Справа № 623/1163/15-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2016 р. м. Київ К/800/23506/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Леонтович К.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про встановлення пільгового стажу його роботи водієм автобуса ВАТ «Ізюмське автотранспортне підприємство 16307» на міському пасажирському маршруті з 16 жовтня 1987 року по 07 жовтня 2005 року в розмірі 16 років 6 місяців, зобов'язання відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах з 28 вересня 2014 року відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення»

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача, що полягають у безпідставній відмові призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за наявності всіх передбачених законодавством підстав для такого призначення.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та винести нове, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 вересня 2014 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням відповідача від 10.11.2014 № 24 відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пільгової пенсії за віком у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців.

Підставою прийняття такого рішення стало рішення комісії при Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2014 № 472/19-14 про відмову у підтверджені стажу роботи у період з 10.01.1985 року по 12.05.2006 роки за професією водій автобуса, оскільки з наданих комісії документів не вбачалося, що позивач працював водієм автобуса на міському пасажирському маршруті.

Вважаючи протиправними дії Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що суд не може підміняти або перебирати на себе функцію Пенсійного органу, щодо визначення стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії, а також функцію призначення пенсії.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій щодо достатності досліджених судами обставин для вирішення спору по суті, з огляду на наступне.

За змістом статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Також, відповідно до пункту 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

За змістом позовних вимог, позивач просить суд встановити пільговий стаж його роботи водієм автобуса у ВАТ «Ізюмське автотранспортне підприємство 16307» на міському пасажирському маршруті з 16 жовтня 1987 року по 07 жовтня 2005 року в розмірі 16 років 6 місяців та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах з 28 вересня 2014 року відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення».

Тобто, позивач фактично не погоджується з протиправними, на його думку, діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Дійсно, відповідно до норм чинного законодавства, серед органів державної влади повноваження щодо підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, або про відмову в його підтвердженні віднесені Комісіям з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

У той же час, за змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому спосіб захисту порушеного права позивач вибирає на власний розсуд, а суд, у свою чергу, відповідно до покладених на нього завдань, повинен вчинити усіх можливих дій з метою захисту порушеного права позивача (у випадку встановлення факту такого порушення).

За вказаних обставин, помилковим є твердження судів попередніх інстанцій про той факт, що в даному випадку суд не може підміняти або перебирати на себе функцію Пенсійного органу, щодо визначення стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії, а також функцію призначення пенсії.

Колегія судів вказує, що відмова у задоволенні позову із зазначених мотивів є безпідставною та необґрунтованою.

Водночас, відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Зі змісту мотивувальних частин рішень першої та апеляційної інстанцій убачається, що судами перелічено періоди роботи позивача у ВАТ «Ізюмське автотранспортне підприємство 16307», зазначено про пояснення свідків щодо спільної роботи з позивачем на ВАТ «Ізюмське автотранспортне підприємство 16307», проте, не зроблено висновок щодо наявності чи відсутності у позивача достатнього пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто, не встановлено обставин, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення у справі.

Згідно з статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судам при новому розгляді спору необхідно належним чином дослідити наявність чи відсутність у позивача достатнього пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти обґрунтоване рішення по суті позовних вимог з урахуванням наведених висновків колегія суддів Вищого адміністративного суду України.

Керуючись статями 160, 167, 220, 222, 227, 229, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: