Справа № 463/3375/15-а,2-а/463/156/15
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Справа № 876/77/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Гінди О.М.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 30 листопада 2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської Ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності міської ради, підготовку проекту ухвали про надання дозволу на виготовлення проектної документації та розгляду на сесії питання про надання земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

15.07.2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому з врахуванням уточнень, просить визнати незаконною бездіяльність Львівської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 16.04.2015 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0600 кв.м.; зобов'язати Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради підготувати проект ухвали про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проектної документації земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 0,0600 кв.м по АДРЕСА_1, забезпечити його візування та скерувати такий проект ухвали для розгляду на сесії Львівської міської ради у 30-денний строк з дня набрання рішенням законної сили; зобов'язати Львівську міську раду розглянути питання про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації по відведенню земельної ділянки, призначеної для ведення садівництва, розташованої у АДРЕСА_1; скасувати п.9 ухвали №3804 від 31.07.2014 року сесії Львівської міської ради «Про надання дозволу громадянці ОСОБА_2 на виготовлення документації з землеустрою ділянки по АДРЕСА_1».

Позовні вимоги мотивує тим, що 16.04.2015 року зверталась до Львівської міської ради із заявою про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1. На її звернення отримала відповідь, якою відмовлено в задоволенні вимог, у зв'язку з наданням дозволу на виготовлення документації із землеустрою на вказану земельну ділянку іншій особі - ОСОБА_2. Позивач вважає, що таким чином порушено її переважне право на отримання земельної ділянки у власність.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 30 листопада 2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржила дану постанову, з підстав неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом не враховано, що оскаржувані дії Львівської міської ради та прийняття оскаржуваної ухвали проведено без належної підготовки відповідних матеріалів на розгляд сесії міської ради, поданих ОСОБА_2 Будь-яких дій щодо перевірки достовірності графічного матеріалу, складеного ЛКП «Центр земельного кадастру», де землекористувачем вказана неіснуюча особа - ОСОБА_4 , належності заявниці повторного виданого свідоцтва про смерть чоловіка ОСОБА_4 від 09.07.2014року та фактичного користування земельною ділянкою третьою особою вчинено не було.

З часу смерті чоловіка ОСОБА_4 у 2003-му році по теперішній, безперервно продовжувала користуватись спірною земельною ділянкою, яка є огородженою, має ключі від брами. Третя особа ніколи не користувалась даною земельною ділянкою.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивачку та її представника, які просять задоволити апеляційну скаргу, третю особу та її представника, які просять залишити без змін рішення суду першої інстанції, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.04.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Львівської міської ради із заявою про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповіддю Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради №2403-3вих1730 від 21.05.2015 року на дану заяву позивачу було повідомлено, що ухвалою сесії Львівської міської ради №3804 від 31.07.2014 року «Про надання громадянам дозволу на виготовлення документації із землеустрою» гр.ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою на АДРЕСА_1. Будь-яких звернень від позивачки ОСОБА_1 до Львівської міської ради з цього питання не надходило. У зв'язку з вирішенням даного питання на користь третьої особи - ОСОБА_2, ОСОБА_1 дане звернення повернуто з матеріалами та додатками (а.с.9).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надання відповіді не в тій формі, не може бути розцінено як факт бездіяльності, оскільки звернення - заява позивачки була правомірно повернуто із роз'ясненнями, через прийняття кінцевого рішення на користь іншої особи про остаточне вирішення порушеного у заяві позивачкою питання.

Не заслуговує на увагу колегії суддів покликання апелянта на наявність у неї переважного права на земельну ділянку по АДРЕСА_1, як спадкоємиці свого чоловіка ОСОБА_4, який володів вказаною земельною ділянкою на правах тимчасового користування, відповідно до договору №50811005 від 12.09.2000 року на право тимчасового користування землею, (в тому числі на умовах оренди) по АДРЕСА_1, строком на три роки (а.с.42), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.10.2003 року, оскільки таке право не передбачено чинним законодавством.

З представлених апеляційній інстанції додаткових матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 ще 19.07.2002 звертався до Львівської міської ради з приводу продовження договору оренди земельної ділянки і ухвалою сесії №72 від 17.10.2002 така оренда була продовжена на 5 років.

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» підставою припинення договору оренди є смерть фізичної особи - орендаря.

Земельні ділянки можуть належати фізичним особам не лише на титулі власності, але й перебувати у їх постійному або тимчасовому користуванні. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оренду землі» від 02.10.2003р. допускається перехід прав на оренду земельної ділянки після смерті фізичної особи - орендаря до спадкоємців, якщо інше не передбачено договором оренди і якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. В такому випадку, об'єктом спадкування виступають права та обов'язки померлого орендаря, а не право користування земельною ділянкою, оскільки за ч.1 ст.1225 ЦК України об'єктом спадкування виступає саме право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка ствердила, що після смерті чоловіка і до 2015р. не порушувала питання про надання у тимчасове користування чи у власність спірної земельної ділянки, а також не сплачувала обов'язкові платежі за користування зазначеною земельною ділянкою.

Ст.123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою, яка розробляється відповідно до вимог законодавства про землеустрій.

Відповідно до ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій» одним із головних складових проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення відповідного проекту землеустрою.

Вимогами ч.6-7 ст.118 Земельного кодексу України, передбачено можливість громадян, зацікавлених в безоплатному одержанні у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для відповідної цілі, подати клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідний орган розглядає клопотання у місячний строк і тим самим вирішує питання про надання чи відмову у наданні дозволу на розробленні проекту землеустрою.

Щодо вимоги позивачки зобов'язати Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування ЛМР підготувати проект ухвали про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проектної документації земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 0,0600 кв.м. по АДРЕСА_1, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, що до компетенції Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради належить, зокрема, організація та здійснення землеустрою, внесення пропозицій щодо розроблення землевпорядної документації - п.5 Положення про Управління.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з чим також погоджується колегія суддів, що питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації по відведенню земельної ділянки відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування і стосується внутрішньої діяльності Львівської міської ради по реалізації своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Судом першої інстанції вірно зазначено, що вимога позивачки про скасування п.9 ухвали №3804 від 31.07.2014 року сесії Львівської міської ради «Про надання дозволу громадянці ОСОБА_2 на виготовлення документації з землеустрою ділянки по АДРЕСА_1» не підлягають задоволенню, оскільки такого пункту ухвала не містить, а лише є додатком до даної ухвали.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 30 листопада 2015р. у справі №463/3375/15-а, 2-а/463/156/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

О.М.Гінда

Повний текст виготовлено 01.07.2016р.