Справа № 815/4666/14
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4666/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року по справі за адміністративним позовом приватне акціонерне товариство «Одеський завод шампанських вин» до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та про нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізована Державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства «Одеський завод шампанських вин» у повному обсязі.

Постановою від 15 січня 2015 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Одеський завод шампанських вин» до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07 серпня 2014 року № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1 869 400 грн. та № в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 399 072 грн. та штрафними санкціями в розмірі 199 536 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки актом планової виїзної перевірки від 28.07.2014р. №94/28-08-40/3222446/8 встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, що обумовило прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Зокрема, апелянт зазначає, що надані позивачем, на підтвердження реального існування фінансово-господарських взаємовідносин за договорами про надання інформаційно-консультаційних послуг, укладеними між ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» та ТОВ «Антавей», ТОВ «Континентмаш», ТОВ «Інвайс-Лайт» та ТОВ «Лоуди», первинні документи не є належними доказами щодо підтвердження факту надання послуг за вказаними договорами, оскільки не надано жодного документу щодо розрахунку вартості замовлених послуг, пояснень щодо економічної доцільності укладення відповідних договорів, а також доказів на підтвердження фіксування або перенесення всього чи частини масиву отриманої інформації (консультацій та рекомендацій) від контрагентів на будь-які матеріальні носії інформації та їх використання у господарській діяльності.

Також, апелянт посилається на те, що за договорами про надання маркетингових послуг та дистрибуції, укладеними позивачем з ТОВ «ЛГК Максимум», ТОВ «ЛІА ЛТД», ТОВ «Капітан», ПП «Автоимпровизатор», ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Закарпатська продовольча група», ТОВ «Омега», ДП «Фуршет центр», ТОВ «С.М.А.Р.Т Солюшенз», ТОВ «Агентство мерчендайзинга», позивач до перевірки не надав звіти про проведені маркетингові послуги, на підставі яких повинні складатися акти приймання-здачі послуг для підтвердження факту здійснення господарських операцій. Суд першої інстанції, на думку апелянта, не враховував, що акти приймання-здачі послуг не містять чіткого змісту і обсягу господарських операцій, відомостей про конкретні результати виконаних робіт, обґрунтування вартості виконаних робіт.

Посилається апелянт і на неможливість встановити фактичність здійснення господарських операцій з придбання послуг з проведення ремонтно-будівельних робіт у ПП «Макіта», ТОВ «Нанотехстрой», ПП «Експресс Котедж», ПП «РИПОР», оскільки вказані постачальники, відповідно до баз даних Міністерства доходів і зборів України, мають чисельність працюючих 1 особу, тоді як доказів залучення субпідрядників до виконання ремонтно-будівельних робіт ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» до перевірки не надало.

Приватне акціонерне товариство «Одеський завод шампанських вин» письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що в період з 30 травня по 14 липня 2014 року, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.2 ст. 82 ПК України, згідно наказу від 20 травня 2014 року №244 та відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, відповідач провів документальну планову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства «Одеський завод шампанських вин» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати, передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи, за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складений акт перевірки від 28 липня 2014 року №94/28-08-40/32224466/8.

Зазначеним актом перевірки зафіксовано порушення позивачем:

- п. 138.2, п.п. 138.10.2, п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. 150.1 ст. 150 ПК України, в результаті чого у 2013 році завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування від усіх видів діяльності на суму 1 869 400 грн.;

- п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 50.1 ст. 50, п. 198.1, п. 193.3, п. 198.6 ст. 198, п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету усього на суму 497741 грн.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі цього акту перевірки, 07 серпня 2014 року відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення: № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 746 612 грн. (з яких 497 741 грн. за основним платежем та 248 871 грн. за штрафними санкціями) та № про зменшення товариству суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 1 869 400 грн.

Вирішуючи питання щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 07 серпня 2014 року про зменшення ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» суми від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств, суд першої інстанції встановив, що відповідно до акту перевірки, податковий орган встановив завищення валових витрат за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року на загальну суму 1 869 400 грн. Перевіркою показників відображених у рядку 06.1 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства «Адміністративні витрати» за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року встановлено, що позивач зависив даний показник на суму 471 267 грн. На завищення вказаного показника вплинули витрати ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» на аудиторські, консультаційні, юридичні послуги.

Суд першої інстанції встановив, що:

- 05 вересня 2012 року ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» (Замовник) укладений з ТОВ «Антавей» (Виконавець) договір про надання послуг №05/09-12, предметом якого є зобов'язання Виконавця своєчасно та якісно надавати Замовнику інформаційно-консультаційні послуги з питань бухгалтерського обліку підприємства. На підтвердження виконання умов цього договору позивач надав: акти приймання-передачі виконаних послуг, згідно яких Виконавець надав Замовнику в усній формі інформаційно-консультаційні послуги з питань бухгалтерського обліку підприємства, податкові накладні, банківські виписки;

- 21 жовтня 2013 року ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» (Замовник) укладений договір про надання послуг №21/10-13 з ТОВ «Континентмаш», за умовами якого Виконавець зобов'язується своєчасно та якісно надавати Замовнику інформаційно-консультаційні послуги з питань бухгалтерського обліку підприємства. На підтвердження виконання умов договору позивач надав: податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних послуг, згідно яких Виконавець надав Замовнику в усній формі інформаційні послуги пов'язані з виробничою діяльністю підприємства, банківські виписки;

- 12 березня 2013 року між ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» (Замовник) та ТОВ «Інвайс-Лайт» (Виконавець) укладений договір про надання послуг №12/03-13, предметом якого є зобов'язання Виконавця своєчасно та якісно надавати Замовнику інформаційно-консультаційні послуги з питань бухгалтерського обліку підприємства. На підтвердження виконання умов даного договору позивач надав: податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних послуг, згідно яких Виконавець надав Замовнику в усній формі інформаційно-консультаційні послуги з питань бухгалтерського обліку підприємства, банківські виписки;

- 01 червня 2012 року ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» (Замовник) укладений договір про надання послуг №01/06-12 з ТОВ «Лоуди», за умовами якого Виконавець зобов'язується своєчасно та якісно надавати Замовнику інформаційно-консультаційні послуги з питань бухгалтерського обліку підприємства. На підтвердження виконання умов даного договору позивачем надано: податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних послуг, згідно яких Виконавець надав Замовнику в усній формі інформаційно-консультаційні послуги з питань бухгалтерського обліку підприємства, банківські виписки.

З посиланням на п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, ст. 134, п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на придбання інформаційно-консультаційних послуг, які підтверджені відповідними первинними документами та необхідні для забезпечення господарської діяльності підприємства, можуть бути віднесені до складу від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток. Дослідивши зміст актів прийому-передачі наданих позивачу інформаційно-консультаційних послуг, суд першої інстанції зазначив, що вказані акти відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» до первинних документів, оскільки містять усі обов'язкові реквізити первинного документу.

Суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на ненадання ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» до перевірки зафіксованих у письмовій формі результатів наданих консультаційних послуг, зазначивши, що за умовами пункту 4 договорів з ТОВ «Антавей», ТОВ «Континентмаш», ТОВ «Інвайс-Лайт» та ТОВ «Лоуди» оформлення результатів наданих послуг здійснюється в усній, електронній або письмовій формі на розсуд Замовника.

За висновками суду першої інстанції, акти прийому-передачі наданих позивачу інформаційно-консультаційних послуг розкривають зміст наданих виконавцями послуг відповідно до умов договорів про їх надання, а також відображають вартість наданих послуг. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що повне відображення в актах змісту та обсягу наданих послуг, враховуючи, що консультаційні послуги надавались позивачу в усній формі, могло б призвести до зміни способу виконання цих договорів та, відповідно, збільшити вартість наданих послуг, що не відповідає економічним інтересам позивача.

Також, суд першої інстанції не погодився з доводами податкового органу стосовно відсутності зв'язку між наданими інформаційно-консультаційними послугами з питань бухгалтерського обліку та господарською діяльністю ПрАТ «Одеський завод шампанських вин», зазначивши при цьому, що ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» відноситься до великих платників податків, та враховуючи обсяг грошових потоків суб'єкта господарювання та необхідність відображення руху цих коштів в бухгалтерському обліку підприємства, звернення позивача за кваліфікованою допомогою (консультаційними послугами з питань бухгалтерського обліку), є виправданим.

Суд першої інстанції встановив, що в період, який перевірявся, ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» до складу витрат на збут включило витрати на придбання послуг щодо поширення, розповсюдження, просування на ринок, стимулювання збуту та реалізації алкогольної продукції власного виробництва під торгівельними марками «ОДЕСА», «ОДЕСА КЛАССИК», «ГЕНРИХ РЕДЕРЕР», «L'ODESSICA» та «ФІЄСТА», а також продукції під торгівельними марками «CINZANO», «CAMPARI», «MONDORO», «OLD SMUGGLER», «GLEN GRANT», «WILD TURKEY», «APEROL», «FRANGELICO», «CAROLANS» та «ESPOLON», головним дистриб'ютором якої на всій території України є позивач.

Суд першої інстанції встановив, що послуги з поширення, розповсюдження, просування на ринок, стимулювання збуту та реалізації вищевказаної алкогольної продукції позивачу надавали контрагенти: ТОВ ЛГК «Максимум» (договори дистрибуції №14/09/11Е від 14 вересня 2011 року та №01/02/12Е від 01 лютого 2012 року), ТОВ «ЛІА» ЛТД (договір поставки №08-07/Е від 13 серпня 2012 року), ТОВ «Капітан» (договори поставки №08К/06/11 від 08 червня 2011 року та №02-12/Е від 01 лютого 2012 року), ПП «Автоимпровизатор» (договір на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №13/05/11 від 13 травня 2011 року), ФОП ОСОБА_3 (договір на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №01М-07/11 від 01 липня 2011 року), ПП ОСОБА_4 (договір на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №17-О/07/10 від 17 липня 2010 року), ТОВ «Закарпатська продовольча група» (договори на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №20Д/07/10 від 20 липня 2010 року та №03/01/12М від 03 січня 2012 року), ТОВ «Омега» (договір про надання послуг з просування продукції через роздрібні торгівельні мережі №100-м від 07 лютого 2011 року), ДП «Фуршет Центр» (договір №НП ФЦ016918 про надання маркетингових послуг та послуг з просування, збуту продукції в мережі «Фуршет»), ТОВ «С.М.А.Р.Т. Солюшенз» (договори про надання послуг з просування та стимулювання збуту товарів №28/11М від 08 листопада 2012 року та 01/02/13М від 01 лютого 2013 року), ТОВ «Агентство мерчандайзингу» (договір на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №АДог-0983 від 09 липня 2010 року), відповідно до умов яких контрагенти позивача надавали в оптових та роздрібних мережах, торгових точках за плату послуги щодо оптимального розміщення та торговому обладнанні (полицях, стендах) в торгових залах продукції, з метою залучення уваги споживачів та підвищення попиту, оформлення торгівельного обладнання, на якому розташована продукція в найбільш зручному, привабливому та доступному для споживачів місці продажу, розміщення та поширення інформації про продукцію, формування повноцінної асортиментної присутності продукції, первинне експонування, підтримки експозиції продукції в належному вигляді та обсязі.

На підтвердження товарності операцій за вказаними договорами позивач надав акти приймання-передачі наданих послуг, податкові накладні, фото-звіти маркетингових послуг (фотофіксацію розміщених у пунктах продажу товарів).

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до акту перевірки, податкова інспекція дійшла висновку, що вищезазначені документи не мають достатньої доказової бази для віднесення до складу витрат по рядку 06.2 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства витрат на збут продукції, оскільки надані до перевірки акти здачі-прийняття робіт (послуг) не містять чіткого змісту і обсягу господарських операцій, відомості про конкретні результати виконаних послуг, обґрунтування вартості виконаних послуг, прізвищ осіб, які безпосередньо виконували роботи, спосіб та конкретні адресні дані вчинення дій, строки проведення послуг, а також до перевірки не надано документів, які б давали змогу встановити, яким чином результати робіт (послуг) замовник використовує у власній господарській діяльності.

Такі висновки податкового органу суд першої інстанції визнав необґрунтованими та зазначив, що надані ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» документи, зокрема акти здачі-прийняття робіт (послуг), відповідають вимогам ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, оскільки містять відомості про укладені угоди, замовника послуг та виконавця, розкривають зміст наданих послуг, який відповідає умовам договорів, період надання послуг, вартість наданих послуг, а також місця де зазначені послуги були надані.

Суд першої інстанції зазначив, що у ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не зазначається наскільки детальна інформація про господарську операцію повинна бути зазначена у первинному документі, тому висновки відповідача про те, що надані до перевірки акти здачі-прийняття робіт (послуг) не містять чіткого змісту і обсягу господарських операцій, тощо, є необґрунтованими та безпідставними.

Також, суд першої інстанції не погодився з висновками відповідача щодо не доведення позивачем використання результатів отриманих у контрагентів маркетингових послуг у власній господарській діяльності. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що господарська діяльність ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» пов'язана з реалізацією алкогольної продукції власного виробництва, головним дистриб'ютором якої на всій території України є позивач, тому придбані товариством послуги з просування вказаної алкогольної продукції на ринок, направлені на ефективну реалізацію даної продукції, з метою отримання від цього найбільш високого доходу, що свідчить про беззаперечну пов'язаність цих операцій з господарською діяльністю ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» та необґрунтованість висновків відповідача.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» правомірно включило до складу інших витрат по рядку 06.2 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства «Витрати на збут» вартість послуг щодо просування стимулювання збуту продукції по актам прийому-передачі наданих послуг у сумі 1398133 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 07 серпня 2014 року про зменшення ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» суми від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток.

