Справа № 520/15495/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 520/15495/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Бескровний Я.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

позивача та його представника Стежар А.П., Завальської І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси (далі УПФУ в Київському районі м. Одеси) в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення №155097 від 23 вересня 2015 року "Про відмову в призначенні пенсії у разі переведення з виду на вид";

- зобов`язати призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 13 липня 2015 року, виходячи із заробітної плати відповідно до довідки від 19 березня 1996 року за №278.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірне рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки для призначення такого виду пенсії надано всі необхідні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (надалі Порядок).

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі УПФУ в Київському районі м. Одеси ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняття нової постанови, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Від представника апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання.

Позивач та його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» та перебуває на обліку в УПФУ в Київському районі м. Одеси.

Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який був учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом 2 групи, 1 категорії, по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до експертного висновку №2965 від 01 липня 2015 року захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.16).

До смерті ОСОБА_2 отримував державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно зі ст.49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у сумі 5 025,51 грн.

Позивач, вважаючи, що вона відноситься до переліку осіб, яким призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника, 13 липня 2015 року звернулась до УПФУ в Київському районі м. Одеси із заявою про перехід на пенсію її померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Свою заяву позивач мотивувала тим, що вона є дружиною померлого годувальника, знаходилася у нього на утриманні, є інвалідом другої групи, непрацездатною.

Рішенням УПФУ в Київському районі м. Одеси №155097 від 23 вересня 2015 року позивачу було відмовлено в задоволенні заяви на підставі того, що окрім посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЄС в обов`язковому порядку має бути довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року за №122 (видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії).

До того ж було зазначено про наявність архівної довідки №280, в який зазначено про виконання ОСОБА_2 робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії, вахтовим методом, що змушує Пенсійний фонд проводити розрахунок пенсії на підставі довідки №44 від 10 лютого 2004 року, а це призведе до того, що розмір пенсії позивача у разі переходу на інший вид зменшиться (а.с.31).

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 отримував пенсію відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і помер внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Водночас, позивач, яка відповідно до положень ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника, має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції було дотримано вимоги ст. 159 КАС України, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі, зокрема, на одного непрацездатного члена сім`ї 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника.

До непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вказаної статті закону непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (яка діяла на момент спірних правовідносин) до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи.

Стаття 64 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції 1993 року) встановлювала, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються посвідчення та нагрудні знаки, виготовлені за зразками, затвердженими Радою Міністрів Української РСР для кожної категорії громадян.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» є документом, який підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

На аркуші справи 12 знаходиться посвідчення на ім`я ОСОБА_2 , яке підтверджує його статус «учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС».

Відповідно до довідки УПФУ в Київському районі м. Одеси від 19 жовтня 2015 року №7693 (а.с.28) ОСОБА_2 отримував пенсію у розмірі 5 025 грн.

Відповідно до п.п.5 п. 2.1 Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, що засвідчують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

На виконання цієї вимоги позивачем надавалося до УПФУ в Київському районі м. Одеси оригінал довідки, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року за №122 від 11 травня 1992 року за №200 (а.с.18).

Крім того, в матеріалах архівної пенсійної справи ОСОБА_2 та пенсійної справи позивача знаходились довідки від 19 березня 1996 року №278 та від 15 січня 1993 року №20/02 (а.с.19-20), які містили відомості про роботу в населеному пункті м. Чорнобиль, період роботи, а також нараховану заробітну платню.

Саме на підставі довідки за №278 від 19 березня 1996 року, де значиться сума заробітку у розмірі 1441,89 позивач і просить обчислити її пенсію.

Також слід зазначити, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 знаходиться розрахунок середньомісячної заробітної платні за період квітня травня 2015 року, а також довідка про заробіток для обчислення пенсії (а.с.21, 23).

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, які складаються з того, що первинними документами не підтверджено факт не вахтового методу роботи померлого ОСОБА_2 , що унеможливлює призначити пенсію згідно довідки №278, колегія суддів висловлює наступну правову позицію.

Слід погодитися з позивачем про те, що головний доказ, на який посилається відповідач (довідка за №280, без дати) суперечить іншим доказам, які є в матеріалах справи.

Так, як вже зазначалося вище, є інші довідки з іншим розміром заробітної плати (1441,89 грн.), які підвергалися перевірці та враховувалися відповідачем при призначенні ОСОБА_2 пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, інваліду 1 групи, 1 категорії.

Понад те, є копія наказу №47 - ОК від 21 квітня 1987 року АТП №33027 м. Києва «Про організацію перевозок вахтових змін водіями Запорізького та Одеського управлінь пасажирського автотранспорту», де в переліку прізвищ водіїв, прізвище ОСОБА_2 відсутнє (а.с.72).

Колегія суддів вважає правильним довід позивача про те, що у трудовій книжці ОСОБА_2 був відсутній запис про виконання робіт вахтовим методом, оскільки згідно постанови Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №27/2-71 від 17 січня 1990 року «Про внесення змін та доповнень в основні положення про вахтовий метод організації робіт» встановлено обов`язковість внесення такого запису у графі 3 розділу «Відомості про роботу».

Отже, можливо зробити висновок, що ОСОБА_2 не залучався до вахтового методу роботи і доводи з цього приводу УПФУ в Київському районі м. Одеси не засновані на фактичних обставинах справи.

Ствердження апелянта про те, що відсутні документи та кратність знаходження ОСОБА_2 в зоні ЧАЕС, спростовуються копією наказу №35 від 13 квітня 1987 року АТП №151223 м. Одеси «Про командирування у м. Чорнобиль Київської області водіїв та робочих» (а.с.25).

У кінцевому підсумку колегія суддів вважає звернути увагу на те, що ОСОБА_2 була призначена пенсія як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи із встановленням причинного зв`язку з Чорнобильською катастрофою, яку він отримував до своєї смерті.

Відповідачем не надано доказів того, що призначення пенсії ОСОБА_2 скасовано, змінено або визнано незаконним.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що розмір пенсії позивача по втраті годувальника безпосередньо залежить від розміру пенсії, яку за життя отримував її чоловік.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Також, судом апеляційної інстанції ухвалою від 18 березня 2016 року апелянту було відстрочено сплату судового збору до винесення судового рішення за подання апеляційної скарги.

Суд, на підставі ст.88 КАС України, стягує відстрочений судовий збір з Пенсійного фонду у розмірі 535,92 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання призначити пенсію залишити без змін.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси судовий збір у розмірі 535 (п`ятсот тридцять п`ять) грн. 92 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК в Одеській області / Приморський р-н./ 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, код банку отримувача (МФО) 828011, рахунок отримувача 1008, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова