Справа № 2-а-5746/09/1470
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2012 р.Справа № 2-а-5746/09/1470

Категорія:8.2.1Головуючий в 1 інстанції: Середа О.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2009 року по справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства закритого типу Будівельної компанії "Глиноземпромбуд"(правонаступник Приватне підприємство Будівельна компанія "Глиноземпромбуд") до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2009 року Акціонерне товариство закритого типу Будівельна компанія "Глиноземпромбуд" звернулось до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва та просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомленя - рішення від 07.10.09 р. № /0 та від 07.10.09 р. № /0 прийнятих Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва за наслідками проведення планової виїзної перевірки підприємства позивача в період з 17.08.09 р. по 14.09.09 р. з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.08 р. по 30.06.09 р.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2009 року позов був задоволений.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу , в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати.

Особи, що беруть участь у справі, про дату , час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України .

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду у якості правонаступника Акціонерного товариства закритого типу Будівельної компанії "Глиноземпромбуд" було залучено Приватне підприємство Будівельна компанія "Глиноземпромбуд".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних встановлених обставин:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі ,в межах повноважень та у спосіб ,що передбачені Конституцією й законами України.

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що в період з 17.08.09 р. по 14.09.09 р. на підставі направлення від 17.08.2009 № 1257/23-600 , виданого Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва ,головним державним податковим ревізором-інспектором відділу організації роботи по моніторингу фінансових операцій управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом ДПА у Миколаївській області, радником податкової служби III рангу ОСОБА_5; старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу проведення податкового аудиту платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, інспектором податкової служби II рангу ОСОБА_6 Анатоліївною;старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, лектором податкової служби II рангу ОСОБА_7 Георгієвною; відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання була проведена планова виїзна перевірка Акціонерного Товариства Закритого Типу Будівельної Компанії „Глиноземпромбуд " (скорочена назва АТЗТ БК „Глиноземпромбуд") з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2008 по 30.06.2009,, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008 по 30.06.2009 відповідно до затвердженого плану перевірки,

За наслідками перевірки було складено акт перевірки від 21.09.09 р. за № 1178/23-600/01273042,згідно з яким були виявлені наступні порушення :

- частин 1, 5 статті 203, пунктів 1, 2 статті 216, статті 228 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по право чинах, здійснених позивачем з зазначеними у Акті перевірки постачальниками матеріалів, робіт, послуг:

- підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4. пункту 5.1, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 11.3.1 пункту 11.3. статті 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.94 р. № 334/94-ВР із змінами та доповненнями (надалі - Закон № 334/94-ВР), в результаті чого позивачем був занижений податок на прибуток у сумі 2062040 грн. у тому числі :

- III квартал 2008 р. занижений на 83559 грн., 2008 р. занижений на 986703 грн.;

- І квартал 2009 р. занижений на 64451 грн., півріччя 2009 р. занижено на 1075337 грн.;

так як кредиторська заборгованість в сумі 108128 грн. ,яка рахується по бухгалтерському обліку підприємства станом на 01.07.08 р. ,за отримані будівельні матеріали від контрагентів : ПП "Кіара" на 22712,25 грн., ПП "Полірем-Юг" на 9420 грн., ТОВ "Технопласт" на 3523,81 грн., ПП "Фартіс" на 44493,14 грн., СПД ОСОБА_8 на 27979,2 грн. та кредиторська заборгованість за отримані товарів від контрагентів: ПП "Наяда-С" на суму 2918764,96 грн., ПП "Юг-ПК-Регіон" на суму 1124778,36 грн., ПП "Дімірбудсервіс" на суму 1812717,36 грн. яка була кваліфікована в акті , як безповоротна фінансова допомога , не була включена підприємством до складу валових доходів це призвело до заниження податок на прибуток

- абзацу 3 п/п 7.2.3, п/п 7.2.6 п. 7.2, п/п 7.4.5 п. 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 р. № 168/97-ВР із змінами та доповненнями (надалі - Закон № 168/97-ВР), в результаті чого було занижено податок на додану вартість у сумі 436831 грн., у тому числі за періоди:

- липень 2008 р. на 40333 грн.;

- серпень 2008 р. на 4920 грн.;

- жовтень 2008 р. на 27800 грн.;

- листопад 2008 р. на 254757 грн.;

- грудень 2008 р. на 57460 грн.;

- січень 2009 р. на 51462 грн.;

- лютий 2009 р. на 99 грн.

так як позивач мав правовідносини з підприємствами, які мають ознаки фіктивності -ПП "Верона-Буд", ПП "Монте-Негро", ПП "Меганом-1, що підтверджується поясненнями, які надавались директорами цих підприємств і відповідно до яких слідує, шо вони не мали відношення до фінансово-господарської діяльності підприємства, а самі підприємства були створені та фактично керувалися іншими особами з метою ведення незаконної діяльності, свідоцтво платника ПДВ ПП "Верона-Буд" було анульоване згідно акту перевірки від 31.07.09 р., також згідно акту перевірки від 26.01.09 р. було анульоване свідоцтво платника ПДВ ПП "Монте-Негро" .

На підставі акту перевірки ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва були прийняті податкові повідомлення-рішення від 07.10.09 р. за № /0 про визначення позивачу податкового зобов'язання по податку на прибуток в сумі основного платежу 2062040 грн. та штрафної (фінансової) санкції 1655574 грн. за порушення п/п 4.1.6 п. 4.1 ст. 4. п 5.1, п/п 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п/п 11.3.1 п. 11.3. статті 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.94 р. № 334/94-ВР із змінами та доповненнями та від 07.10.09 р. за № /0 про визначення позивачу податкового зобов'язання по податку на додану вартість прибуток в сумі основного платежу 436831 грн. та штрафної (фінансової) санкції 218416 грн. за порушення п/п 7.2.3, п/п 7.2.6 п. 7.2, п/п 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 р. № 168/97-ВР із змінами та доповненнями

За змістом статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" накладна, як первинний документ лише підтверджує факт здійснення господарської операції - передачі товару від одного суб'єкта господарювання до іншого. Накладна не містить строків виконання зобов'язань по оплаті за поставлений товар.

Згідно п/п 1.22.1 п.1.22. ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» Безповоротна фінансова допомога це сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після її списання, якщо така безнадійна

заборгованість була попередньо включена до складу валових витрат

кредитора; сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи

фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку

позовної давності.

Статтею 530 Цивільного кодексу передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що право на позов виникає при наявності порушеного права, то право кредитора буде порушеним лише при невиконанні боржником обов'язку щодо оплати отриманого товару в семиденний термін з дня пред'явлення кредитором вимоги про оплату в порядку статті 503 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно зі статтею 274 Цивільного кодексу України строк позовної давності становить 3 роки. Законодавством не передбачено дострокове закінчення строку позовної давності за будь-яких обставин, в тому числі і в разі ліквідації кредитора.

Крім того, відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України кредитор може відступити від право вимоги по зобов'язаннях іншим особам і не повідомити про це боржника, а боржник за таких обставин має право виконати свій обов'язок перед первісним кредитором, що буде вважатись належним виконанням зобов'язання.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції та вважає ,що із врахуванням відсутності будь-яких двохсторонніх угод із виказанням строку його виконання із боку позивача початком перебігу строку позовної давності може бути момент звернення постачальника або його правонаступника (у тому числі ,ліквідаційною комісією ) з вимогою про сплату коштів за поставлений товар , але так як жодних письмових доказів наявності відповідних звернень ані у суді 1-ої інстанції , а ні у суді апеляційної інстанції представниками Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва не надано, то немає підстав вважати кредиторську заборгованість в сумі 108128 грн. ,яка рахується по бухгалтерському обліку підприємства станом на 01.07.08 р. ,за отримані будівельні матеріали від контрагентів безповоротною фінансовою допомогою .

Судом 1-ої та апеляційної інстанції було встановлено, що договір поставки між позивачем та ПП "Верона-Буд" був укладений 15.05.2008 року ,акт виконання робіт за яким був укладений у липні 2008 року (судове рішення , яке набуло законної сили ,щодо визнання цього правочину недійсним відсутнє) , а свідоцтво платника податків ПП "Верона-Буд" було анульоване тільки 31.07.2009 року ; договір поставки між позивачем та ПП "Меганом-1 " був укладений 20.10.2008 року (судове рішення , яке набуло законної сили ,щодо визнання цього правочину недійсним відсутнє) , договір поставки між позивачем та ПП "Монте-Негро»був укладений 26.08.2008 року (судове рішення , яке набуло законної сили ,щодо визнання цього правочину недійсним відсутнє) , а свідоцтво платника податків ПП "Монте-Негро»було анульоване тільки 26.01.2009 року після набуття законної сили постановою Очаківського міськрайсуду від 29.12.2008 року по справі №2- а- 930/2008 .

Згідно пункту 2.3.4. наказу ДПА України від 10.08.05 р. № 327 про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.05 р. за № 925/11205), не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання (наприклад, "приховування об'єкта оподаткування", "розкрадання", "привласнення", "описка" тощо)".

Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з частиною 1 статті 208 цього Кодексу, якщо господарське зобовязання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін у разі виконання зобовязання обома сторонами в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобовязанням, а в разі виконання зобовязання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин, учинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, нікчемним.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції ,що термін «фіктивне підприємство»визначений Кримінальним Кодексом України ,як злочин , відповідальність за який встановлена ст.205 КК України та є створенням або придбанням субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності щодо яких є заборона , а факт скоєння вказаного злочину в порядку ст.72 КАС України може бути підтверджений тільки вироком суду ,який набув законної сили , а ні актом перевірки податкового органу чи на підставі пояснень осіб, допитаних в якості свідків.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону про ПДВ податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з підпунктом 7.4.5 цього пункту не дозволяється включати до податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 166 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 липня 1997 року за № 250/2054, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобовязання, яку зазначає в декларації. Дані, наведені в декларації, повинні відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (пункт 3.4 Порядку), оскільки, як визначено пунктом 2 статті 3 Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції , що помилковими та обґрунтованими припущеннями є висновки відповідача, викладені у акті перевірки щодо нікчемності укладених договорів ,так як це не підтверджено належними та достатніми доказами, укладені між позивачем та його контрагентами договори не віднесено законом до нікчемних, а судові рішення ,із врахуванням вимог ст. 204 ЦК України, про визнання їх недійсними відсутні, позивачем надано достатніх та допустимих доказів наявності зв'язку між понесеними витратами на придбання товарів, робіт та послуг з господарською діяльністю позивача ,тобто, наявності реального характеру відповідних операцій, разом із наявністю у платника податку (позивача у справі) податкових накладних, виданих йому постачальниками товарів та оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, сплатою постачальникам вартості товару з урахуванням ПДВ ,що є достатньою підставою для визначення податкового кредиту, та вважає, що сама по собі несплата податку контрагентом (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування , а прийняті Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва податкові повідомлення - рішення від 07.10.09 р. № /0 та від 07.10.09 р. № /0 є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, згідно п.п. 4.4.1.п.4.4. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ від 21.12.2000 року ( в ред. від 01.04.2003 року) у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, постановлене рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Виходячи з цього, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав для скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2009 року.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.196, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя пис/

Судді: