Справа № 804/2922/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 р. Справа № 804/2922/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії
24 травня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про зобовязання відповідача вчинити дії щодо звільнення ОСОБА_3 з військової служби за контрактом, у звязку із визнанням обмежено придатним до військової служби на підставі поданого рапорту від 27.04.2016 на звільнення, у звязку із погіршенням стану здоровя.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у квітні 2016 року позивачем було подано рапорт на імя начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про звільнення, у звязку з погіршенням стану здоровя. На підставі рапорту позивачу було видано направлення на проходження військово-лікарської комісії. Згідно витягу із свідоцтва про хворобу № 48/2155 від 06.05.2016 військово-лікарською комісією центрального госпіталю ВМУ СБУ позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби. Посилаючись на положення п. 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, ОСОБА_3 вважає, що в нього є всі законні підстави для звільнення із військової служби за станом здоровя. Крім того, на думку позивача, у нього є також підстава звільнитися, у звязку з систематичним невиконанням умов контракту командуванням, що виразилося в не забезпечені останнього умовами для проживання за місцем проходження служби, а саме: у м. Дніпропетровську, оскільки останній зареєстрований та фактично мешкає у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.
Відповідач заперечив проти заявленого адміністративного позову з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов та доповненнях до заперечень. Відповідач зазначив, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки визнання ОСОБА_3 обмежено придатним до військової служби, з урахуванням вимог п.п. «б» п. 88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, не є підставою для його звільнення з військової служби за станом здоровя. Щодо забезпечення ОСОБА_3 належними умовами проживання за місцем проходження служби, то в порушення законодавства України та нормативно-правових актів, якими врегульовано питання забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України та членів їх сімей жилими приміщеннями, позивач із рапортом щодо зарахування на квартирний облік або виділенням службового житла не звертався.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 14.06.2016.
У судовому засіданні 14.06.2016 було оголошено перерву до 24.06.2016 для надання представником відповідача додаткових доказів.
В судове засідання 24.06.2016 позивач зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
В судове засідання 24.06.2016 представник відповідача зявився, адміністративний позов не визнав, та просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_3 на підставі наказу Голови Служби безпеки України від 05.06.2012 № 747-ос, наказу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 25.06.2012 № 118-ос, контракту від 15.05.2012 проходить службу на офіцерській посаді в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області з 26.06.2012. Контракт укладено строком на пять років з 26.06.2012 по 26.06.2017.
Згідно листа бесіди від 23.05.2016 ОСОБА_3 було повідомлено, що висновок військово-лікарської комісії щодо визнання його обмежено придатним до військової служби, з урахуванням п.п. «б» абз. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (зі змінами, внесеними Законом України від 04.07.2014 № 1589-УІІ), а також п. 88.1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, не є підставою для звільнення військовослужбовця за станом здоровя під час дії особливого періоду.
Не погоджуючись з діями відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду.
Відповідно до підпункту «б» пункту 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з військової служби за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.
Згідно частини 13 статті 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» виконання військового обовязку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Так, відповідно підпункту «б» частини 8 статті 26 вищезазначеного Закону, який дублюється підпунктом «б» пункту 88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці за станом здоровя - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.
Отже, законодавець визначив лише дві підстави для звільнення військовослужбовців за станом здоровя під час дії особливого періоду: - непридатність до військової служби в мирний час; - обмежена придатність у воєнний час.
Абзацом 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, особливий період повязується, зокрема, із проведенням мобілізації, а період його дії включає в себе як час самої мобілізації так і воєнний час, та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Тобто особливий період більш триваліший ніж період мобілізації.
Так, згідно Указів в.о. Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, від 06.05.2014 № 454/2014, Указів Президента України від 21.07.2014 № 607/2014, від 14.01.2015 № 15/2015 в Україні було оголошено хвилі часткової мобілізації.
Посилання позивача на те, що на момент його звернення із рапортом про звільнення з військової служби, у звязку із погіршенням здоровя в Україні була закінчена мобілізація, а отже і відсутній особливий період є необґрунтованим, оскільки закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду. Це ж стосується і проміжків часу між проведеннями хвиль часткової мобілізації, які на думку позивача, не є особливим періодом. Вказана правова позиція підтверджується постановою Вищого адміністративного суду України від 16.02.2015 у справі № 800/582/14 (номер судового рішення в ЄДРСР № 42803930), залишеною без змін постановою Верховного Суду України від 30.06.2015.
Враховуючи всі вищенаведені доводи та беручи до уваги те, що висновки військово-лікарської комісії щодо визнання ОСОБА_3 обмежено придатним до військової служби не підпадають під жоден із висновків, визначених підпунктом «б» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» або підпунктом «б» пункту 88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, правові підстави для звільнення позивача з військової служби за станом здоровя, у відповідача були відсутні.
Посилання позивача в адміністративному позові на підстави для його звільнення відповідно до підпункту «з» пункту 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (у звязку з систематичним невиконанням умов контракту командуванням), що виразилося в незабезпеченні останнього умовами для проживання за місцем проходження служби, є безпідставними з огляду на таке.
Питання забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України та членів їх сімей жилими приміщеннями регулюється ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житловим кодексом, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Укрсовпроф від 11.12.1984 № 470, Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБ України та членам їх сімей житлових приміщень, затверджених наказом СБ України від 06.11.2007 № 792. Вказаними нормативно-правовими актами передбачена обовязковість подання рапорту військовослужбовцем, який має намір бути зарахований на квартирний облік або отримати службове житло, за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання. Також цими актами передбачено перелік документів, визначених чинним законодавством, для постановки на такий облік. І з урахуванням всіх цих критеріїв та при наявності законних підстав, з урахуванням принципу черговості, приймається відповідне рішення.
Відповідно до довідки від 09.06.2016, виданої Головою Житлово - побутової комісії УСБУ у Дніпропетровський області, в період проходження військової служби в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 з відповідними рапортами про зарахування на квартирний облік, що передбачено вимогами п. 3.4 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБ України та членам їх сімей житлових приміщень, до Житлово-побутової комісії Управління СБ України у Дніпропетровській області не звертався, що підтверджується відсутністю записів в Журналі обліку рапортів (заяв) співробітників Управління СБ України у Дніпропетровський області на отримання житла, а також не заперечується самим позивачем.
З урахуванням всього вищенаведеного та виходячи з положень вищенаведених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про зобовязання відповідача вчинити дії щодо звільнення ОСОБА_3 з військової служби за контрактом, у звязку із визнанням обмежено придатним до військової служби на підставі поданого рапорту від 27.04.2016 на звільнення, у звязку із погіршенням стану здоровя не має.
Таким чином, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню суждом.
Керуючись ст. ст. 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 червня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1