Справа № 821/205/16
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/205/16

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Циганій С.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представників позивача Бондара А.Ф. та Горбунової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» (далі ТОВ «Південна українська соєва компанія») звернулось до суду з позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у реєстрації у 2016 році позивача платником єдиного податку четвертої групи, визнати протиправною бездіяльність Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області щодо неприйняття рішення про анулювання реєстрації позивача, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, а також зобов'язати відповідача включити ТОВ «Південна українська соєва компанія» до реєстру платників єдиного податку в якості платника єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2016 року.

В обґрунтування позову зазначалось, що листом Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 10 лютого 2016 року за № 1096/10/21-03-15-04-30 позивачу відмовлено у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи у 2016 році. Зі змісту листа вбачається, що підставою відмови ТОВ «Південна українська соєва компанія» у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи є наявність податкового боргу по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності на суму 8095 грн. 20 коп., що відповідно до вимог пп. 291.5-1.3 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України виключає можливість реєстрації підприємства платником єдиного податку четвертої групи. На думку позивача, станом на 1 січня 2016 року останній має не податковий борг, а податкове зобов'язання по сплаті за землю на суму 8095 грн. 20 коп., а тому відмова у реєстрації підприємства платником єдиного податку четвертої групи є протиправною.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року позовні вимоги ТОВ «Південна українська соєва компанія» задоволено. Визнано протиправними дії Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області щодо відмови у реєстрації у 2016 році ТОВ «Південна українська соєва компанія» платником єдиного податку четвертої групи. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про анулювання реєстрації ТОВ «Південна українська соєва компанія», шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку. Зобов'язано Херсонську ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області включити позивача до реєстру платників єдиного податку в якості платника єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2016 року. Стягнуто з Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 4134 грн. шляхом безспірного списання.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом не прийнято до уваги вимоги ст. ст. 14, 286, 291, 297, 299 Податкового кодексу України. Апелянт також вказує, що станом на 1 січня 2016 року у позивача був наявний податковий борг зі сплати узгодженого податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності в сумі 8938 грн. за листопад 2015 року зі строком сплати до 30 грудня 2015 року. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представників позивача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що ТОВ «Південна українська соєва компанія» перебуває на обліку в ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області. З 1 січня по 31 грудня 2015 року товариство було зареєстроване платником єдиного податку четвертої групи.

1 лютого 2016 року на адресу позивача Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області направлено лист-запит за № 716/10/21-03-15-04-30 щодо підтвердження правомірності реєстрації позивача як платника єдиного податку четвертої групи на 2016 рік із наданням відповідних документів, згідно переліку.

На зазначений запит, 8 лютого 2016 року директором ТОВ «Південна українська соєва компанія» до контролюючого органу направлено лист із відповідним переліком документів щодо здійснення господарської діяльності позивачем.

Листом від 10 лютого 2016 року за № 1096/10/21-03-15-04-30 відповідачем відмовлено у реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи на 2016 рік, у зв'язку з наявністю у останнього податкового боргу по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності на суму 8095 грн. 20 коп., що є порушенням вимог пп. 291.5-1.3 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем не доведено порушення ТОВ «Південна українська соєва компанія» норм Податкового кодексу України по сплаті податкових зобов'язань, а тому відсутні підстави для відмови товариству у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи на 2016 рік.

Так, відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 названого Кодексу не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Як встановлено матеріалами справи, контролюючим органом відмовлено ТОВ «Південна українська соєва компанія» в реєстрації платником єдиного податку четвертої групи на 2016 рік з посиланням на пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 Податкового кодексу України у зв'язку з наявністю, на думку відповідача, у підприємства станом на 1 січня поточного (звітного) року податкового боргу по орендній платі за землю у сумі 8095 грн. 20 коп..

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

На підставі п. 287.3 ст. 287 названого Кодексу податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктами 59.1 та 59.4 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем 19 лютого 2015 року до ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області подано відомості про наявні у товариства земельні ділянки (додаток 1 до податкової декларації з плати за землю (земельний податок або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності)).

Згідно показників податкової декларації за 2015 рік, річна сума земельного податку, яка підлягає сплаті за даними платника податку, складає 107255 грн. 96 коп., яка має бути сплачена рівними частинами протягом 2015 року, а саме у сумі 8938 грн. за кожен місяць 2015 року та 8937 грн. 96 коп. за грудень 2015 року.

Проте, як зазначено в апеляційній скарзі, за даними інтегрованих карток платника податків, які ведуться Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, за ТОВ «Південна українська соєва компанія» станом на 1 січня 2016 року рахується податковий борг по орендній платі за земельні ділянки у сумі 8095 грн. 20 коп., а саме за листопад 2015 року, строк сплати якого закінчився 30 грудня 2015 року.

Для з'ясування наведених вище обставин, на вимогу суду апеляційної інстанції стороною позивача до апеляційного суду надано копію платіжного доручення від 25 листопада 2015 року № 1315 на суму 8938 грн. з призначенням платежу «орендна плата за земельну ділянку комунальної власності за листопад 2015 року» (а. с. 128), що спростовує доводи апеляційної скарги про наявність у позивача податкового боргу по орендній платі за земельні ділянки у сумі 8095 грн. 20 коп. за листопад 2015 року.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія платіжного доручення ТОВ «Південна українська соєва компанія» від 22 січня 2016 року № 11 на суму 9000 грн. з призначенням платежу «орендна плата за земельну ділянку комунальної власності за грудень 2015 року», що підтверджує своєчасність сплати позивачем названого платежу і за грудень 2015 року (а. с. 24).

При цьому податкова вимога на адресу позивача не надсилалась, що не заперечується контролюючим органом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі наведених положень процесуального закону, із врахуванням встановлених обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем факту наявності у позивача станом на 1 січня 2016 року податкового боргу по орендній платі за земельні ділянки у сумі 8095 грн. 20 коп., що, свою чергу, свідчить про протиправність дій контролюючого органу по відмові у реєстрації у 2016 році ТОВ «Південна українська соєва компанія» платником єдиного податку четвертої групи.

Відповідно до п. 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно п. 299.6 названої статті Кодексу підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

На підставі п. 299.10 та абз. 2 п. 299.11 ст. 299 цього Кодексу реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов'язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Матеріалами справи встановлено, що зазначена перевірка позивача контролюючим органом не проводилась та рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи відповідачем не приймалось.

Із врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «Південна українська соєва компанія», є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко