Справа № 817/48/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"29" червня 2016 р. Справа № 817/48/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу №348о/с від 06.11.2015 року; поновлення на посаді інспектора поліції Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, що відповідає посаді, яку вона займала на час служби станом на 06.11.2015 року в Корецькому РВ УМВС України в Рівненській області; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Крім того, просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

У березні 2016 року позивач подала заяву про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог (а.с.54-55).

В судовому засіданні 05 квітня 2016 року за участі позивача та її представника суд ухвалою залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом вимог закону, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, позивач пропустила місячний строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав дізналася 06.11.2016 року, про що свідчать представлені суду документи (а.сп.38,39).

До суду вона звернулася лише 18.01.2016 року (з завою про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог - 10.03.2016 року). Доказів на підтвердження та обгрунтування поважності причин пропуску вказаного строку до суду не надала.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суспільні відносини, пов'язані зі вступом, проходженням та звільненням з публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється спеціальним законодавством - Законом України «Про Національну поліцію», а також затвердженим постановою КМ України від 29.07.1991 року №114 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, питання звернення до суду за захистом своїх прав при вступі, проходженні та звільненні з публічної служби врегульовуються положеннями КАС України, який встановлює спеціальні строки звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першою ст. 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Виходячи з приписів вказаних норм, процесуальний закон, включаючи в себе спеціальну норму щодо строків звернення до адміністративного суду з питань, зокрема, звільнення з публічної служби, встановлює місячний строк для звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 про порушення відповідачем її прав чи інтересів стало відомо 06.11.2016 року, тобто в день звільнення та отримання трудової книжки, що підтверджено її особистою розпискою (а.с.39). Проте, з позовною заявою позивач звернулася до суду лише 18.01.2016 року (з завою про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог - 10.03.2016 року), що підтверджено відміткою відділу документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду.

Відтак, подаючи позовну заяву до суду ОСОБА_3 пропустила встановлений ч.3 ст.99 КАС України місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно з ч.1ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Будь-яких належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, які б унеможливили своєчасно звернутися ОСОБА_3 за судовим захистом, не надано, в позовній заяві та доданих до неї матеріалах не зазначено.

Вирішуючи питання про поновлення строку, суд першої інстанції вірно визнав безпідставними посилання позивача на поважність причин пропуску у зв'язку з лікуванням, оскільки жодних належних доказів на підтвердження такого факту позивачем не було надано.

Не надано жодного доказу і до апеляційної скарги і в судове засідання в ході апеляційного розгляду справи.

Висновок суду першої інстанції відповідає правовим висновками Європейського Суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчать про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа "Стаббігс та інш. Проти Великобританії" рішення від 22.10.1996 року, "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року). Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...".

Відповідно, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо його стосуються , утримуватися від використання прийомів, які пов'язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п.109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Пунктом 9 ч.1 ст.155 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З огляду на викладене, є обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що адміністративний позов, подано позивачем із пропуском строків звернення до суду з причин, які не можуть бути визнані судом поважними.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням вимог закону, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" червня 2020 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу Головне управління Національної поліції в Рівненській області вул.Хвильового,2,м.Рівне,33028

- ,