Справа № 213/2502/14-а
Суддя: Макарова Т. Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2502/14-а
Номер провадження 6-а/213/7/16
У Х В А Л А

24 червня 2016 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Макарової Т.Ю.

при секретарі Шадорській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі подання державного виконавця про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення - постанови суду у справі № 213/2502/14-а, на підставі якої Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист від 09.03.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним поданням, посилаючись на те, що на виконанні відділу знаходиться виконавче провадження № 50582757, відкрите 24.03.2016 року на підставі виконавчого листа від 09.03.2016 року № 213/2502/14-а, виданого Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом у справі № 213/2502/14-а, про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 державної пенсії (по інвалідності) відповідно до ст.ст.49,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та фактично здійснених виплат; зобовязання УПФУ здійснити нарахування і виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії відповідно до ст.ст.49,50,53,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року, з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та фактично здійснених виплат.

Як зазначено в поданні, після відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем боржнику надано строк для самостійного виконання рішення, втім рішення виконано лише в частині нарахування доплати у розмірі 27703,92 грн, але зазначені кошти стягувачу не виплачені у звязку з відсутністю коштів на рахунку управління та відсутністю відповідних бюджетних призначень.

Тому причина невиконання судового рішення полягає не у бездіяльності органу державної виконавчої служби, а у відсутності відповідних законодавчих заходів, які б забезпечували його виконання.

Державний виконавець посилаючись на те, що дане рішення суду носить зобовязальний характер, та його виконання в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду здійснити нарахування суми виплат стягувачу органом ДВС організовано.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 30.01.2013 року № 45, такі рішення виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості їх надходження.

Втім, виконавчий лист у зазначеній справі не може бути переданий до органу Державної казначейської служби в звязку з тим, що судом прийнято рішення про зобовязання вчинити певні дії, а не про стягнення коштів.

Тому, відповідно до ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст.ст.11,36 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець просить змінити спосіб і порядок виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016 року у справі № 213/2502/14-а, на підставі якої 09.03.2016 року видано виконавчий лист, із зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_2 державної пенсії (по інвалідності) відповідно до ст.ст.49,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року, до зміни законодавства, що регулює ці виплати, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та фактично здійснених виплат; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії відповідно до ст.ст.49,50,53,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року, з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та фактично здійснених виплат, на стягнути з управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 державну пенсію (по інвалідності) відповідно до ст.ст.49,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року, а також додаткову пенсію відповідно до ст.ст.49,50,53,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року, з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та фактично здійснених виплат, у розмірі 27703,92 грн.

Сторони та заінтересована особа про дату судового засідання повідомлені належним чином. Представник органу виконавчої служби до суду не зявився, просив ухвалу, прийняту судом за результатами розгляду подання, направити на адресу відділу поштою.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти заміни способу та порядку виконання судового рішення у справі за його позовом /а.с. 203/.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, свою позицію обгрунтовує тим, що відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016 року управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу здійснило нарахування ОСОБА_2 у сумі 27703,92 гри. Зазначена сума на час звернення ДВС до суду не виплачена у звязку з ненадходженням до Пенсійного фонду України відповідних коштів із державного бюджету.

Але управління вважає, що зазначені обставини невиплати коштів не дають підстави для висновку про неможливість виконання судового рішення, що було б підставою для зміни способу виконання відповідно до ст. 263 КАС України, адже виплата нарахованих сум буде здійснена управлінням після надходження відповідних сум із державного бюджету, або відповідно до Порядку №440 від 03.09.2014 року.

Також відповідач звертає увагу на те, що в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 213/2502/14-а не міститься розрахунок суми належної до сплати ОСОБА_2, тому змінивши спосіб виконання такої постанови із зобовязання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінить постанову по суті, вийшовши за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи /а.с.204-205/.

Відповідно до ст.263 КАС України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Розглянувши надані суду письмові матеріали, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016 року скасовано ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 06.02.2015 року у справі № 213/2502/14-а, клопотання ОСОБА_2, подане згідно ч.9 ст. 267 КАС України, задоволено. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 державної пенсії (по інвалідності) відповідно до ст.ст.49,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року, з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та фактично здійснених виплат; зобовязання УПФУ здійснити нарахування і виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії відповідно до ст.ст.49,50,53,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року, з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та фактично здійснених виплат.

12.01.2016 року судом видано виконавчий лист, на підставі якого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області 24.03.2016 року було відкрито виконавче провадження /а.с.191/.

Листом №1913/08/08 від 31.03.2016 року УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повідомило начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, що позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, здійснено нарахування доплати відповідно до ст.ст. 49,50,53,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 03.08.2014 року по 01.01.2015 року в сумі 11394,35 грн, та здійснено нарахування доплати відповідно до ст.ст. 49,50,43,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року в сумі 16309,57 грн, а всього - 27703,92 гри. В листі зазначено, що УПФУ взяло не себе зобовязання виплатити суму, яка нарахована відповідно до судового рішення, за додатковими відомостями при надходженні належного бюджетного фінансування, але на цей час виникли обставини, що виключають можливість виконання рішення суду в повному обсязі /а.с. 192-196/.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», якщо рішення суду про зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобовязаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Стаття 263 КАС України передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання, за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин, адже в такій спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Тобто зміна способу виконання судового рішення повинна узгоджуватись з тими обгрунтуваннями, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

В даному випадку державний виконавець звертається до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобовязання здійснити перерахунок державної пенсії по інвалідності, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та виплату нарахованої (невизначеної судом) суми, на стягнення вже конкретної суми, яка стала відомою лише після часткового виконання рішення суду, хоча позовні вимоги про стягнення заборгованості позивачем не заявлялись і судом не вирішувались, що свідчить про те, що вимоги подання державного виконавця не узгоджуються з приписами ст.263 КАС України, оскільки по суті є іншими вимогами, які позивачем не заявлялись та не були предметом розгляду в суді, відповідно до яких приймалося судове рішення.

Крім того, задоволення заяв про зміну способу та порядку виконання можливо лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передано стягувачеві, стихійне лихо, інші надзвичайні події).

На думку суду, державним виконавцем не наведено обставин, які б підтвердили наявність виняткових випадків (передбачених законодавством), при яких суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення, вимога про заміну зобов'язання здійснити перерахунок на стягнення нарахованої суми не узгоджуються з приписами ст.263 КАС України, оскільки така вимога не заявлялась позивачем та не була предметом розгляду у суді першої інстанції, то зміна способу виконання рішення приведе до зміни резолютивної частини рішення, що є недопустимим, виходячи з принципу незмінності тексту рішення після його проголошення.

Суд вважає, що під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється прийняття судом нових заходів для виконання рішення суду у разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, раніше встановленими, але при цьому без зміни його змісту.

Всі заявлені позивачем вимоги були розглянуті судом, в судовому рішенні конкретно відображено аналіз обставин справи, проаналізовано надані суду докази, по всім заявленим позовним вимогам судом надано висновок, рішення містить посилання на відповідні норми матеріального та процесуального права.

З наданих суду матеріалів вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Згідно ст.ст.21,105,162 КАС України адміністративні суди повинні визнавати дії відповідачів органів, які здійснюють нарахування та виплати соціальних виплат, пенсій певній категорії

громадян, протиправними у випадку порушення закону та зобовязувати здійснювати нарахування і виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум. Таке правило підлягає застосуванню і під час вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Таким чином, зміна на підставі ст.263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до ст.162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу УПФ здійснити перерахунок із зобов'язання на стягнення такої виплати, є незаконною.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.11.2014 року у справі №21-394а14, та Вищим адміністративним Судом України (постанова від 17.11.2015 року у справі № 445/54/14-а), які згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковими для суддів при прийнятті рішень в подібних справах.

За таких обставин підстави для задоволення вищезазначеного подання відсутні.

Керуючись ст. 263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення - постанови суду, на підставі якої Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист № 213/2502/14-а від 09.03.2016 року, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.Ю. Макарова