Справа № 810/935/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року № 810/935/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Київській області
провизнання протиправним та скасування висновку атестаційної комісії та наказу про звільнення, поновлення на роботі,
в с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ГУ НП в Київській області про визнання протиправним та скасування висновку атестаційної комісії та наказу про його звільнення, поновлення на роботі. Вимоги обґрунтовані тим, що у листопаді 2015 року він був прийнятий на службу в поліцію на посаду поліцейського роти дорожньо-патрульної служби ГУНП у Київській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання «старший сержант поліції». Вважає своє звільнення протиправним, оскільки жодного дисциплінарного проступку, за вчинення якого до нього могло б бути застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, він не вчиняв, висновки про його службову невідповідність є безпідставними, необґрунтованими та незаконними.

У призначений для розгляду справи час в судове засідання зявився представник позивача, представник відповідача не зявився з невідомих для суду причин, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності, не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАСУ суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

У наданих до суду письмових запереченнях відповідач категорично не погоджувався із заявленими вимогами та зазначив, що позивач був звільнений зі служби в поліції через службову невідповідність, оскільки за результатами атестації комісія дійшла саме такого висновку.

Дослідивши наявні матеріали справи, із наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке:

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з серпня 1998 року на різних посадах. 07.11.2015 відповідно до наказу ГУ НП у Київській області від 07.11.2015 № 1 о/с «По особовому складу» був прийнятий на службу в Національну поліцію України на посаду поліцейського роти дорожньо-патрульної служби ГУНП у Київській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання «старший сержант поліції».

Наказом ГУ НП у Київській області від 23.11.2015 № 16 «Про проведення атестування та створення атестаційних комісій» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівня, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, згідно ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» та вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890, було прийнято рішення про проведення атестування поліцейських ГУ НП у Київській області, для чого була створена атестаційна комісія.

За даними відомісті-протоколу засідання атестаційної комісії №3 від 04.01.2016 №16.00000022 ГУНП у Київській області позивача було включено до переліку осіб, які мали проходити співбесіду 05.01.2016. Результатом розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення присутніх на засіданні членами атестаційної комісії № 3 ГУНП у Київській області (4 особи) більшістю голосів (4 «за») було прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді з одночасним звільненням зі служби через службову невідповідність (протокол ОП № 15.00000022.692 від 05.01.2016).

Наказом ГУНП у Київській області від 24.02.2016 № 85 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського роти дорожньо-патрульної служби, звільнено у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) на підставі п.п 5 п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність), 24.02.2016. Підстава: атестаційний лист ОСОБА_1 від 05.01.2016.

Не погоджуючись з висновком атестаційної комісії та наказом про звільнення, позивач звернувся до суду.

Як слідує із представлених суду документів, позивач був прийнятий на службу в поліцію на посаду поліцейського роти дорожньо-патрульної служби ГУНП у Київській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання «старший сержант поліції». Зі змісту атестаційного листа ОСОБА_1 вбачається, що за час проходження служби він зарекомендував себе позитивно, з покладеними на нього обовязками справлявся добре, при їх виконанні проявляв сумлінність та старанність. Постійно працював над підвищенням свого професійного рівня, використовував свій робочий день правильно, розподіляв час та сили на виконання дорученої справи, теоретично та практично підготовлений добре. Протягом поточного року ним було виявлено 222 адміністративних порушення, із них: 8 керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння, 141 перевищення швидкості, виявлені 4 факти незаконного перевезення зброї, затримано 2 транспортних засобів, якими незаконно заволоділи, до проявів корупційних діянь ставився негативно. Присягу поліцейського позивач не складав, посадова інструкція стосовно займаної ним посади розроблена не була, документи, які б визначали коло його обов'язків до відома ОСОБА_1 не доводились.

В протоколі засідання атестаційної комісії зазначено, що під час атестації позивача члени комісії досліджували лише стандартний пакет документів, перелічених у формі бланку, а саме: декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» та інформацію з відкритих джерел. Інші документи (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, відомості про притягнення його до дисциплінарної відповідальності тощо), атестаційна комісія не досліджувала.

Відповідачем також не були представлені суду нормативні чи будь-які інші документи, які б містили перелік критеріїв, яким має відповідати особа, що перебуває на посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби, і в чому саме може проявлятися невідповідність займаній посаді.

Протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення), які були предметом дослідження суду, не містять мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу висновку комісії про службову невідповідність позивача. Рішення комісії прийнято членами комісії шляхом голосування без наведення мотивів та обґрунтувань. Комісією також не досліджувалась можливість (або неможливість) переведення позивача, за його згодою, на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню або фаху, направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік), повторною атестацією.

Отже, відповідач не довів суду причини (мотиви), які стали підставою для висновків про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді.

Щодо складу атестаційної комісії та її повноважень. Відповідно наказу ГУНП у Київській області від 21.12.2015 №68 атестаційна комісія № 3 ГУ НП у Київській області, яка приймала оспорюване, утворена у кількості 6 осіб. Персональний склад атестаційної комісії, всупереч вимогам п. 2 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890, з Національною поліцією України не погоджувався.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке:

правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», який був опублікований 06.08.2015 та набрав чинності 07.11.2015 (окрім окремих положень).

Пунктами 8, 9, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Таким чином, лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції.

У справі, що розглядалась, позивач був прийнятий на службу до поліції в порядку переатестування з присвоєнням спеціального звання «старший сержант поліції», відтак питання про його відповідність вимогам до поліцейських вже було вирішено на момент видання наказу про його прийняття на службу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію»). Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ст. 56 Закону України «Про Національну поліцію»). За приписами ст. 58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри у вирадках: призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З аналізу положень ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» випливає, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду. Крім того, атестування поліцейського проводиться в разі вирішення питання щодо звільнення поліцейського через службову невідповідність.

Поряд із Законом України «Про Національну поліцію» правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Закону України від 12.01.2012 № 4312-VI «Про професійний розвиток працівників», статтею 1 якого встановлено, що атестація працівників це процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 12.01.2012 № 4312-VI «Про професійний розвиток працівників» атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року. Положеннями ч. 1 та 3 ст. 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

В силу вимог ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам. Згідно п. 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890, атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обовязків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Проведення атестації при звільненні зі служби в поліції через службову невідповідність здійснюється для вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі а, звільнення застосовується як крайній захід, через встановлену службову невідповідність, виходячи з професійних, моральних і особистих якостей працівника.

Порядок звільнення зі служби у цьому випадку встановлений п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Позивача було звільнено з поліції через «службову невідповідність». Проте, поняття «службова невідповідність» і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що охоплюється поняттям «звільнення у порядку дисциплінарного стягнення».

Така правова позиція розкрита у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 № 21-13а14, яка в силу положень ст. 2442 КАСУ, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. У справі, що розглядалась суд встановив, що позивач пропрацював на посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби ГУНП у Київській області менше одного року, питання про призначення його на вищу посаду або переведення на нижчу посаду, притягнення його до відповідальності в межах дисциплінарної процедури відповідачем не вирішувалось.

Таким чином, рішення призначення атестації працівника одразу ж після прийняття його на роботу (службу у поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

У зв'язку з твердженням посадових осіб відповідача про те, що атестація працівників поліції відповідає вимогам Закону України «Про Національну поліцію» і є складовою очищення влади від «старих кадрів», які працювали в органах внутрішніх справ, скомпрометували себе і є неспроможними працювати в оновленій Національній поліції України, служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, суд зазначає таке:

зі змісту п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції. При вирішенні питання про призначення на посаду у контексті з'ясування відповідності особи вимогам щодо поліцейських Міністерство внутрішніх справ України має усі повноваження здійснювати призначення на посади поліцейських на конкурсних засадах (ст. 47 Закону), проводити медичне та психофізіологічне обстеження кандидатів, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, тестування на поліграфі, перевіряти рівень фізичної підготовки, а також проводити спеціальну перевірку (ст. 50).

Відповідач не представив суду відомостей, які з повноважень, що передбачені Законом України «Про Національну поліцію», для прийняття працівників міліції на службу до поліції, Міністерство внутрішніх справ України використало по відношенню до позивача. У той же час, з наказу ГУНП у Київській області убачається, що позивача призначено на посаду поліцейського роти дорожньо-патрульної служби з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання «старший сержант поліції».

Щодо суті висновків атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді суд зазначає таке:

з дослідженого судом протоколу засідання атестаційної комісії убачається, що атестаційна комісія діяла з порушенням вимог ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890, не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обовязків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо. Висновок (рішення) комісії є немотивованим і не підтверджується матеріалами чи доказами. Зазначення конкретних відомостей про невідповідність позивача займаній посаді, у висновку відсутні та не розкриті суду. Між тим, висновки атестаційної комісії спростовуються самим фактом прийняття позивача на службу до поліції в порядку переатестування з присвоєнням спеціального звання, матеріалами його особової справи та відомостями, що викладені в атестаційному листі позивача і характеризують його особу.

Зокрема, ОСОБА_1 за час проходження служби в органах внутрішніх справ та в поліції характеризувався позитивно, до виконання службових обов'язків ставився сумлінно та відповідально.

Атестаційна комісія також не обговорювала питань можливості переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією, чим порушила вимоги ст. 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників».

Щодо повноважень атестаційної комісії, суд виходить з такого:

положеннями ч. 3 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890, атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України.

У справі, що розглядалась, атестаційна комісія, яка здійснювала перевірку позивача, утворена згідно з наказом Головного управління Національної поліції України від 23.11.2015 № 16, а її персональний склад визначений наказом Головного управління Національної поліції України від 21.12.2015 № 68. Зі змісту наказу № 68 убачається, що всупереч вимогам п. 2 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, персональний склад атестаційної комісії не погоджувався з Національною поліцією України, таким чином, склад комісії сформований з порушенням вимог законодавства і є неповноважним.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наказ про звільнення позивача зі служби в поліції на підставі п.п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) є протиправним і підлягає скасуванню, а позивач поновленню на службі на посаді, з якої його незаконно звільнено.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з такого:

статтею 235 КзППУ, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Крім того, згідно з приписами ст. 256 КАСУ негайно виконуються постанови суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З довідки від 29.04.2016 № 579, виданою управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Київській області ОСОБА_1 слідує, що розмір його середньомісячного грошового забезпечення становить 4060, 00 грн. з розрахунку за календарний 31 день, а середньоденного грошового забезпечення 130, 97 грн.

Вимушений прогул позивача тривав з 25.02.2016 по день постановлення даного судового рішення 17.06.2016, що становить 114 днів. Отже, середній заробіток (грошове забезпечення), що підлягає присудженню позивачу за час вимушеного прогулу становить 14930, 58 грн.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу атестаційної комісії суд зазначає наступне.:

відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Частиною 2 ст. 17 КАСУ передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому, під рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень, у розумінні ч. 2 ст. 17 КАСУ, вважається таке владне рішення, дія чи бездіяльність, які спрямовані на врегулювання тих чи інших суспільних відносин у публічно-правовій сфері, мають обовязковий характер і породжують певні правові наслідки.

Протокол атестаційної комісії це документ, який складено членами атестаційної комісії за результатами проведення атестування і є носієм інформації, на підставі якого субєктом владних повноважень приймається відповідне рішення. Оцінка такого протоколу, в тому числі й оцінка дій членів атестаційної комісії при його складанні, зазначення у ньому певних висновків, надається судом при вирішенні спору по суті з приводу оскарження наказу про звільнення позивача зі служби в поліції, прийнятого на підставі такого протоколу.

Окреме оскарження такого протоколу в адміністративному суді не допускається, оскільки протокол не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 КАСУ і самостійного значення не має.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАСУ суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Отже, у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу атестаційної комісії провадження у справі підлягає закриттю.

З урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАСУ, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позивач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, такі витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 157, 159 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Київський області від 24.02.2016 № 85 о/с, згідно з яким звільнено зі служби в поліції у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за статтею 77, п. 1, п.п. 5 (через службову невідповідність) старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Київський області, 24 лютого 2016 року.

Поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Київський області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 лютого 2016 року по 17 червня 2016 року (114 днів) у сумі 14930 (чотирнадцять тисяч девятсот тридцять) грн. 58 коп., з яких: 4060 (чотири тисячі шістдесят) грн. 00 коп. середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, які підлягають негайному виконанню.

Звернути постанову до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Київський області.

Звернути постанову до негайного виконання у частині стягнення з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 4060 (чотири тисячі шістдесят) грн. 00 коп.

У частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу ОП № 15.00000022.692 від 05.01.2016 атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у Київській області щодо висновків про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність,- провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.