Справа № 809/618/16
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р. Справа № 809/618/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Черепія П.М.

при секретарі судового засідання Дубінській І.В.

за участю представників сторін:

позивача: Кічури Г.В.,

відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

до відповідача: КП "Дорожного ремонтно-експлуатаційного управління"

про стягнення заборгованості в сумі 1237335,03 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2016 року Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася до суду з адміністративним позовом до КП "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" про стягнення заборгованості в сумі 1237335,03 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у звязку з несплатою податку на прибуток, податку на додану вартість, податку за землю та пені в загальному розмірі 1237335,03 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в адміністративному позові. Суду пояснила, що підставою для подання даного позову є несплата відповідачем податку на прибуток,податку на додану вартість, податку за землю та пені в загальному розмірі 1237335,03 грн. Сума заборгованості у встановлений строк не погашена, тому підлягає до стягнення в судовому порядку. Позов просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про місце, дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи представник відповідача не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень частина 2 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом встановлено, що 16.03.2001 року відповідач зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області. (а.с. 8-10)

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу сплати податкових зобовязань, регулюються в першу чергу Податковим кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Кодексу.

Згідно підпукту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі - ПКУ) податковим боргом є сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПКУ визначає, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПКУ).

Судом встановлено, що відповідач є платником земельного податку, податку на додану вартість та податку на прибуток.

Статтею 49 ПКУ визначено порядок та строки подання платниками податків податкових декларацій до органу державної податкової служби.

Згідно пункту 49.1 статті 49 податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. При цьому платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді( пункт 49.2 статті 49 ПКУ).

У відповідності до приписів пункту 56.11 статті 56 ПКУ податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно пункту 203.1 статті 203 ПКУ податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного (податкового) місяця.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі вищевказаної норми Кодексу відповідачем подані до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську податкові декларації з податку додану вартість від 18.03.2015 року на суму 304696 грн., від 19.08.2015 року на суму 53511 грн., від 17.09.2015 року на суму 159912 грн., від 22.02.2016 року на суму 81005 грн. (а.с.23-29)

Таким чином, шляхом подачі даних декларацій комунальне підприємство "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" самостійно визначило та узгодило податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 599 124 грн.

Відповідно до статті 126 ПКУ, У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Так судом встановлено що контролюючим органом проведені камеральні перевірки відповідача з податку на додану вартість про що складено акти за № 2439/1501/31263017 від 05.06.2015 року, № 2996/1501/31263017 від 20.07.2015 року, № 3970/1501/31263017 від 19.10.2015 року, № 5906/1501/31263017 від 15.12.2015 року, № 683/1501/31263017 від 14.03.2015 року. (а.с 13, 15, 17, 19, 21)

На підставі вищенаведеного податковим органом було винесені податкові повідомлення рішення, якими до відповідача застосовані штрафні санкції а саме: податковим повідомленням рішенням за № від 05.06.2015 року застосовані штрафні санкції в розмірі 83176,49 грн.; податковим повідомленням-рішенням за № від 20.07.2015 року в сумі 10320,18 грн., податковим повідомленням-рішенням за № від 19.10.2015 року в сумі 55985,81 грн., податковим повідомленням-рішенням за № від 15.12.2015 року в сумі 11482, 12 грн., податковим повідомленням-рішенням за № від 14.03.2016 року в сумі 29145,77 грн. (а.с. 12, 14, 16, 18, 20)

У відповідності до приписів підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПКУ пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом, а при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні- рішенні згідно із цим Кодексом.

На підставі вищевказаної норми відповідачу нарахована пеня в розміні 438872,23 грн. Дана обставина також підтверджується обліковою карткою платника податків. (а.с. 11)

Щодо податкового зобов'язання з податку на землю комунального підприємства "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" судом встановлено наступне.

Відповідачем подані до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську податкові декларації з податку на землю за № від 09.02.2016 року на суму 5367,10 грн., уточнюючої декларації за № від 17.03.2016 року на суму 1502,95 грн., самостійно визначена сума штрафу в сумі 45 грн. та пеня 16,31 грн.(а.с. 42-45)

При проведені камеральної перевірки по земельному податку складено акт за № 5550/15-03/31263017, на підставі якого складено податкове повідомлення-рішення за № на суму 1116,21 грн. (а.с. 38, 39)

Таким чином, шляхом подачі даної декларації комунальне підприємство "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" самостійно визначило та узгодило податкове зобов'язання з плати за землю в розмірі 8002,57 грн.

Нормою підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПКУ плату за землю встановлено, як загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПКУ орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності (далі-орендна плата) - це обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПКУ). Нормою пункту 288.7 статті 288 ПКУ визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 даного Кодексу.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року. (пункт 285.2 статті 285 ПКУ).

Згідно пункту 286.2 статті 286 ПКУ платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203 ПКУ платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пункту 203.1 цієї статті для подання декларації.

Однак, в порушення вимог даної норми Кодексу комунальне підприємство "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" у встановлений строк суму податкового зобов'язання не погасило.

Крім того судом встановлено, що комунальне підприємство "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" є платником податку на прибуток.

ДПІ в м. Івано-Франківську проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток комунального підприємства "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління", за результатами проведення яких складено акти № 3556/15-02/31263017 від 16.09.2015 року, № 65/15-02/31263017 від 13.01.2016 року, № 939/12-04/31263017 від 28.03.2016 року та винесені податкові повідомлення рішення за № від 16.09.2015 року, № від 13.01.2016 року, № від 28.03.2016 року, якими до відповідача застосовано штрафну санкцію в загальному розмірі 1225,86 грн.

У відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

З пояснень представника позивача вбачається, що у відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України, грошові зобов'язання відповідача по сплаті з податку на прибуток, податку на додану вартість та земельному податку є узгодженими.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На підставі вищенаведеного податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ю1" за №1/630/5942/10/24-150/1724 від 05.03.2009 року на суму 55423,71 грн., яка отримана останнім 06.03.2009 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи на корінці вимоги, копія якої міститься у матеріалах справи та досліджена судом в якості письмового доказу. (а.с.7)

Однак зазначену в вимозі суму податкового боргу відповідач не погасив.

Відповідно до приписів пункту 59.5 статті 59 ПКУ у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до вищезазначеного податковим органом, інших вимог платнику не надсилалось.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (пункт 59.5 статті 59 ПКУ).

Таким чином загальна сума заборгованості комунального підприємства "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" складає 1237335,03 грн.

Податковий борг відповідача підтверджується витягом з облікової картки платника податків, довідкою про борг, податковою декларацією, податковим повідомленням-рішенням та іншими письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Наявність податкового боргу та його розмір відповідач не спростував, доказів сплати заборгованості суду не представив, чим фактично не заперечив суму заборгованості, яка є предметом спору в даній справі.

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПКУ орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги(пункт 95.2 статті 95 ПКУ).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПКУ стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. У відповідності з пунктом 95.4 статті 95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення коштів підставною, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства "Дорожно ремонтного - експлуатаційного управління"( ) на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 1237335 гривень 03 копійки ( один міліон двісті тридцять сім тисяч триста тридцять п'ять тисяч гривень три копійки) з розрахункових рахунків в банках, які обслуговують дане товариство та за рахунок готівки, що належить відповідачу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Черепій П.М.

Постанова складена в повному обсязі 27.06.2016 року.