорських посад з урахуванням адміністративних. У попередженні про звільнення, з яким прокурора прокуратури Великобурлуцького району ОСОБА_1 ознайомлено 10.10.2015 року, зазначено, що він попереджається про звільнення з займаної посади та органів прокуратури у звязку з ліквідацією органу прокуратури (п.9 ч.1 ст.51 Закону) у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі. У даному випадку чинним законодавством не передбачено обовязку роботодавця при попередженні про звільнення пропонувати працівнику прокуратури районної ланки, посада якого скорочена відповідно до Закону, наявні вакантні посади в органах прокуратури Харківської області, оскільки він мав право на зайняття посади лише у новоутвореній місцевій прокуратурі.

Представник відповідача зазначив, що рейтинговий список кандидатів на зайняття посад прокурорів Чугуївської місцевої прокуратури відповідно до вимог Порядку оприлюднено на офіційному веб-сайті прокуратури Харківської області за посиланням http://khar.gp.gov.ua/ua/khartest.html?_m=publications&_t=cat&id=115830. Будь-яких доказів недотримання відповідачем вимог Порядку, зокрема у вказаній частині, позивачем не надано. Крім того, після проходження ОСОБА_1 кожного етапу тестування, його ознайомлено з кількістю отриманих балів під особистий підпис. Зважаючи на викладене, доводи позивача щодо неотримання інформації про результати тестування, а також відсутності часу на пошуки іншої роботи є безпідставними.

Таким чином, посадові особи прокуратури Харківської області при прийняті рішення про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та органів прокуратури Харківської області діяли у спосіб, межах та на підставі визначених чинним законодавством повноважень, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» та КЗпП України, з огляду на що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що з грудня 2014 року позивач обіймав посаду прокурора прокуратури Великобурлуцького району Харківської області.

10.10.2015 року ОСОБА_1 повідомлено про звільнення із займаної посади на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року.

Відповідно до абзацу «в» підпункту 1 пункту 5-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах - за умови успішного проходження ними тестування.

27.07.2015 року ОСОБА_1 особисто подав заяву для участі в тестуванні для зайняття вакантної посади прокурора Чугуївської місцевої прокуратури харківської області.

За результатами проходження тестування для зайняття посади прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_1 отримано підсумковий бал - 79,3, у звязку з чим, він перебував на 28 місці у рейтинговому списку.

Наказом прокурора Харківської області №429к від 14.03.2016 року молодшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури Великобурлуцького району та з органів прокуратури Харківської області з 14.03.2016 року у звязку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону, п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 123 Конституції України організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Відповідно до статті 222 Кодексу законів про працю України особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

З наведених норм вбачається, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України, особливості розгляду трудових спорів регулюються спеціальними нормами законодавства України, які є пріоритетними перед нормами Кодексу законів про працю України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон України №1697-VII).

Вказаним законом визначено, що з 15 грудня 2015 року припиняється функціонування прокуратур міст, районів, районів у містах і міжрайонних прокуратур та утворення у системі органів прокуратури України місцевих прокуратур, перелік і територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

На виконання вимог Закону наказом Генерального прокурора України №92ш від 23.09.2015 внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Харківської області, затверджено штатний розпис 11 місцевих прокуратур та у звязку з цим з 15.12.2015 року скорочено усі посади прокурорів міжміськрайпрокуратур області, у тому числі посаду прокурора прокуратури Великобурлуцького району Харківської області, яку обіймав позивач.

Суд зазначає, що Законом України "Про прокуратуру" запроваджено ряд принципово нових підходів до питань призначення на посади прокурорів місцевої прокуратури, основою якого є якісне оновлення керівного та кадрового складу.

Відповідно до абзацу "в" підпункту 1 пункту 5-1 Перехідних положень Закону України №1697-VII прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування здійснюється у порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

З метою кадрового наповнення місцевих прокуратур, на підставі наданих Законом України №1697-VII повноважень, зокрема, ч.2 ст.9 Закону, Генеральним прокурором України, видано наказ №98 від 20.07.2015 року, п.1 якого затверджено Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури (далі - Порядок).

Згідно п.1.2. Порядку на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Пунктом 1.4. Порядку визначено, що прокурори та стажисти на посадах районних, міжрайонних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

Таким чином, прокурор прокуратури Великобурлуцького району Харківської області ОСОБА_1 міг претендувати лише на зайняття посади прокурора Чугуївської місцевої прокуратури територіальна юрисдикція якої поширюється на Великобурлуцький район Харківської області згідно Додатку до Закону, а тому не міг претендувати на посаду прокурора іншої місцевої прокуратури чи апарату прокуратури Харківської області, навіть у разі наявності вакантних посад.

Зважаючи на викладене, у попередженні про можливе звільнення ОСОБА_1 повідомлено про те, що він зможе перейти на роботу у відповідну місцеву прокуратуру лише за умови успішного проходження тестування.

Необхідно також зазначити, що згідно п.5.2. Порядку працівник, який на день набрання чинності Законом працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює. Заява у встановлені строки подається до кадрового підрозділу відповідної регіональної прокуратури.

ОСОБА_1 27.07.2015 року подав заяву для участі в тестуванні та проходив його, що підтверджується результатами тестування.

Законом України №1697-VII та Порядком визначено умову призначення прокурора на посаду у реорганізовану прокуратуру - успішне проходження тестування.

Відповідно до п.9.1. Порядку рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності.

Разом з тим, п.3.16. Порядку вказує, що на підставі відомостей про результати тестування, робоча група регіонального центру формує рейтинговий список, форма якого наведена у додатку 2 Порядку, по кожній місцевій прокуратурі окремо.

За вимогами п.3.18. Порядку рейтинговий список кандидатів оприлюднюється на офіційному Веб-сайті відповідної регіональної прокуратури після закінчення тестування.

З пояснень представника відповідача вбачається, що рейтинговий список кандидатів на зайняття посад прокурорів Чугуївської місцевої прокуратури відповідно до вимог Порядку було оприлюднено на офіційному веб-сайті прокуратури Харківської області за посиланням http://khar.gp.gov.ua/ua/khartest.html?_m=publications&_t=cat&id=115830.

Будь-яких доказів недотримання відповідачем вимог Порядку, зокрема у вказаній частині, позивачем не надано. Крім того, після проходження ОСОБА_1 кожного етапу тестування, його ознайомлено з кількістю отриманих балів під особистий підпис (п.п.6.4., 7.4. Порядку).

За результатами проходження тестування для зайняття посади прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_1 отримано підсумковий бал - 79,3, у звязку з чим, він перебував на 28 місці у рейтинговому списку.

Пунктами 8.1.-8.7. Порядку передбачено, що рішення щодо результатів тестування може бути оскаржене до робочої групи, а рішення робочої групи може бути оскаржене до суду.

Прийняте робочою групою рішення за результатами тестування ОСОБА_1 не оскаржено.

Згідно з п. 9.5. Порядку керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Відповідно до наказу Генерального прокурора України №92ш від 23.09.2015 року у структурі Чугуївської місцевої прокуратури встановлено 19 посад прокурорів, 3 начальника відділу та 4 посади керівника, його першого заступника та заступників, тобто всього 26 прокурорських посад з урахуванням адміністративних.

З урахуванням викладеного, усі кандидати, які у рейтинговому списку зайняли місце нижче 24-го, не могли бути призначені на посади прокурорів за відсутністю штатних одиниць, у тому числі і ОСОБА_1, який перебував на 28 місці у рейтинговому списку, тобто не успішно пройшов тестування.

Суд зазначає, що ст.42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом 5 років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Крім того, за ч.2 ст.49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

З наведених норм вбачається, що при скороченні чисельності чи штату працівників роботодавець має право залишити на роботі більш кваліфікованих працівників і лише за умови однакової кваліфікації враховуються обставини, що можуть надати особі переважне право на залишення на роботі.

У даному випадку Генеральна прокуратура України скористалася правом на залишення на роботі більш кваліфікованих працівників, яких визначила за допомогою проведення тестування, що узгоджується нормами КЗпП України.

Щодо тверджень позивача, що про звільнення він був попереджений в звязку з ліквідацією, а звільнений за реорганізацією органу прокуратури, про що не попереджався, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 12, пункту 1-1 Перехідних положень та п.1 Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII, з 15 грудня 2015 року припиняється функціонування прокуратур міст, районів, районів у містах і міжрайонних прокуратур та утворення у системі органів прокуратури України місцевих прокуратур, перелік і територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

З наведеного вбачається, що звільнення позивача проводилося фактично у зв'язку із ліквідацією Прокуратури Великобурлуцького району Харківської області та із реорганізацією органів прокуратури в цілому.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З огляду на приписи вказаної норми, законодавець не розмежовує підстави для звільнення у звязку з ліквідацією, реорганізацією або скороченням чисельності або штату працівників.

На підставі рейтингового списку, враховуючи підсумковий бал кандидата, відповідно до кількості штатних одиниць, наказами прокурора Харківської області прокурорів прокуратур районної ланки, які успішно пройшли тестування, призначено на посади прокурів відповідних місцевих прокуратур, звільнивши їх з посад, що скорочено відповідно до Закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Прокуратура Харківської області дотримала вимог КЗпП України щодо завчасного (за два місяці) попередження позивача про звільнення та правомірно видала наказ №429к від 14.03.2016 року, яким молодшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури Великобурлуцького району та з органів прокуратури Харківської області з 14.03.2016 року у звязку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону, п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

У попередженні про звільнення, з яким прокурора прокуратури Великобурлуцького району ОСОБА_1 ознайомлено 10.10.2015 року, зазначено, що він попереджається про звільнення з займаної посади та органів прокуратури у звязку з ліквідацією органу прокуратури (п.9 ч.1 ст.51 Закону) у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі.

У даному випадку чинним законодавством не передбачено обовязку роботодавця при попередженні про звільнення пропонувати працівнику прокуратури районної ланки, посада якого скорочена відповідно до Закону, наявні вакантні посади в органах прокуратури Харківської області, оскільки він мав право на зайняття посади лише у новоутвореній місцевій прокуратурі.

Суд зазначає, що згідно з п.5.2 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 №98 працівник, який на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

З наведеного слідує, що прокурор прокуратури Великобурлуцького району Харківської області ОСОБА_1 міг претендувати лише на зайняття посади прокурора Чугуївської місцевої прокуратури територіальна юрисдикція якої поширюється на Великобурлуцький район Харківської області згідно Додатку до Закону, а тому не міг претендувати на посаду прокурора іншої місцевої прокуратури чи апарату прокуратури Харківської області, навіть у разі наявності вакантних посад.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем було дотримано вимоги ст.40 Кодексу законів про працю України під час винесення оскаржуваного наказу.

Окремо суд зазначає, що положення ст.85 Закону України "Про прокуратуру", на яку посилається позивач, як на одну з підстав своїх позовних вимог, регулює питання матеріально-технічного забезпечення та соціального захисту працівників органів прокуратури, які є саме державними службовцями, а не прокурорсько-слідчих працівників, тобто дана норма не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі доведено правомірність та обґрунтованість наказу прокурора Харківської області №429к від 14.03.2016 року про звільнення молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Великобурлуцького району та з органів прокуратури Харківської області з 14.03.2016 року у звязку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону, п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Отже, оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді прокурора у органах прокуратури Харківської області та стягнення з прокуратури Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 14.03.2016 року до дня поновлення на роботі, є похідними від вимоги про скасування наказу прокурора Харківської області №429к про звільнення з органів прокуратури Харківської області від 14.03.2016 року, яка визнана судом необґрунтованою та підстави для задоволення якої у суду відсутні, вони також не підлягають задоволенню.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01.07.2016 року.

Суддя Полях Н.А.