Вирішуючи питання щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 07 серпня 2014 року в частині збільшення ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 399 072 грн. та штрафними санкціями на 199 536 грн., суд першої інстанції встановив, що в період, який перевірявся, позивач отримував послуги з проведення ремонтно-будівельних робіт та відносив до складу податкового кредиту суми ПДВ від вартості цих послуг.

Зокрема, суд першої інстанції встановив, що 24 лютого 2012 року між ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» (Замовник) та ПП «Макіта» (Підрядник) укладений договір підряду №24/02-Д на виконання ремонтних робіт на об'єкті Замовника за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 36, на підтвердження виконання якого позивач надав: ліцензію, видану Інспекцією ДАБК в Одеській області приватному підприємству «Макіта» про те, що його господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єктів архітектури, податкові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрати, підсумкові відомості ресурсів (витрати за фактом), договірні ціни на ремонт приміщення бухгалтерії, локальний кошторис на загальнобудівельні роботи, фотозвіти виконаних будівельних робіт.

Суд першої інстанції встановив, що 13 вересня 2012 року ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» (Замовник) укладений договір підряду №13/09Д з ТОВ «Нанотехстрой» (Підрядник) щодо виконання ремонтних робіт на об'єкті Замовника за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 36, на підтвердження виконання якого позивач надав: ліцензію, видану ТОВ «Нанотехстрой» про те, що його господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єктів архітектури, податкові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрати, підсумкові відомості ресурсів (витрати за фактом), договірні ціни, локальний кошторис на загальнобудівельні роботи, фотозвіти виконаних будівельних робіт.

Також суд першої інстанції встановив, що 09 липня 2012 року ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» (Замовник) укладений договір підряду №09/07Д з ПП «Експрес Котедж» (Підрядник) про виконання ремонтних робіт на об'єкті Замовника за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 36, на підтвердження виконання якого позивач надав: ліцензію, видану ПП «Експрес Котедж» про те, що його господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єктів архітектури, податкові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрати, підсумкові відомості ресурсів, договірні ціни, локальний кошторис, фотозвіти виконаних будівельних робіт.

Суд першої інстанції встановив, що 18 березня 2011 року між ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» (Замовник) та ПП «РИПОР» (Підрядник) укладений договір підряду №03-2011 про виконання робіт по теплоізоляції акратофоров, на підтвердження виконання робіт по теплоізоляції згідно якого позивач надав: податкові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрати, підсумкові відомості ресурсів, договірні ціни, локальний кошторис, фотозвіти виконаних будівельних робіт.

Проаналізувавши вищенаведені договори та докази, надані на підтвердження виконання операцій по ним, суд першої інстанції, з посиланням на п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, дійшов висновку, що вони підтверджують їх реальність та виконання, а, отже, і правомірність віднесення ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» до податкового кредиту сум податку на додану вартість від вартості послуг, отриманих від зазначених контрагентів.

Суд першої інстанції встановив, що з підстав неможливості підтвердження використання послуг з просування товару та послуг з маркетингу у власній господарській діяльності ПрАТ «Одеський завод шампанських вин», податковою інспекцією зроблено висновок про порушення позивачем вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України щодо включення до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 214692 грн., згідно наданих до перевірки податкових накладних, отриманих від постачальників ТОВ ЛГК «Максимум», ТОВ «ЛІА» ЛТД, ТОВ «Капітан», ТОВ «Закарпатська продовольча група», ТОВ «Омега», ДП «Фуршет Центр», ТОВ «С.М.А.Р.Т. Солюшенз», ТОВ «Агенство мерчандайзингу».

Суд першої інстанції відхилив такі висновки відповідача, зазначивши, що фактичність та реальність господарських взаємовідносин з вказаними контрагентами вставлені судом при дослідженні правомірності включення позивачем до складу витрат на збут вартості послуг щодо просування та стимулювання збуту продукції, а наявні в матеріалах справи договори, податкові накладні та інші первинні документи, підтверджують сформований позивачем податковий кредит по взаємовідносинам з вказаними контрагентами.

Оскільки до податкового кредиту позивач відніс суми податку на додану вартість, сплаченого у зв'язку з придбанням робіт та послуг, підтвердженого податковими накладними, виписаними контрагентами згідно укладених договорів, суд першої інстанції визнав обґрунтованим формування позивачем податкового кредиту на суму 399 072 грн.

Також, суд першої інстанції відхилив посилання Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на акти про неможливість проведення зустрічних звірок ПП «Рипор», ТОВ «Інвайс-Лайт», ТОВ «Континентмаш» та на іншу податкову інформацію, зазначивши, що висновки актів податкових органів відносно контрагентів не можуть вважатися належними доказами допущення саме позивачем порушень податкового законодавства.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність податковою інспекцією правомірності нарахування позивачу податковим повідомленням-рішенням від 07.08.2014р. № грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 399 072 грн. та накладення штрафних санкцій в розмірі 199 536 грн.

Протокольною ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.04.2016 р. апелянта - Спеціалізовану Державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Міністерства доходів і зборів замінено на процесуального правонаступника - Спеціалізовану Державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС від 07.08.2014р. № про зменшення ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1 869 400 грн. та № в частині нарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 399 072 грн. та штрафними санкціями в розмірі 199 536 грн.

Апеляційний суд встановив, що зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі висновків акту від 28 липня 2014 року №94/28-08-40/32224466/8 документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати, передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, яким зафіксовано порушення позивачем п. 138.2, п.п. 138.10.2, п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. 150.1 ст. 150 ПК України, в результаті чого у 2013 році завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування від усіх видів діяльності на суму 1 869 400 грн., та порушення п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 50.1 ст. 50, п. 198.1, п. 193.3, п. 198.6 ст. 198, п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету усього на суму 497741 грн.

Апеляційний суд встановив, що за результати проведеної перевірки Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС не визнано правомірності декларування ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» господарських операцій з:

- ТОВ «Антавей», ТОВ «Континентмаш», ТОВ «Інвайс-Лайт» та ТОВ «Лоуди» за договорами про надання інформаційно-консультаційних послуг, у зв'язку з відсутністю належних доказів щодо підтвердження факту надання послуг та використання придбаних послуг у власній господарській діяльності;

- ТОВ «ЛГК Максимум», ТОВ «ЛІА ЛТД», ТОВ «Капітан», ПП «Автоимпровизатор», ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Закарпатська продовольча група», ТОВ «Омега», ДП «Фуршет центр», ТОВ «С.М.А.Р.Т Солюшенз», ТОВ «Агентство мерчендайзинга» за договорами дистрибуції та надання маркетингових послуг, у зв'язку з відсутністю належних доказів щодо підтвердження факту надання послуг та використання придбаних послуг у власній господарській діяльності;

- ПП «Макіта», ТОВ «Нанотехстрой», ПП «Експресс Котедж», ПП «РИПОР» за договорами з придбання послуг з проведення ремонтно-будівельних робіт, у зв'язку з неможливістю виконання вказаними контрагентами взятих на себе зобов'язань за договорами.

Враховуючи приписи ст.ст. 138, 139, 198, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум витрат до складу валових, а сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (робіт, послуг), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, та інших документів на підтвердження придбання такого товару (роботи, послуги); 3) подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість є факт придбання товарів із метою їх використання в господарській діяльності. Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Для правильного вирішення спору встановленню, передусім, підлягає факт реальності придбання товару (робіт, послуг), шляхом дослідження первинних документів, які складаються на виконання відповідних господарських операцій.

Згідно п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.п.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, відносяться адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема (підпункт «г»), витрати на винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності.

Таким чином, витрати на придбання інформаційно-консультаційних послуг, які підтверджені відповідними первинними документами та необхідні для забезпечення господарської діяльності підприємства, можуть бути віднесені до складу від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток.

Апеляційний суд встановив, що в періоді, який перевірявся, ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» формувало податковий кредит та валові витрати, серед іншого, за наслідками виконання договорів про надання інформаційно-консультаційних послуг: №05/09-12 від 05 вересня 2012 року з ТОВ «Антавей» (т.1 а.с. 107-108), №21/10-13 від 21 жовтня 2013 року з ТОВ «Континентмаш» (т.1 а.с.122-124)., №12/03-13 від 12 березня 2013 року з ТОВ «Інвайс-Лайт» (т.1 а.с.134-136), №01/06-12 від 01 червня 2012 року з ТОВ «Лоуди» (т.1 а.с.149-151), за умовами яких ТОВ «Антавей», ТОВ «Континентмаш», ТОВ «Інвайс-Лайт» та ТОВ «Лоуди», як виконавці, зобов'язуються своєчасно та якісно надавати ПрАТ «Одеський завод шампанських вин», як замовнику, інформаційно-консультаційні послуги з питань бухгалтерського обліку підприємства, а замовник зобов'язується надавати у розпорядження виконавців всю необхідну для надання послуг інформацію та документи, своєчасно оплачувати надані послуги та не використовувати отриману від виконавців комерційну інформацію в інтересах третіх осіб.

На підтвердження виконання умов цих договорів та проведення оплати їх вартості ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» надало як до перевірки, так і до суду, акти приймання-передачі виконаних послуг, податкові накладні, банківські виписки по особових рахунках, з яких, на думку апеляційного суду, можливо встановити зміст наданих послуг, їх вартість та здійснення відповідних розрахунків.

Підставою для висновку про завищення ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» показників, відображених у рядку 06.1 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства «Адміністративні витрати» за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року на суму 471 267 грн., Спеціалізована Державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС зазначила, що надані позивачем акти приймання-передачі інформаційно-консультаційних послуг, за договорами з ТОВ «Антавей», ТОВ «Континентмаш», ТОВ «Інвайс-Лайт» та ТОВ «Лоуди» в усній формі, не мають доказової бази для віднесення до складу адміністративних витрат підприємства, так як вказані акти не містять чіткого змісту і обсягу господарських операцій, відомостей про конкретні результати виконаних послуг, обґрунтування вартості виконаних послуг, прізвищ осіб, які безпосередньо надавали послуги, строки надання послуг.

Апеляційний суд відхиляє такі доводи апелянта, оскільки, дослідивши зміст наявних в матеріалах справи актів прийому-передачі наданих позивачу інформаційно-консультаційних послуг, встановлено, що акти містять усі обов'язкові реквізити первинного документу та відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, апеляційний суд зазначає, що за умовами договорів №05/09-12 від 05 вересня 2012 року з ТОВ «Антавей», №21/10-13 від 21 жовтня 2013 року з ТОВ «Континентмаш», №12/03-13 від 12 березня 2013 року з ТОВ «Інвайс-Лайт», №01/06-12 від 01 червня 2012 року з ТОВ «Лоуди» передбачено надання виконавцями послуг за вказаними договорами в усній формі, що не суперечить вимогам законодавства, у зв'язку з чим посилання апелянта на відсутність деталізації наданих послуг у відповідних актах апеляційний суд не бере до уваги.

Безпідставними також апеляційний суд вважає і доводи апелянта про не доведеність ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» зв'язку придбаних у ТОВ «Антавей», ТОВ «Континентмаш», ТОВ «Інвайс-Лайт» та ТОВ «Лоуди» інформаційно-консультаційних послуг із господарською діяльністю підприємства, оскільки, як правильно встановив суд першої інстанції, ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» відноситься до великих платників податків в розумінні п.п.14.1.24 п.14.1 ст.14 ПК України, і враховуючи обсяг грошових потоків суб'єкта господарювання та необхідність відображення руху цих коштів в бухгалтерському обліку підприємства, звернення позивача за допомогою до спеціалізованих організацій є виправданим.

Апеляційний суд встановив, що надання контрагентами позивача послуг інформаційно-консультаційного характеру відповідає видам діяльності ТОВ «Антавей», ТОВ «Континентмаш», ТОВ «Інвайс-Лайт» та ТОВ «Лоуди», які зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, зокрема: консультування з питань комерційної діяльності й керування (код КВЕД 70.22) є одним з видів діяльності ТОВ «Антавей» (т.1 а.с.109), ТОВ «Інвайс-Лайт» (т.1 а.с.137) та ТОВ «Лоуди» (т.1 а.с.152), а надання інших інформаційних послуг (код КВЕД 63.99) є одним з видів діяльності ТОВ «Континентмаш» (т.1 а.с.125).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апелянта про не підтвердження витрат ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» на інформаційно-консультаційні послуги, отримані від ТОВ «Антавей», ТОВ «Континентмаш», ТОВ «Інвайс-Лайт» та ТОВ «Лоуди», спростовані наданими позивачем документами, в той час як доводи податкового органу щодо протилежного ґрунтуються на припущеннях та на помилковому тлумаченні п.п.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України.

Підпункт 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 ПК України надає право платнику податків віднести до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, серед іншого, витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.

Апеляційний суд встановив, що на виконання вказаної норми ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» до складу витрат на збут, включило витрати на придбання послуг щодо поширення, розповсюдження, просування на ринок, стимулювання збуту та реалізації алкогольної продукції власного виробництва у ТОВ ЛГК «Максимум» (договори дистрибуції №14/09/11Е від 14 вересня 2011 року та №01/02/12Е від 01 лютого 2012 року), ТОВ «ЛІА» ЛТД (договір поставки №08-07/Е від 13 серпня 2012 року), ТОВ «Капітан» (договори поставки №08К/06/11 від 08 червня 2011 року та №02-12/Е від 01 лютого 2012 року), ПП «Автоимпровизатор» (договір на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №13/05/11 від 13 травня 2011 року), ФОП ОСОБА_3 (договір на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №01М-07/11 від 01 липня 2011 року), ПП ОСОБА_4 (договір на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №17-О/07/10 від 17 липня 2010 року), ТОВ «Закарпатська продовольча група» (договори на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №20Д/07/10 від 20 липня 2010 року та №03/01/12М від 03 січня 2012 року), ТОВ «Омега» (договір про надання послуг з просування продукції через роздрібні торгівельні мережі №100-м від 07 лютого 2011 року), ДП «Фуршет Центр» (договір №НП ФЦ016918 про надання маркетингових послуг та послуг з просування, збуту продукції в мережі «Фуршет»), ТОВ «С.М.А.Р.Т. Солюшенз» (договори про надання послуг з просування та стимулювання збуту товарів №28/11М від 08 листопада 2012 року та 01/02/13М від 01 лютого 2013 року), ТОВ «Агентство мерчандайзингу» (договір на проведення маркетингових досліджень, заходів та надання послуг з просування продукції №АДог-0983 від 09 липня 2010 року).

За умовами вказаних договорів контрагенти ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» надавали в оптових та роздрібних мережах, торгових точках за плату послуги щодо:

- оптимального розміщення та торговому обладнанні (полицях, стендах) в торгових залах продукції, з метою залучення уваги споживачів та підвищення попиту;

- оформлення торгівельного обладнання, на якому розташована продукція позивача в найбільш зручному, привабливому та доступному для споживачів місці продажу;

- розміщення та поширення інформації про продукцію, формування повноцінної асортиментної присутності продукції, первинне експонування, підтримки експозиції продукції в належному вигляді та обсязі.

На підтвердження отримання послуг за цими договорами ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» надало до перевірки податкові накладні, акти приймання-передачі наданих послуг, фотозвіти маркетингових послуг (фотофіксацію розміщених у пунктах продажу товарів), звіти про обсяг товарів.

В апеляційній скарзі апелянт не визнає надані ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» акти приймання-передачі робіт (послуг) належним документальним підтвердженням реальності здійснення відповідних операцій, посилаючись на те, що акти здачі-прийняття робіт (послуг) не містять чіткого змісту і обсягу господарських операцій, а також зазначає, що з наданих позивачем документів неможливо встановити, яким чином результати робіт (послуг) позивач використовує у власній господарській діяльності.

Маркетинг - це діяльність, спрямована на створення попиту та досягнення цілей підприємства через максимальне задоволення потреб споживачів; планування і ведення всебічної діяльності, пов'язаної з товаром, з метою здійснення оптимального впливу на споживача для забезпечення максимального споживання за оптимальної ціни та одержання в результаті цього довгострокового прибутку.

З метою оподаткування під маркетинговими послугами (маркетингом) слід розуміти послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчення ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управління рухом продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків (п.п.14.1.108 п.14.1 ст.14 Кодексу).

Головною умовою для врахування у складі податкових витрат на проведення маркетингових послуг є їх документальне підтвердження та зв'язок таких витрат з господарською діяльністю платника податку. Підтвердженням зв'язку витрат на маркетингові послуги з господарською діяльністю суб'єкта господарювання, окрім договору, виступають акти приймання-передачі маркетингових послуг, які повинні мати всі обов'язкові реквізити первинних документів, передбачені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в тому числі містити інформацію про зміст і обсяг господарської операції.

Апеляційний суд, дослідивши зміст актів прийому-передачі наданих позивачу послуг щодо стимулювання та просування збуту продукції, дійшов висновку, що ці акти відповідають вимогам ст.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять відомості про укладені угоди, замовника послуг та виконавця, розкривають зміст наданих послуг, який відповідає умовам договорів, період надання послуг, вартість наданих послуг, а також місця де зазначені послуги були надані.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що надані позивачем акти здачі-прийняття робіт (послуг) не містять чіткого змісту і обсягу господарських операцій, апелянт не зазначає, наскільки детальна інформація про господарську операцію повинна бути зазначена у первинному документі. Також апеляційна скарга не містить вказівки на конкретну норму законодавства, яка не дотримана ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» та його контрагентами при оформлені відповідних актів.

Щодо доводів апелянта про не доведення ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» використання придбаних контрагентів маркетингових послуг у власній господарській діяльності, то апеляційний суд зазначає, що господарська діяльність позивача пов'язана з реалізацією алкогольної продукції власного виробництва під торгівельними марками «ОДЕСА», «ОДЕСА КЛАССИК», «ГЕНРИХ РЕДЕРЕР», «L'ODESSICA» та «ФІЄСТА», а також продукції під торгівельними марками «CINZANO», «CAMPARI», «MONDORO», «OLD SMUGGLER», «GLEN GRANT», «WILD TURKEY», «APEROL», «FRANGELICO», «CAROLANS» та «ESPOLON», основним видом діяльності ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» є виробництво виноградних вин (код КВЕД 11.02), а також товариство здійснює діяльність з роздрібної торгівлі напоями, тому придбані позивачем послуги з просування алкогольної продукції на ринок направлені на ефективну реалізацію даної продукції, з метою отримання доходу, що, на думку колегії суддів, свідчить про пов'язаність цих операцій з господарською діяльністю позивача.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність включення ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» до складу інших витрат по рядку 06.2 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства «Витрати на збут» вартості послуг щодо просування стимулювання збуту продукції на суму 1 398 133 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що період, який перевірявся, ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» отримало послуги у ПП «Макіта», ТОВ «Нанотехстрой», ПП «Експресс Котедж», ПП «РИПОР» з проведення ремонтно-будівельних робіт та віднесло о складу податкового кредиту суми ПДВ від вартості отриманих послуг за договорами підряду:

- №24/02-Д від 24 лютого 2012 року з ПП «Макіта» на виконання ремонтних робіт на об'єкті за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 36 (т.4 а.с. 41-44);

- №13/09Д від 13 вересня 2012 року з ТОВ «Нанотехстрой» на виконання ремонтних робіт на об'єкті за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 36 (т.4 а.с.141-144);

- №09/07Д від 09 липня 2012 року з ПП «Експресс Котедж» на виконання ремонтних робіт на об'єкті за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 36 (т.4 а.с.230-233);

- №03-2011 від 18 березня 2011 року з ПП «РИПОР» на виконання робіт по теплоізоляції акратофоров (т.5 а.с.131-133).

На підтвердження виконання ремонтних робіт згідно вказаних договорів позивач надав податкові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та затрати, підсумкові відомості ресурсів (витрати за фактом), договірні ціни на ремонт приміщення бухгалтерії, локальний кошторис на загальнобудівельні роботи, фотозвіти виконаних будівельних робіт, зауважень щодо наявності та правильності оформлення яких ні акт перевірки, ні апеляційна скарга не містять.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. Таким чином, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій між ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» та ПП «Макіта», ТОВ «Нанотехстрой», ПП «Експресс Котедж», ПП «РИПОР».

ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» надало суду копії ліцензій, виданих: ПП «Макіта» Інспекцією ДАБК в Одеській області на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури з терміном дії з 31.05.2011р. по 31.05.2014р. (т.4 а.с.45-46), ТОВ «Нанотехстрой» Інспекцією ДАБК в Донецькій області на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури з терміном дії з 15.05.2012р. по 15.05.2015р. (т.4 а.с.145-147), ПП «Експресс Котедж» Інспекцією ДАБК в Донецькій області на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури з терміном дії з 06.09.2011р. по 06.09.2016р. (т.4 а.с.234-236)

Таким чином, позивач довів можливість виконання контрагентами взятих на себе зобов'язань за договорами підряду з ПрАТ «Одеський завод шампанських вин».

Висновки апелянта щодо безпідставності формування позивачем податкового кредиту за вказаними господарськими операціями ґрунтуються виключно на інформації щодо відсутності у контрагентів позивача основних фондів, складських приміщень, виробничих потужностей, трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності.

При цьому, апелянт не врахував, що при видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю ПП «Макіта», ТОВ «Нанотехстрой», ПП «Експресс Котедж» ліцензій на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, орган ліцензування перевіряв вказаних юридичних осіб на відповідність Ліцензійним умовам, що спростовує доводи апелянта про неможливість вказаними контрагентами здійснювати задекларовані позивачем підрядні роботи.

Апеляційний суд зазначає, що сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть бути вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки (надання послуг); податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковий орган не надав, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформував податковий кредит, не спростував.

Апеляційний суд вважає, що позивач правомірно сформував податковий кредит по господарських операціях з придбання послуг ремонту на підставі виписаних ПП «Макіта», ТОВ «Нанотехстрой», ПП «Експресс Котедж», ПП «РИПОР» податкових накладних, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд встановив недоведеність висновків акту перевірки від 28 липня 2014 року №94/28-08-40/32224466/8 про порушення ПрАТ «Одеський завод шампанських вин» п. 138.2, п.п. 138.10.2, п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. 150.1 ст. 150, п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 50.1 ст. 50, п. 198.1, п. 193.3, п. 198.6 ст. 198, п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо незаконності оскаржених податкових повідомлень рішень від 07.08.2014р. № та № апеляційний суд вважає правильним.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-71, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складний 29.06.2016 р.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець