Справа № 2-а-8259/08/1570
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2012 р.Справа № 2-а-8259/08/1570

Категорія:2.11.8Головуючий в 1 інстанції: Хлюстін Ю.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ДПІ у Суворовському районі м. Одеси та товариства з обмеженою відповідальністю «Ант» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2010 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ант»до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси, за участю прокурора Суворівського району м.Одеси

про скасування податкових повідомлень-рішень та визначення податкових зобовязань -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Ант»звернулось з позовом до Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Суворовському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень від 24.12.2007 р. № /0, від 26.02.2008 р. № /1, від 31.03.2008 р. № /2, від 20.06.2008 р. № /3 про визначення ТОВ «АНТ» податкового зобов'язання за платежем з податку на прибуток у сумі 406 831,62 грн., в тому числі 294 033,08 грн. основний платіж та 112798,54 грн., штрафні санкції, скасування податкових повідомлень-рішень від 24.12.2007 р. № /0, від 26.02.2008 р. № /1, від 31.03.2008 р. № /2, від 20.06.2008 р. № /3 про визначення ТОВ «АНТ»податкового зобовязання за платежем з податку на додану вартість у сумі 310332,09 грн., в тому числі 206888,06 грн. основний платіж та 103 444,03 грн. штрафні санкції, скасування податкового повідомлення-рішення від 31.03.2008 р. № /0/2 про визначення ТОВ «АНТ»податкового зобов'язання за платежем з податку на прибуток у сумі 4481,88 грн. - (штрафні санкції).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2010 року позов ТОВ «Ант»задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 24.12.2007 р. № /0, від 26.02.2008 р. № /1, від 31.03.2008 р. № /2, від 20.06.2008 р. № /3 в частині визначення ТОВ «АНТ»податкового зобов'язання за платежем з податку на прибуток у сумі 354631,72 грн., в тому числі 258610,08 грн. - основний платіж та 92021,64 грн. - штрафні санкції.

Скасовано податкові повідомлення-рішення від 24.12.2007 р. № /0, від 26.02.2008 р. № /1, від 31.03.2008 р. № /2, від 20.06.2008 р. № /3 про визначення ТОВ «АНТ»податкового зобовязання за платежем з податку на додану вартість у сумі 310332,09 грн., в тому числі 206888,06 грн. основний платіж та 103 444,03 грн. штрафні санкції.

Скасовано податкове повідомлення-рішення від 31.03.2008 р. № /0/2 про визначення ТОВ «АНТ»податкового зобов'язання за платежем з податку на прибуток у сумі 4481,88 грн. (штрафні санкції).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 22 лютого 2010 року ДПІ у Суворовському районі м. Одеси подало апеляційну скаргу, в якому вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального права, просить її скасувати та постановити нове рішення , яким у задоволенні позову відмовити.

В свою чергу, ТОВ «АНТ»теж подало апеляційну скаргу на зазначену постанову, в якій просить змінити постанову суду та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 24.12.2007 р. № /0, від 26.02.2008 р. № /1, від 31.03.2008 р. № /2, від 20.06.2008 р. № /3 про визначення ТОВ «АНТ»податкового зобов'язання за платежем з податку на прибуток у сумі 406831,62 грн., в тому числі 294033,08 грн. основний платіж та 112798,54 грн., штрафні санкції. В іншій частині постанову залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що на підставі направлень від 30.10.2007 року № 1016/23-10 та від 27.11.2007 року № 1128/23-10 та наказу №568 від 26.11.2007 року, виданих ДШ у Суворовському районі м. Одеси, відповідно до затвердженого плану перевірок , співробітниками ДШ у Суворовському районі м. Одеси була проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання товариством з обмеженою відповідальністю «АНТ»вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2004 року по 30.06.2007 року. За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 14.12.2007 року № 7974/23- 1017/23860596 .

В ході проведеної перевірки встановлені порушення п.п.5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3, ст.5, п. 1.32 ст. 1.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.1997 року № 283/97- ВР, що призвело до заниження позивачем у 2006 році та півріччі 2007 року податку на прибуток підприємства на загальну суму 294033,08 грн., в тому числі по періодах: в 2 кварталі 2006 р. у cyмi 44 818,75 грн.; в 3 кварталі 2006 р. у cyмi 78 650,00 грн.; в 4 кварталі 2006р. у cyмi 56 795,00 грн., у 1 кварталі 2007 р. у cyмi 55 923,00 грн.; в 2 кварталі 2007р. у cyмi 57 846,33 грн.

- порушення п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 13.04.1997 року №168/97-ВР, що на думку відповідача призвело до заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 206 888,06 грн., у тому числі по періодах: за квітень 2006 року -на суму 6845,00 грн., за травень 2006 року - на суму 12000,00 грн., за червень 2006 року -на суму 17010,00 грн., за липень 2006р. - на суму 32699,00 грн., за серпень 2006р. - на суму 17 195,00 грн., за вересень 2006р. - на суму 13026,00 грн., за жовтень 2006р. - на суму 35840,00 грн., за листопад 2006р. - на суму 9596,00 грн., за лютий 2007р. - на суму 1400,00 грн., за березень 2007р. - на суму 15000,00грн., за квітень 2007р. - на суму 27277,06 грн., за травень 2007р. - на суму 19000,00 грн.

- порушення п.п. 8.8.1 п. 8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб, в результаті чого донараховано податкове зобовязання у сумі 341,9 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки та з урахуванням наслідків апеляційного оскарження відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 24.12.2007 р. № /0, від 26.02.2008 р. № /1, від 31.03.2008 р. № /2 , від 20.06.2008 р. № /3 , якими було донараховано податкове зобов'язання з податку на прибуток у pозмірі 406 831, 62 грн. (за основним платежем - 294 033,08 грн. та за штрафними санкціями - 112 798,54 грн.) та податкові повідомлення-рішення від 24.12.2007 р. № /0, від 26.02.2008 р. № /1, від 31.03.2008 р. № /2 , від 20.06.2008 р. № /3, якими позивачу було донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 310 332,09 грн. (за основним платежем - 206 888,06 грн. та за штрафними санкціями - 103 444,03 грн.)

На підставі рішення ДПА в Одеській області про результати розгляду повторної скарги додатково прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/2 від 31.03.2008 року, яким було донараховано податкове зобов'язання з податку на прибуток у poзмірі 4 481,88 грн. (за основним платежем - 0,00 грн. та за штрафними санкціями - 4 481,88 грн.).

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 стати 5 зазначеного Закону встановлено, що не належать до складу валових витрат будь - які витрати, не підтверджені відповідними розрахунками, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення i зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

В ході перевірки було встановлено, що згідно даних головної книги, оборотно-сальдових відомостей, журналі - ордері та первинних документів витрати підприємства складали 3656 703 грн ., але за даними Декларації з податку на прибуток за 1 кв.2007 року - 3798395 грн., що призвело к завищенню на суму 141692 грн.

Пунктом 2.1 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 березня 2003 року N 143 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 квітня 2003 р. за N 271/7592 встановлено, якщо платником самостійно виявлено помилки, що маються у раніше поданій ним декларації, то відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»N 2181 (з урахуванням строків давності), такий платник має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податку має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені.

Відповідно до пункту 2.3 зазначеного Порядку, платник податку, який до початку його перевірки податковим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок i сплатити суму такої недоплати та штраф, нарахований відповідно до пункту 17.2 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та держаними цільовими фондами». Уточнюючий розрахунок, який відображає виправлені показники, складається за формою, що додається до цього Порядку;

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу, нарахованого відповідно до пункту 17.2 статті 17 Закону N 2181, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з податку. При цьому виправлення помилок здійснюється шляхом відображення сум раніше занижених (завищених) показників декларацій (валових доходів, витрат та амортизаційних відрахувань) у складі валового доходу (рядок 02.2) та валових витрат (рядок 05.2) того податкового періоду за який подається звітна декларація.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що в декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2007 р. рядок 05.2 «самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів» позивачем не заповнені , не надано будь-яких договорів про проведення робіт (надання послуг) укладених з СПД - фізична особа ОСОБА_5, СПД - фізична особа ОСОБА_6, СПД - (фізична особа ОСОБА_7, ПП «Продуктснабзбут», ПКВ завод «Продмаш».

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції, що в порушення п.п. 5.3.9. п. 5.3, ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підприємством до валових витрат віднесено суму в poзмipi 141 692 грн. без підтвердження первинними, розрахунковими іншими документами.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що 01.04.2006 року між ТОВ «АНТ»(Підрядник) та ПП «Оптпромсервіс-V»(Субпідрядник) укладено договір №ДГ 0000002 , відповідно до умов якого останній зобов'язується виконати монтажні роботи запасних частин підйомних механізмів на об'єктах замовників ТОВ «АНТ», а саме: ТОВ «ОСОБА_8 Інт», ПП «Технострой», ТОВ «Будівельна компанія». Тобто, ці роботи придбані для використання у власній господарській діяльності ТОВ «АНТ».

Відповідно до п. 5.1. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та o6iry (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості

Відповідно до ст.ст. 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях i повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Чинне законодавство встановлює обов'язок підтвердження господарських операцій первинними документами, але жоден нормативний акт з питань податкового та бухгалтерського обліку не вимагає складання первинної бухгалтерської документації відповідно до типової форми первинних облікових документів у будівництві №КБ-2 «Акт приймання виконання підрядних робіт»та №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт», затверджених наказам Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21.06.2002 №237/5.

Відповідно до п. 21.5 ст. 21 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обов'язковими для виконання платником податку є тільки акти центрального податкового органу, видані у випадках, прямо передбачених цим Законом, та зареєстровані Міністерством юстиції України.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади»від 03.10.92 №493/92 нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснюється Міністерством юстиції України.

Пунктом 4 «Положення про державну реєстрацію нормативних актів міністерств та інших органів державної виконавчої влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. № 731, встановлено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що: мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Наказ Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21.06.2002 N 237/5 не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, а тому не може бути обов'язковим для застосування господарюючими суб'єктами.

Наказ від 21.06.2002 №237/5 був виданий у зв'язку з затвердженням доповнень до Правил визначення вартості будівництва Д. 1.1-1-2000 та зміною бази обчислення окремих складових кошторисної вартості будівництва.

Державні норми будівництва (ДБН) Д. 1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва»були затверджені наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 27.08.2000 N 174 і введені в дію з 01.10.2000 року.

Як зазначено в преамбулі державних норм будівництва, вони встановлюють основні правила визначення вартості нового будівництва, розширення, реконструкції та технічного переоснащення підприємств, будівель і споруд, ремонту житла, об'єктів соціальної сфери і комунального призначення та благоустрою, а також реставрації пам'яток архітектури та містобудування і носять обов'язковий характер при визначенні вартості будов (об'єктів), будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності. По будовах (об'єктах), будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, ці норми носять рекомендаційний характер, і їх застосування обумовлюється контрактом.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ї інстанції ,що товарність господарської операції між ТОВ «АНТ»(Підрядник) та ПП «Оптпромсервіс-V»та віднесення витрат по неї до валових витрат підтверджено актами здачі-приймання та остаточними калькуляціями вартості монтажних робіт за актом здачі-прийняття, рахунками-фактурами, податковими накладними, платіжними та іншими первинними документи, а відсутністю документів типової форми №КБ-2, № КБ-3 не є підставою для визнання її безтоварності так як роботи виконувалися за інші ніш державні джерела фінансування, а договором також не передбачено складання первинних облікових документів у будівництві типової форми №КБ-2, №КБ-3.

Згідно із п. 1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Згідно із п.п.7.4.1. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.2.6. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлено, що податкова накладна видасться платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Законом України «Про податок на додану вартість»передбачено лише єдиний випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість - відсутність податкової накладної або митної декларації (пп.7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону). Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість даний Закон не передбачає.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції, що ,по-суті, ТОВ «АНТ»правомірно включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 206 88806 грн.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, постановлене рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Виходячи з цього, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2010 року

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.196, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ДПІ у Суворовському районі м. Одеси та товариства з обмеженою відповідальністю «Ант» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України шляхом подання касаційної скарги протягом

20-ти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, або з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя пис/

Судді: