Справа № 815/3138/15
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3138/15

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного акціонерного товариства «Харчовик» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році, -

ВСТАНОВИВ:

Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити його позов у повному обсязі.

Постановою від 16 червня 2015 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні адміністративного позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного акціонерного товариства «Харчовик» про стягнення заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій та пені за не створення робочих місць для працевлаштування інвалідів в розмірі 21 862,06 грн. у 2014 році.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки звітування до органів зайнятості про наявність вакантних місць для інвалідів не є підставою для звільнення від сплати адміністративно-господарських санкцій та пені, так як результатом працевлаштування є укладання трудового договору між працівником та власником або уповноваженим ним органом.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що звітування перед центром зайнятості є звичайним обовязком статистичної звітності, який виконує підприємство, а виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів це норма, визначена чинним законодавством, за невиконання якої підприємство сплачує адміністративно-господарські санкції.

Приватне акціонерне товариство «Харчовик» письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що відповідно до звіту за формою №10-ПН про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, поданого 22.01.2015р. приватним акціонерним товариством «Харчовик» до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, відповідач відобразив 4 робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів, з яких 3 зайняті інвалідами.

Суд першої інстанції встановив, що Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів нараховані приватному акціонерному товариству «Харчовик» до сплати 21122,86 грн. адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місця для працевлаштування інвалідів та 739,20 грн. пені за несплату адміністративно-господарських санкцій.

Відмовляючи в задоволенні позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з приватного акціонерного товариства «Харчовик» заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій та пені за не створення робочих місць для працевлаштування інвалідів в загальному розмірі 21862,06 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протягом 2014 року щомісячно надавав Болградському районному центру зайнятості звітність форми № 3-ПН з інформацією, необхідною для організації працевлаштування інвалідів.

Зазначене, за висновками суду першої інстанції, свідчить про виконання приватним акціонерним товариством «Харчовик» обовязку щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивач не довів того, що приватне акціонерне товариство «Харчовик» перешкоджало працевлаштуванню інвалідів, які виявили бажання працювати на підприємстві.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові цього ж суду від 20.06.2011р. у справі № 21-60а11, суд першої інстанції зазначив, що обовязок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обовязком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Підприємство вживало заходів, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання. У звязку з цим, покладання на підприємство відповідальності за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для їх працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись, має узгоджуватися з підставами, передбаченими частиною другою статті 218 Господарського кодексу України.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів суду обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому на відповідача не може бути покладена відповідальність зі сплаті фінансових санкцій та пені.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.8 ст.69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема, інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», статтею 19 якого передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи й організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Обов'язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування визначені ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а саме: виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць; створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством; надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів; звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційний суд встановив, що відповідно до поданого 22.01.2015р. звіту форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік та виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача 105 осіб, ПрАТ «Харчовик» повинно було створити 4 робочих місця та працевлаштувати на них інвалідів, однак у відповідача протягом 2014 року середньооблікова чисельність працевлаштованих інвалідів склала 3 особи (а.с.6).

Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, на підставі даних звіту форми №10-ПІ, поданого ПрАТ «Харчовик», розрахована сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2014 рік в розмірі 21122,86 грн. та пеня, за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій, в розмірі 739,20 грн. (а.с.8).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця, та вважає, що такий обов'язок покладається на органи працевлаштування. При цьому, обов'язок державних органів щодо працевлаштування інвалідів виникає лише після виконання підприємствами обов'язку щодо створення робочих місць і надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів, інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів. При відсутності такої інформації, органи працевлаштування не можуть скористатися своїми правами.

Частиною 3 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, зокрема, що роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Звітність, яка містить інформацію про попит на робочу силу (вакансії), подається у Формі №3-ПН, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013р. №316.

Апеляційний суд встановив, що ПрАТ «Харчовик» у 2014 році щомісячно подавало до Болградського районного центру зайнятості звітність форми 3-ПН з відображенням одного робочого місця для працевлаштування інваліда на посаді підсобного робітника, що підтверджено звітом форми №3-ПН від 10.01.2014р. та листами Болградського районного центру зайнятості від 03.04.2014р. №287/15/03 і від 12.06.2015р. №405/15/03, в яких Болградський районний центр зайнятості підтвердив, що ПрАТ «Харчовик» подавало звіт №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» на посаду «підсобного робітника» для соціально уразливої категорії громадян «інваліди, які не досягли пенсійного віку», яку підтверджувало протягом 2014 року (а.с.26-27, 31).

Таким чином, ПрАТ «Харчовик» вживалися заходи, передбачені законодавством, спрямовані на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання, проте вказані дії не призвели до працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2014 рік з незалежних від нього причин.

При вирішенні питання щодо правомірності стягнення адміністративно-господарських санкцій, апеляційний суд виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Оскільки роботодавець - ПрАТ «Харчовик», вжив усіх необхідних заходів для недопущення правопорушення, то застосування адміністративно-господарських санкцій до нього за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та нарахування пені є незаконним, через що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, як субєкт владних повноважень, на якого ч. 2 та ч. 4 ст.71 КАС України покладений обовязок доказування в адміністративному суді правомірності своїх вимог, не надало жодного доказу на підтвердження того, що відповідачем було відмовлено у прийнятті на роботу інваліда чи не створено робочі місця для працевлаштування інвалідів. Відсутність інвалідів, які б виявили бажання працювати на створеному ПрАТ «Харчовик» робочому місці, не є невиконанням вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець