Справа № 438/502/16-а
Суддя: Посисень Л. М.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/502/16-а
Номер провадження №2-а/438/41/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Бориславський міський суд

Львівської області

в складі головуючого судді: Посисень Л.М.,

при секретарі: Дробчак Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про оскарження неправомірних дій суб»єкта владних повноважень з питань призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 просить зобов»язати відповідача - Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області провести перерахунок призначеного їй, ОСОБА_1, щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючих суддів з стажем роботи понад 26 років 22048 грн. 00 коп. в місяць, в розмірі 90%, що становить 19843 грн.20 коп., починаючи з 01 вересня 2015 року та виплатити перераховану суму з врахуванням фактично виплачених сум.

Представник відповідача ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області ОСОБА_3 позову не визнав.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 пояснила, що Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області (бувша назва Управління пенсійного Фонду України в м.Бориславі) на заяву позивача ОСОБА_1 22 березня 2016 року відмовило їй у здійсненні перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.09.2015 року .

При цьому, Управління пенсійного фонду покликається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213 з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру», «Про державну службу» тому вважає, що немає підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Вважає, що даною відмовою відповідач грубо порушив її права. передбачені ст.22 Конституції України, оскільки за захистом своїх прав, стосовно перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, вона зверталась ще раніше, до прийняття вищевказаного Закону від 02 березня 2015 року .

Так, у серпні 2013 року вона звернулась до Бориславського міського суду Львівської області з позовом про оскарження неправомірних дій суб»єкта владних повноважень з питань довічного утримання судді у відставці та зобов»язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 січня 2013 року.

Постановою Бориславського міського суду від 07 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2014 року, позов задоволено: зобов»язано Управління Пенсійного Фонду України в м.Бориславі, здійснити їй, ОСОБА_1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з січня 2013 року згідно довідки територіального Управління Державної Судової Адміністрації України у Львівській області, виходячи на цей час з розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення Бориславського міського суду від 07 листопада 2013 року виконано частково, а саме здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді виходячи лише з розміру посадового окладу, без врахування надбавки за вислугу років, проте, виходячи з розміру посадового окладу працюючого судді на час подання позову .

В зв»язку з порушенням відповідачем законних прав та інтересів позивача ОСОБА_1 на отримання належної виплати довічного грошового утримання через неправомірно здійснений перерахунок її щомісячного довічного утримання, позивачем ОСОБА_1 було подано адміністративний позов про оскарження неправомірно здійсненого перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Постановою Бориславського міського суду Львівської області її позовні вимоги задоволено та на даний час 07.06.2016 відкрито виконавчі провадження на підставі виконавчих листів №438/1166/15-а від 20.05.2016 року, що видав Бориславський міський суд Львівської області.

Відповідно до ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов»язковими до виконання на всій території України.

При цьому ч.3 вищевказаної статті визначено, що невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом (382 КК України).

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України.

Оскільки закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, а Рішення Конституційного ОСОБА_1 України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв»язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень, законів України, визнаних неконституційними, рішення Бориславського міського суду підлягає виконанню .

Відмова відповідача у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є незаконною, суперечить чинному законодавству, зокрема Конституції України, і порушує законні права та інтереси позивача ОСОБА_1

Так, частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів » від 07 липня 2010 року № 245 VI (далі - Закон № 2453 - VI) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина шоста статті 47).

За правилами частини четвертої зазначеної статті 43 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862 - XII (далі - Закон №2862 - XII) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітку судді.

Наведене правило було закріплене і у статті 138 Закону № 2453 - VI, згідно з частиною третьою якої у редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

01 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453 - VI, якою поновому врегульовано питання, пов»язані із суддівською винагородою.

Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668 - VI змінено визначений Законом № 2453 - VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668- VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року , № 50рп /2002, 1 грудня 2004 року №19 - рп /2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня № 10- рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та Законами України гарантії незалежності суддів є невід»ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

З моменту ухвалення Рішення Конституційного ОСОБА_1 України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України № 2453 VІ в редакції до змін внесених Законом № 3668: «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 % відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Тому, дії відповідача - є незаконними, оскільки вони суперечать вимогам Конституції України, Європейській хартії про статус суддів (ОСОБА_5 Європи, 1998 р.), а також рішенням Конституційного суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп /2013, порушують законні права позивача ОСОБА_1 на отримання належного грошового забезпечення як судді у відставці.

