Справа № 804/1604/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 р. Справа № 804/1604/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» до Відповідача 1 Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_5, Відповідача 2 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_6, Відповідача 3 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_7, Відповідача 4 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_8, Відповідача 5 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_9, Відповідача 6 Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» про визнання протиправними та скасування рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відповідача 1 Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_5, Відповідача 2 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_6, Відповідача 3 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_7, Відповідача 4 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_8, Відповідача 5 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_9, Відповідача 6 Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» про визнання протиправними та скасування рішень.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у звязку з порушенням відповідачами норм чинного законодавства України про реєстрацію речових прав у звязку з проведенням державної реєстрації права власності на девять обєктів нерухомого майна позивача за наявності рішення суду, яким було заборонено відповідачам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірних об'єктів нерухомого майна, а також за наявності в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження одного з об'єктів нерухомого майна, позивача протиправно позбавлено права власності на дев'ять об'єктів нерухомого майна.
Ухвалою суду від 23.03.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі у судове засіданні не зявились, про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином у відповідності з приписами Кодексу адміністративного судочинства, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідачів. Від Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10 надійшли заперечення, відповідно до яких зазначено, що запис про припинення обтяження №9445536 було внесено не відповідачем 6, а іншою невідомою особою (особами).
Третя особа проти задоволення позову заперечила, надала пояснення, в яких стверджує, що реєстрація за публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» права власності на спірні обєкти нерухомого майна була проведена за відсутності будь-яких обтяжень та заборон на вчинення реєстраційних дій щодо зазначених об'єктів нерухомого майна, окрім заборони, яка була накладена самим публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» на підставі Іпотечного договору, у зв'язку з чим, на думку третьої особи, відповідачами не було порушено норм чинного законодавства України, а твердження позивача не відповідають дійсності. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав заперечення та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
03 вересня 2010 року на забезпечення належного виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «АГРО-СОЮЗ» перед публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» за Кредитним договором № 126-СВ від 03 вересня 2010 року між позивачем та третьою особою було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку публічному акціонерному товариству «УКРСОЦБАНК» дев'ять об'єктів нерухомого майна, якого, а саме:
У зв'язку з неналежним виконанням позивачем зобов'язань за вказаним кредитним договором, публічним акціонерним товариством «УКРСОБАНК» на підставі Іпотечного договору у позасудовому порядку звернуло стягнення та зареєструвало за собою право власності на вищезазначені обєкти нерухомого майна.
До матеріалів справи позивачем було долучено інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаних обєктів нерухомого майна, з яких вбачається, що стосовно відповідних обєктів відповідачами було вчинено такі дії:
Окрім цього, 22 вересня 2015 року державним реєстратором приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10 на підставі рішення за індексним номером 24658945 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення обтяження № 9445536, що було зареєстроване 22 квітня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_6 на підставі Ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015 р. № 200/5788/15-ц:
Судом встановлено, що Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року у справі № 200/5788/15-ц про забезпечення позову серед іншого було накладено арешт на вказані об'єкти нерухомого майна та заборонено Державним реєстраторам Державної реєстраційної служби України та Державним реєстраторам Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо такого нерухомого майна.
Судом також встановлено, що Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції листом від 30 квітня 2015 року № 1848/03-10, серед іншого, повідомила Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська про отримання надісланої Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська Ухвали від 27 березня 2015 року у справі № 200/5788/15-ц.
Також суд зазначає, що з метою всебічного та обєктивного розгляду справи, ухвалою від 19 квітня 2016 року у справі №804/1604/16 за клопотанням позивача було витребувано від Відповідачів 1-5 витяг з Бази даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухому майно щодо вхідної кореспонденції від Бабушкінського районного суду м.Дніпропетрвоська за період 27 березня по 18 вересня 2015 року включно, однак листом Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, що надійшов 01.06.2016 року, повідомлено суд, що відсутня можливість надати вказані відомості.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до статті 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Стаття 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що реєстраційна справа включає документи, в яких містяться відомості про нерухоме майно, право власності на нього, інші речові права та їх обтяження. Документи розміщуються в реєстраційній справі у порядку їх надходження і нумеруються.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 05 квітня 2011 року № 401/2011 Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади.
З аналізу цього положення вбачається, що Державна реєстраційна служба та Укрдержреєстр є одним і тим же центральним органом виконавчої влади.
Згідно з пунктом 3 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (в редакції чинній на момент вчинення відповідачами реєстраційних дій), у випадках, передбачених законодавством, рішення щодо державної реєстрації прав приймає державний реєстратор Міністерства юстиції України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання спрощення порядку надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 18 березня 2015 року № 137 було внесено зміни до Порядку № 868 та прийнято рішення у вищезазначеному пункті 3 в абзаці другому слово «Укрдержреєстру» замінити словом «Мін'юсту».
У відповідності до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» від 21 січня 2015 року № 17 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.
Отже, оскільки судом встановлено направлення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська належним чином засвідчених копій Ухвали від 27 березня 2015 року та їх отримання Реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції та Державною реєстраційною службою, суд доходить висновку, що державним реєстраторам було достовірно відомо про існування Ухвали, якою заборонено Державним реєстраторам Державної реєстраційної служби України (Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України) та Державним реєстраторам Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірних об'єктів нерухомого майна.
Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції від 12.08.2015 р.( у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційних дій) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;
4) внесення записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;
6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції від 12.08.2015 р, державна реєстрація права власності та інших речових прав зупиняється у разі прийняття рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією таких прав. Державний реєстратор у день отримання рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав, приймає рішення про зупинення державної реєстрації прав, про що письмово повідомляє заявника не пізніше наступного дня після прийняття ним відповідного рішення.
Згідно з пунктом 19 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 та чинного на момент вчинення реєстраційних дій Відповідачами, проведення державної реєстрації прав зупиняється у разі прийняття рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією таких прав. Орган державної реєстрації прав, нотаріус реєструє таке рішення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів. Державний реєстратор приймає рішення про зупинення або відмову в зупиненні державної реєстрації прав на підставі рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав. Державний реєстратор приймає рішення про відновлення державної реєстрації прав на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення державної реєстрації прав.
У відповідності до приписів пунктів 5, 12 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, реєстрацію рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією таких прав, проводить орган державної реєстрації прав шляхом внесення відомостей, зазначених у рішенні суду, до бази даних про реєстрацію заяв і запитів. Під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор додатково здійснює пошук інших заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на те саме майно та рішень судів про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією таких прав, у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.
З аналізу вказаних норм суд доходить висновку, що існування судової заборони зобовязує державного реєстратора зупинити проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно до моменту, поки рішення суду, яким накладено відповідну судову заборону на нерухоме майно, не буде скасовано в установленому законодавством порядку.
Аналогічну позицію викладено Вищим адміністративним судом України у справі
Поряд з цим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вказує: «Водночас, суд касаційної інстанції не бере до уваги посилання касатора на те, що під час прийняття відповідачами оспорюваних рішень в ЄДРРПНМ був відсутній запис щодо ухвали Господарського суду Одеської області від 31.07.2013 у справі №916/2012/13, оскільки належними доказами у справі доведено обізнаність відповідача станом на 12.08.2013 про зміст вказаного судового рішення, яке є обов'язковим до виконання».
Таким чином, враховуючи обізнаність Державних реєстраторів з існуванням чинної Ухвали на момент вчинення реєстраційних дій, суд приходить до висновку, що Державними реєстраторами при здійсненні реєстраційних дій щодо спірних Девять обєктів нерухомого майна було допущено порушення вищезазначених вимог законодавства України, а також порушення вимог Ухвали від 27 березня 2015 року у справі № 200/5788/15-ц, що є підставою для визнання протиправними та скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та поновлення записів про право власності за Позивачем.
Щодо заперечень публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.
Ухвалою від 30.09.2014 року у справі № К/800/5492/14 Вищий адміністративний суд України встановив, що «за своїм змістом обтяження полягає в обмеженні поведінки власника розпоряджатись та користуватись майном до визначення подальшої долі такого майна».
Тобто, можно дійти висновку, що обтяженням є заборона власнику розпоряджатись або користуватись нерухомим майном, що зареєстрована у порядку, передбаченому статтями 18, 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Обтяження вступає в силу з моменту внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.
У той же час, виходячи з аналізу положень статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, яким заборонено вчинення реєстраційних дій, є самостійним правовим інструментом, який покликаний захистити права власника майна чи третіх осіб без внесення будь-яких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, Ухвалою від 27 березня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська заборонив Державним реєстраторам Державної Реєстраційної служби України та Державним реєстраторам Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо девяти обєктів нерухомого майна Позивача, і така заборона вчиняти дії не є обтяженням у розумінні статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому не підлягає реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Тому суд не бере до уваги твердження третьої оосби про відсутність у діях державних реєстраторів порушень чинного законодавства у зв'язку з відсутністю відомостей про арешти та заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірних об'єктів нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які встановлені Ухвалою від 27 березня 2015 року.
У ході розгляду справи судом також встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року у справі №200/5788/15-ц про скасування заходів забезпечення позову за заявою ОСОБА_11 було скасовано заходи забезпечення позову щодо девяти обєктів нерухомого майна позивача, накладені Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2015 року у звязку з тим, що обставини, які зумовлювали забезпечення позову, відпали. Однака, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року у справі №200/5788/15-ц було скасовано Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2015 року про забезпечення позову.
Суд відхиляє заперечення третьої особи про відсутність підстав для задоволення позову у звязку з скасуванням Ухвали, оскільки з матеріалів справи вбачається та встановлено достовірно судом, що Ухвала була чинною на момент прийняття оскаржуваних рішень та внесення записів про право власності на спірні об'єкти нерухомого майна за публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК». А тому, оскільки Державними реєстраторами було порушено вищезазначені норми законодавства України про реєстрацію речових прав на нерухоме майно під час вчинення реєстраційних дій 18-22 вересня 2015 року щодо вищевказаних обєктів нерухомого майна, то скасування Ухвали 15 лютого 2016 року не є підставою для визнання дій Державних реєстраторів законними.
Крім цього, судом встановлено, що окрім заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії щодо спірних об'єктів нерухомого майна, Ухвалою від 27 березня 2015 року у справі № 200/5788/15-ц було накладено арешт на вказані об'єкти нерухомого майна. Постановою державного виконавця Циганенко Г.І. відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ № 47323733 від 21 квітня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження з метою виконання Ухвали було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження Девяти об'єктів нерухомого майна.
З матеріалів справи, зокрема, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо даного обєкта нерухомого майна № 44921499 від 01 жовтня 2015 року, вбачається, що запис про право власності на нежитлову будівлю склад № 3 «Ж» за ПАТ «УКРСОЦБАНК» № 11291001 було внесено 18 вересня 2015 року, а обтяження № 9445536, накладене державним виконавцем Циганенко Г.І., було припинено 22 вересня 2015 року.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого в державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо в державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
Верховний Суд України у постанові від 11 листопада 2014 року у справі № 21-357а14 зазначає, що «наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте».
Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.
У звязку з наведеним суд доходить висновку, що Державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_8 було порушено п. 5 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та внесено оскаржуваний запис № 11291001 про право власності на нежитлову будівлю, склад № 3 «Ж» за ПАТ «УКРСОЦБАНК» під час наявного в Державному реєстрі речових прав запису про обтяження цього нерухомого майна.
Відповідно до частини 9 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції від 12 серпня 2015 року, чинній на момент вчинення реєстраційних дій, державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.
Оскільки обтяжувачем, яким є відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, не було здійснено жодних заяв щодо припинення обтяження № 9445536, то в силу положень частини 9 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на момент припинення обтяження 22 вересня 2015 року, внесення запису про припинення обтяження № 9445536 було вчинено приватним нотаріусом всупереч вимогам чинного законодавства України.
Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Виходячи з матеріалів справи, суд погоджується з твердженням позивача, що вищезазначеними діями Державних реєстраторів було грубо порушено права позивача.
В рамках розгляду справи № 200/5788/15-ц за позовом ОСОБА_11 до позивача про зобов'язання вчинити дії та стягнення заборгованості Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська з метою забезпечення позову ОСОБА_11 було винесено Ухвалу про забезпечення позову від 27 березня 2015 року.
Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що внаслідок порушення приписів Ухвали від 27 березня 2015 року та норм чинного законодавства України Державними реєстраторами було прийнято рішення та внесено записи про припинення права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» на девять об'єктів нерухомого майна та внесено записи про реєстрацію права власності на зазначене майно за публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК», що призвело до порушення відповідачами, як субєктами владних повноважень, норм чинного законодавства України під час виконання свої обовязків та функцій, а також до незаконного позбавлення позивача права власності на вказані обєкти нерухомого майна.
У відповідності до частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», чинній редакції, проведення державної реєстрації прав зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією речових прав, що набрало законної сили. Державний реєстратор невідкладно повідомляє про зупинення реєстрації прав заявника. Суд, який постановив рішення про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією речових прав, зобовязаний направити його субєкту державної реєстрації з обовязковим зазначенням про набрання судовим рішенням законної сили. Таке рішення суду реєструється у базі даних заяв невідкладно в день надходження.
Згідно з приписами статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»( у чинній редакції) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Відповідно до пункту 17 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, у разі надходження до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав, що набрало законної сили, уповноважена особа субєкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник невідкладно реєструє таке рішення у базі даних заяв. У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав, на це саме майно, державний реєстратор невідкладно встановлює наявність (відсутність) підстав для відмови в зупиненні державної реєстрації прав та за наявності підстав для відмови приймає відповідне рішення. За відсутності підстав для відмови в зупиненні державної реєстрації прав державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обовязковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду. Відомості про зупинення державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав розміщуються на веб-порталі Мінюсту для доступу до них заявника з метою їх перегляду, завантаження та друку відповідного рішення суду.
Відповідно до пункту 41 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав. У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та враховуючи те, що матеріалами справи та позивачем відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України підтверджено, а відповідачами в порядку статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано те, що оскаржувані рішення були прийняті державними реєстраторами та приватним нотаріусом необґрунтовано та недобросовісно, а оскаржувані записи про право власності за публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» на спірні дев'ять об'єктів нерухомого майна та запис про припинення обтяження № 9445536 є незаконними, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, а оскаржувані рішення підлягають скасуванню як протиправні.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» до Відповідача 1 Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_5, Відповідача 2 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_6, Відповідача 3 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_7, Відповідача 4 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_8, Відповідача 5 Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_9, Відповідача 6 Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити у повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції, Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10 пропорційно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» судові витрати на загальну суму 26 182,00 грн. (двадцять шість тисяч сто вісімдесят дві гривні 00 копійок), а саме: з Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України у розмірі 12 402,00 грн. (дванадцять тисяч чотириста дві гривні), з Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у розмірі 12 402,00 грн. (дванадцять тисяч чотириста дві гривні) та з Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10 у розмірі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 14 червня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1