Справа № 199/2661/16-а
Суддя: Скрипник О. Г.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2661/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

02.06.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник О.Г.,
при секретарі Свіріній Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, про визнання дії неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, про визнання дії неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначила, що з 01 серпня 2005 року згідно її заяви від 23 серпня 2005 року № 243, вона перебуває на обліку в управлінні як одержувач державної соціальної допомоги одиноким матерям (у розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку) на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначена соціальна допомога була призначена позивачу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ.

З 01 липня 2007 року до вказаного Закону України внесено зміни, згідно яких визначено, що допомога на дітей одиноким матерям, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а прожитковий мінімум визначався Законом України «Про Державний бюджет» на кожен календарний рік.

Позивач вважає, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям, які мають дітей віком до 18 років згідно внесених змін до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ. порушує її конституційне право на отримання допомоги у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, згідно положень ст. 18-3 Закону України» «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції Закону від 21.11.1992 року №2811-XII.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради щодо припинення з 01 січня 2016 року виплати їй щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 січня 2016 року відповідно до положень ст. 18-3 «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ в редакції від 18 грудня 2015 року - протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення

Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради вчинити дії щодо нараховування та виплати позивачу, як особі, яка має статус одинокої матері, щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01 січня 2016 року відповідно до положень ст. 18-3 «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ в редакції від 18 грудня 2015 року без обмеження строком в майбутньому.

В судове засідання позивач не з'явилася, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно заяви від 23 серпня 2005 року № 243 з 01 серпня 2005 року позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення як одержувач державної соціальної допомоги одиноким матерям (у розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку) на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначена соціальна допомога була призначена позивачу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ.

З 01 липня 2007 року до вказаного Закону України внесено зміни, де ст. 18-3 визначено, що допомога на дітей одиноким матерям, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а прожитковий мінімум визначався Законом України «Про Державний бюджет» на кожен календарний рік.

В судовому засіданні також встановлено, що з 01 січня 2016 року відповідач припинив нараховувати позивачу та виплачувати соціальну допомогу на дитину, як одинокій матері, та згідно листа від 28 січня 2016 року, їй було запропоновано звернутися до управління та заповнити заяву і декларацію про доходи та майновий стан, і лише після цього буде вирішено питання про поновлення сплати допомоги.

Соціальний захист одиноких матерів - це обов'язок держави гарантований Конституцією України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» №911-VІІІ від 24 грудня 2015 року було скасовано гарантований розмір допомоги на дітей одиноким матерям та з 01 січня 2016 року така допомога буде призначатися у розмірі, що дорівнює різниці між 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» №911-VІІІ від 24 грудня 2015 року передбачено нові умови набуття одинокими матерями права на отримання соціальної допомоги на дітей, зокрема, у розмірі, що дорівнює різниці між 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців

При цьому, Прикінцеві положення Закону України 911-VІІІ від 24 грудня 2015 року не містять положень щодо позбавлення права на отримання соціальної допомоги одинокими матерями в тому розмірі, який був передбачений Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми», які на момент набрання чинності цим Законом вже набули право на отримання такої допомоги і реально її отримували.

В державі Україна визнається і діє принцип верховенства права, який з огляду на зміст статті 8 Конституції України, полягає в тому числі й у тому, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на її основі та повинні відповідати їй.

Положення ч.1 ст. 58 Конституції України імперативно встановлюють, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму рішенні від 13 травня 1997 року (у справі щодо несумісності депутатського мандату), Конституційний Суд України зазначив, що «стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності».

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 визначено, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Отже, положення Закону України №911-VІІІ від 24 грудня 2015 року, у тому числі і щодо умов виплати та набуття права на отримання щомісячної соціальної допомоги, у взаємозв'язку із статтею 58 Конституції України, застосовуються до тих відносин, що виникли після набуття ним чинності.

Тобто, нові умови виплати щомісячної соціальної допомоги одиноким матерям, застосовуються до відносин з виплати соціальної допомоги тих одиноких матерів, які отримали право на соціальну допомогу після 24 грудня 2015 року, тобто після набуття чинності вказаним законом.

Суд вважає, що позивач, як одинока матір дитини, яка народилася 04 червня 2002 року, отримала право на соціальну допомогу ще в 2003 році та її отримувала до настання цієї дати, тобто до набуття чинності Законом України №911-VІІІ від 24 грудня 2015 року.

Застосування п. 15 Закону України №911-VІІІ від 24 грудня 2015 року. яким було виключено слова "але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку" до тих одиноких матерів, які на момент набрання чинності вказаним законом, вже отримували соціальну допомогу на дитину в гарантованому державою розмірі, призвело до обмеження права на отримання соціальної допомоги, що є порушенням зазначених вище норм Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та їх посадових осіб діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, як орган державної влади та орган на який покладено обов'язки з призначення та виплати соціальної допомоги одиноким матерям, повинен діяти у спосіб, що передбачений Конституцією України та керуватися нормами Конституції України під час своєї діяльності, зокрема і нормою щодо неможливості застосування законів, які обмежують права особи, до тих правовідносин, які виникли до їх прийняття.

Бездіяльністю відповідача, яка виражається в не нарахуванні та не виплаті позивачу щомісячної соціальної допомоги як одинокій матері з 01 січня 2016 року і до часу звернення з позовом до суду, було порушено загальновизнаний та конституційно закріплений принцип сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а також нівельовано конституційну гарантію про недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на викладене, а також враховуючи положення п.2 ч.2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що право позивача на отримання соціальної допомоги одиноким матерям є порушеним, а тому слід зобов'язати відповідача відновити це право шляхом зобов'язання здійснювати нарахування та виплату позивачу щомісячно соціальної допомоги як одинокій матері в гарантованому Законом розмірі, а саме в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст.18, 99,100-102,104-106,158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, про визнання дії неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення

Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради щодо припинення з 01 січня 2016 року виплати ОСОБА_3 щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 січня 2016 року відповідно до положень ст. 18-3 «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ в редакції від 18 грудня 2015 року - протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення

Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради вчинити дії щодо нараховування та виплати ОСОБА_3 , як особі, яка має статус одинокої матері, щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01 січня 2016 року відповідно до положень ст. 18-3 «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ в редакції від 18 грудня 2015 року;

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г. Скрипник