В своєму Рішенні Конституційний Суд України (абзац другий пункт 2 розділ II «Прикінцеві та перехідні положення») зазначив, що Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частини другої, третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, є неконституційним.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453 VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668 - VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом цього Рішення.

Рішення Конституційного ОСОБА_1 України є обов»язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

В п.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (Відомості Верховної ОСОБА_5 ), 2015, № 22 ст.145 (ОСОБА_3 змінами внесеними згідно із Законом № 900 - VIII від 23.12.2015 р.) , на який покликається відповідач як на підставу відмови у перерахунку позивачу ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці, зазначено: « п.5 У разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу », «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України ».

На даний час такий спеціальний закон щодо призначення всіх пенсій не прийнято, тому відповідач повинен був керуватись нормами права, які визначені у Рішенні Конституційного ОСОБА_1 України від 03 червня 2013 року № 3 - рп /2013, тобто проводити індексацію і перерахунок призначеного позивачу ОСОБА_1 довічного грошового утримання як судді у відставці.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є законними і підлягають до задоволення.

При винесенні постанови просить врахувати позицію Верховного ОСОБА_1 України, викладену у Постанові від 06 жовтня 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Рішення Конституційного ОСОБА_1 України від 03 червня 2013 року № 3 -рп /2013 р. у справі за конституційним поданням Верхового ОСОБА_1 України щодо відповідності Конституції України окремих положень ст.2 абзацу 2 пункту 2 «прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», на підставі постанови Бориславського міського суду Львівської області від 07 листопада 2013 року, беручи до уваги довідку Державної Судової Адміністрації України в Львівській області (вих. № 02-533/16 від 26 травня 2016 року) підвищення суддівської винагороди працюючих суддів, яке відбулося з 01 вересня 2015 року з стажем роботи понад 26 років - 19 843,20 грн. в місяць, просить зобов»язати Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області провести перерахунок призначеного позивачу ОСОБА_1, щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючих суддів з стажем роботи понад 26 років - 22 048,00 грн в місяць в розмірі 90 % , що становить 19 843,20 грн. починаючи з 01 вересня 2015 року та виплатити перераховану суму з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з відповідача в користь позивача ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

Позов просить задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області ОСОБА_3 пояснив, що Дрогобицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області (надалі - управління) заперечує позовні вимоги ОСОБА_1 щодо оскарження неправомірних дій субєкта владних повноважень з питань призначення довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки:

Відповідно до п.1 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" (3723-12 ), або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ст.23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

До Закону України Про Державний бюджет України на 2013 рік, в звязку з прийняттям Рішення Конституційного суду України № 1-2/2013 від 03.06.2013 року, не були внесені зміни, а отже вимога здійснення збільшення платежів на довічне грошове утримання є безпідставною.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Згідно ст.73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

В Пенсійного фонду України є свій окремий бюджет, кошти якого не включаються до Державного бюджету України, використовувати кошти не за призначенням забороняється Законом. Довічне грошове утримання суддів виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України через органи Пенсійного фонду. Дрогобицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області не має повноважень щодо формування проекту Державного бюджету України на відповідний рік, щодо затвердження чи внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», а тому позов в частині виплати довічного грошового утримання предявлений не до того відповідача.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.92 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Згідно п.6 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення;

В п.6 ст.116 Конституції України вказано, Кабінет Міністрів України: розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною ОСОБА_5 України Державного бюджету України, подає ОСОБА_5 України звіт про його виконання;

Відповідно до п.1 та п.3 ст.58 Конституції України, до повноважень Верховної ОСОБА_5 України належить, внесення змін до Конституції України в межах і в порядку, передбачених розділом XIII цієї Конституції; прийняття законів.

Тільки законом можуть визначатись форми та види пенсійного забезпечення. До повноважень Кабінету Міністрів України згідно Конституції України належить розроблення проекту Держаного бюджету України на відповідний рік, а до повноважень Верховної ОСОБА_5 України належить затвердження та внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Згідно ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дрогобицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області при призначенні чи перерахунку довічного грошового утримання судді може застосовувати лише Конституцію України та діючі закони України.

Посилання позивача, на ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є безпідставним, оскільки дана стаття передбачає (Державний захист суддів та членів їхніх сімей), зокрема ч.3 передбачає, що суддя має право на забезпечення засобами захисту, які йому надаються відомчою воєнізованою охороною Державної судової адміністрації України. Що в свою чергу немає відношення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, яке регулюється ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зокрема п.4 ст.141 передбачено умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України.

В позові просить відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області ОСОБА_3, з»ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що відповідач - Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області (колишня назва Управління пенсійного Фонду України в м.Бориславі) на заяву позивача ОСОБА_1 від 22 березня 2016 року відмовило їй 30.03.2016 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.09.2015 року.

Відмова відповідача у перерахунку позивачу ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є незаконною, суперечить чинному законодавству, зокрема Конституції України, і порушує законні права та інтереси позивача ОСОБА_1

Так, частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів » від 07 липня 2010 року № 245 VI (далі - Закон № 2453 - VI) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина шоста статті 47).

За правилами частини четвертої зазначеної статті 43 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862 - XII (далі - Закон №2862 - XII) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітку судді.

Наведене правило було закріплене і у статті 138 Закону № 2453 - VI , згідно з частиною третьою якої у редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

01 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453 - VI, якою поновому врегульовано питання, пов»язані із суддівською винагородою.

Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668 - VI змінено визначений Законом № 2453 - VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668- VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року , № 50рп /2002, 1 грудня 2004 року №19 - рп /2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня № 10- рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та Законами України гарантії незалежності суддів є невід»ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

З моменту ухвалення Рішення Конституційного ОСОБА_1 України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України № 2453 V1 в редакції до змін внесених Законом № 3668: «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 % відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Тому, дії відповідача - є незаконними, оскільки вони суперечать вимогам Конституції України, Європейській хартії про статус суддів (ОСОБА_5 Європи, 1998 р.), а також рішенням Конституційного суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп /2013, від 10.06.2016 року, порушують законні права позивача ОСОБА_1 на отримання належного грошового забезпечення як судді у відставці.

В своєму Рішенні Конституційний Суд України (абзац другий пункт 2 розділ II «Прикінцеві та перехідні положення») зазначив, що Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частини другої, третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, є неконституційним.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453 VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668 - VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом цього Рішення.

Рішення Конституційного ОСОБА_1 України є обов»язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

В п.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (Відомості Верховної ОСОБА_5 ), 2015, № 22 ст.145 (ОСОБА_3 змінами внесеними згідно із Законом № 900 - VIII від 23.12.2015 р.), на який покликається відповідач як на підставу відмови у перерахунку позивачу ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці, зазначено: « п.5 У разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України ».

На даний час такий спеціальний закон щодо призначення всіх пенсій не прийнято, тому відповідач повинен був керуватись нормами права, які визначені у Рішенні Конституційного ОСОБА_1 України від 03 червня 2013 року № 3 - рп /2013, тобто проводити індексацію і перерахунок призначеного позивачу ОСОБА_1 довічного грошового утримання як судді у відставці.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є законними і підлягають до задоволення.

Суд вважає, що для перерахунку необхідно врахувати розмір заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, яка вказана у довідці, виданій ТУ ДСУ України в Львівській області станом на 01 вересня 2015 року 22 048, 00 грн. (довідка № 02-533/16 від 26.05.2016 р.)

З врахуванням наведеного та

Керуючись ст.55 Конституції України, ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і стаус суддів, рішенням Конституційного суду України від 03.06.2013 року №3-рп /2013 у справі за конституційним поданням Верховного ОСОБА_1 України щодо відповідності Конституції України окремих положень ст.2 абзацу 2 пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Рішенням Конституційного ОСОБА_1 України від 10.06.2016 у справі за конституційними поданнями Верховного ОСОБА_1 України щодо відповідності Конституції України положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", ст.ст.2, 8, 9, 21, 71, 87, 160-163 КАС України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Зобов»язати Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області провести перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючих суддів з стажем роботи понад 26 років 22048 грн. 00 коп. в місяць, в розмірі 90%, що становить 19843 грн. 20 коп., починаючи з 01 вересня 2015 року та виплатити перераховану суму з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути із ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С У Д Д Я: