Справа № 2-а-234/09/1410
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2010 р.Справа № 2-а-234/09/1410

Категорія: 2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Патрик Ю.Ю.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Домусчі С.Д., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області на постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від 10 березня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання здійснити нарахування і виплату підвищення до пенсії дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2009 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року, визнання бездіяльності відповідача неправомірною та зобовязання нарахувати недоплачене як дитині війни щомісячне підвищення до пенсії за період з січня 2006 року по грудень 2007 року в сумі 2733 грн. 30 коп.

Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 10 березня 2009 року позов задоволено частково. Судовим рішенням відновлено пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав свобод та інтересів за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. Визнано бездіяльність УПФУ в Єланецькому районі Миколаївської області незаконною. Зобовязано УПФУ в Єланецькому районі Миколаївської області нарахувати та виплатити на користь позивачки недоплачене їй як дитині війни щомісячне підвищення до пенсії до пенсії в сумі 710 грн. 91 коп.

В апеляційній скарзі УПФУ в Єланецькому районі Миколаївської області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з неповним зясуванням всіх обставин по справі та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є пенсіонеркою та має статус дитини війни, і відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни має право користуватися пільгами, встановленими вказаним Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" - виключено пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, то вимоги позивачки за 2006 рік не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог за 2007 рік судова колегія зазначає наступне.

Дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік було зупинено ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рн/2007 визнані неконституційними положення ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік втратила чинність з 09 липня 2007 року.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивачки за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року беручи до уваги наступне.

Позивачка звернулась до суду з позовом 02 лютого 2009 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачкою було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, в запереченнях на позовну заяву представник відповідача посилався на необхідність у відмові в задоволенні позову у звязку з пропуском позивачкою строку звернення до суду.

Право позивачки на отримання підвищення до пенсії у 2007 році виникло після винесення рішення Конституційним Судом України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007. Вказане рішення Конституційного Суду України було у встановленому порядку опубліковано у липні 2007 року, а тому позивачка повинна була дізнатися про порушення свого права саме у липні 2007 року.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду знаходить обґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності підстав для поновлення позивачці строку звернення до суду із позовом, а отже і про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Враховуючи вище викладене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області - задовольнити.

Постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від 10 березня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання здійснити нарахування і виплату підвищення до пенсії дитині війни - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.В. Єщенко