Справа № 812/542/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/542/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області, Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та стягнення вихідної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області, в якому позивач просила:

- визнати відмову Територіального управління державної судової адміністрацій України в Луганській області щодо нарахування та виплати вихідної допомоги у зв'язку з відставкою протиправною;

- стягнути з Територіального управління державної судової адміністрацій України в Луганській області на користь позивача вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою у сумі 227766,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 21.06.1982 її було обрано народним суддею Первомайського міського суду Луганської області.

21.06.1987 обрана на посаду народного судді Міловського районного суду Луганської області.

04.10.2000 призначена на посаду голови Міловського районного суду Луганської області.

Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 за № 788-//ІІІ та згідно з наказом голови Міловського районного суду Луганської області від 25.11.2015 за № 56-О позивач звільнена з посади голови Міловського районного суду Луганської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України.

При звільненні позивачу не було виплачено вихідну допомогу, на яку, на думку позивача, вона має право після 20 років роботи суддею.

Звернення щодо нарахування та виплати вихідної допомоги відповідач одержав, однак досі воно залишилось без задоволення.

Статтею 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 07.07.2010) було передбачено виплату вихідної допомоги при виході судді у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат.

На підставі Закону України від 27.03.2014 № 1166-УП «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» ст. 136 була виключена.

28.03.2015 набрав чинності Закон України від 12.02.2015 № 192-//ІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», яким викладено в новій редакції всі положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Позивач зазначає, що вказані законодавчі зміни не тільки звузили зміст та обсяг існуючих прав суддів, але й суттєво порушили встановлені Конституцією та законами України гарантії їх незалежності. Оскільки, позивач була звільнена з посади судді 25.11.2015, на підстав вищенаведених норм законів, вона втратила право на отримання як вихідної допомоги.

На думку позивача, судді, які виходять у відставку за жодних обставин не можуть бути позбавлені права на отримання вихідної допомоги, оскільки таке право виникає з часу, з якого стаж роботи на посаді судді досяг 20 років. Ця обставина є єдиною умовою набуття права на відставку і при його реалізації - права на отримання вихідної допомоги.

На думку позивача, право на відставку вона набула ще задовго до подання заяви про звільнення з посади судді, тобто з липня 2002 року. Факт подання нею заяви про звільнення у 2015 році є лише доказом реалізації вказаного права.

Відповідач позов не визнав надав заперечення, в якому послався на відсутність на момент звільнення позивача нормативно закріпленої гарантії у вигляді права на отримання вихідної допомоги при звільненні (а.с.47-51).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 залучено до участі у справ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державну судову адміністрацію України.

В судове засідання сторони не прибули, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, заявили клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 9, 51).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули у судове засідання, причини неявки суду не повідомили.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 15 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Таким чином, наявний спір пов'язаний з проходженням публічної служби.

Судом встановлено, що позивача звільнено з посади судді, у зв'язку із поданням заяви про відставку та відраховано зі штату Міловського районного суду Луганської області відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.11.2015 за № 788-//ІІІ та згідно з наказом голови Міловського районного суду Луганської області від 25.11.2015 за № 56-О (а.с.13-27,29,30).

04 травня 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про нарахування та виплату їй вихідної допомоги, у зв'язку із відставкою (а.с.10).

Листом від 26.05.2016 № 993/16 відповідач відмовив у задоволені вищевказаної заяви позивача про виплату вихідної допомоги у зв'язку з відставкою у розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою судді Міловського районного суду Луганської області з мотивів відсутності на момент звільнення позивача статті 136 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон України № 2453), яка раніше передбачала виплату вихідної допомоги (а.с.52).

Зазначене рішення відповідача оформлене листом від 26.05.2016 № 993/16 є предметом спору по даній справі.

В розумінні вимог глави 2 розділу 11 Закону № 2453 до компетенції відповідача відноситься прийняття рішення, що оскаржується.

Відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді з посади органом, що його обрав або призначив, є подання суддею заяви про відставку.

Згідно зі статтею 109 Закону України № 2453 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Частиною шостою статті 111 Закону України № 2453 передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Сторонами не оспорюється період роботи Позивача на посаді судді, підстави та час звільнення.

На підставі пункту 28 розділу 2 Закону України 27.03.2014 № 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" з 01.05.2014 виключено статтю 136 Закону України № 2453, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, за останньою посадою.

Таким чином, на момент подачі заяви на звільнення та звільнення позивача спірна норма не діяла.

Умовою для отримання суддею вихідної допомоги є вихід у відставку, а не факт виникнення права на відставку або звернення з заявою на звільнення.

Рішення щодо неконституційності Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" в частині виключення статті 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", Конституційним Судом України не приймалось.

При цьому, згідно частини другої статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України оскаржуються до Вищого адміністративного суду України.

З урахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється у зв'язку з їх відсутністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області, Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та стягнення вихідної допомоги, - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 04 липня 2016 року.

Суддя Т.І. Ковальова