Справа № 813/1127/16
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року № 813/1127/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Бігуна Н.Т.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1, згідно довіреності,

представника відповідача ОСОБА_2, згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

товариство з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (далі ТзОВ "Яблуневий Дар", позивач) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС, відповідач) з вимогою визнати протиправною та скасувати податкову вимогу СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС № 3-17 від 24.03.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним було в повному обсязі сплачено грошове зобовязання, визначене податковими повідомленнями рішеннями № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року, що підтверджується долученими до справи копіями платіжних доручень № 487 та № 488 від 22.05.2015 року. Однак, відповідачем неправомірно було зараховано частину сплачених коштів, що надійшли для погашення грошового зобовязання з ПДВ, на електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ та винесено податкову вимогу. Позивач зазначає, що сплата сум, визначених оскаржуваною вимогою, призведе до повторної сплати грошового зобовязання з ПДВ, що негативно відобразиться на майновому стані ТзОВ "Яблуневий Дар". З огляду на вказане, позивач вважає винесену СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС податкову вимогу № 1-17 від 24.03.2016 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та наданих суду поясненнях від 17.05.2016 року, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив. Свою позицію виклав у письмових запереченнях на адміністративний позов від 13.04.2016 року та додаткових поясненнях до них від 03.06.2016 року, суть яких полягає в наступному. У зв'язку з тим, що податкові повідомлення рішення № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року були оскаржені позивачем в судовому порядку, визначені ними суми грошового зобов'язання вважалися не узгодженими та, як наслідок, сплачений позивачем 22.05.2015 року згідно платіжного доручення № 487 податок на додану вартість був відображений в інтегрованій картці платника податків в статусі переплати. Пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України), суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість станом на 01.07.2015 року вважаються погашеними та одночасно збільшують суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених п. 200.3 ст. 200 ПК України. З урахуванням наведеного, загальна сума надміру сплаченого ТзОВ "Яблуневий дар" грошового зобов'язання з податку на додану вартість станом на 01.07.2015 року складала 1790843,76 грн., яка у відповідності із вимогами п. 34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, погашена з одночасним збільшенням розрахункової суми, на яку платних має право зареєструвати податкові накладі є Єдиному реєстрі посадових накладних. Тому, сплачені позивачем кошти, які обліковувалися в інтегрованій картці переплати згідно вищевказаних норм ПК України фактично повернуті ТзОВ "Яблуневий дар" на його електронний рахунок шляхом збільшення розрахункової суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладі. В свою чергу, після завершення процедури узгодження в судовому порядку визначених ТзОВ "Яблуневий дар" податковими повідомленнями рішеннями № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року грошових зобов'язань, які не були сплачені платником податків у встановлені строки, у товариства виникла податкова заборгованість та, як наслідок, на його адресу було скеровано податкову вимогу № 3-17 від 24.03.2016 року. У зв'язку з наведеним, дії відповідача при прийнятті податкової вимоги є правомірними і у задоволенні позову слід відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.12.2014 року службовими особами відповідача була проведена позапланова виїзна перевірка ТзОВ "Яблуневий дар" щодо взаємовідносин з ТзОВ" ОДС Груп" та ТзОВ "Лазер ВВ" за період з 01.06.2011 року по 31.12.2011 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем було складено акт № 538/25-06-39-01/32475074 від 16.12.2014 року, на підставі якого винесено податкові повідомлення рішення № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями рішеннями, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

16.04.2015 року Львівським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 813/8795/14 за позовом ТзОВ "Яблуневий дар" до СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів про скасування податкових повідомлень рішень № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року, якою у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Одночасно, на підставі матеріалів перевірки, слідчим управлінням ФР МГУ ДФС ЦО з ОВП було зареєстроване кримінальне провадження № 0000103 від 28.05.2015 року за ч. 2 ст. 212 КК України, в ході розслідування якого, ТзОВ "Яблуневий дар" згідно платіжних доручень № 487 та № 488 від 22.05.2015 року повністю сплатило податок на додану вартість, податок на прибуток та штрафні (фінансові) санкції, визначені податковими повідомленнями рішеннями № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року.

Вказані платіжні доручення 487 та № 488 від 22.05.2015 року були підставою для винесення 24.06.2015 року Городоцьким районним судом Львівської області ухвали про звільнення посадової особи ТзОВ "Яблуневий дар" від кримінальної відповідальності по ч. 2 ст. 212 КК України та закриття кримінального провадження № 0000103 від 28.05.2015 року.

В ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2016 року, винесеній за результатами розгляду апеляційної скарги ТзОВ "Яблуневий дар" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 року у справі № 813/8795/14 за позовом ТзОВ "Яблуневий дар" до СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року, було зазначено, зокрема, що ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 24.06.2015 року, яка набрала законної сили, звільнено головного бухгалтера ТзОВ "Яблуневий дар" від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, яка являючись службовою особою, в період вересень-грудень 2011 року умисно ухилялась від сплати податків, шляхом внесення в податкову звітність підприємства завідомо неправдивих відомостей, сформувала витрати з податку на прибуток на суму 1256131 грн. та податковий кредит товариства на суму 1092288,00 грн. за рахунок виданих податкових накладних від імені ТОВ "Лазер ВВ" та ТзОВ "ОДС Групп".

За результатами апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку апеляційну скаргу ТзОВ "Яблуневий дар" залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 року у справі № 813/8795/14 - без змін.

Після завершення процедури судового оскарження визначених ТзОВ "Яблуневий дар" грошових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість, які не були сплачені платником податків у встановлені ПК України строки, відповідач виніс податкову вимогу № 3-17 від 24.03.2016 року.

Позивач, в свою чергу, враховуючи те, що ним було проведено сплату грошового зобовязання та штрафних (фінансових) санкцій згідно податкових повідомлень рішень № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року, вважає таку вимогу протиправною, у зв'язку з чим, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Вирішуючи спір у даній справі, суд керувався наступним.

Згідно ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особа (резиденти та нерезиденти України), юридичні особи (резиденти та нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування і на яких покладено обов'язок зі сплати податків і зборів.

Відповідно до п. 54.3.1 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

Крім того, згідно п. 54.3.3 ст. 53 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України визначено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З урахуванням вимог п. 56.18 ст. 56 ПК України, а також того, що позивач оскаржив податкові повідомлення рішення № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року до суду, грошове зобовязання, визначене ТзОВ "Яблуневий дар" з податку на прибуток та податку на додану вартість вказаними податковими повідомленнями-рішеннями станом на 22.05.2015 року (тобто на дату сплату податку на прибуток та ПДВ до бюджету) було неузгодженим.

Суд вважає за необхідне вказати на те, що в ПК України існує імперативна норма лише щодо граничного строку сплати узгодженого грошового зобовязання, визначеного контролюючим органом (57.3 ст. 57 ПК України). Водночас, ПК України не містить заборони для платника податків сплатити визначене контролюючим органом грошове зобовязання до закінчення процедури судового оскарження.

Що і було зроблено ТзОВ "Яблуневий дар". Як вже було зазначено вище, позивачем до закінчення процедури судового оскарження податкових повідомлень рішень № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року було в повній мірі сплачено грошове зобовязання з податку на прибуток та ПДВ, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями № 487 та № 488 від 22.05.2015 року.

Однак, всупереч цьому, податковим органом було винесено податкову вимогу № 3-17 від 24.03.2016 року на підставі п. 59.1. ст. 59 ПК України за не сплату узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки.

Слід зазначити, що СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів достеменно було відомо про сплату ТзОВ "Яблуневий дар" суми 1638432,41 грн. як податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій на погашення податкового повідомлення-рішення № /18630 від 23.12.2014 року та суми 1884197,29 грн. як податку на прибуток та штрафних (фінансових) санкцій на погашення податкового повідомлення-рішення № /18627 від 23.12.2014 року, оскільки саме таке призначення платежу було зазначено в платіжних дорученнях № 487 та № 488 від 22.05.2015 року.

Крім того, саме таке призначення платежу вказано і в інтегрованій картці платника по ПДВ за 2015 рік та інтегрованій картці платника по податку на прибуток за 2015 рік.

Крім того, в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2016 року, винесеній за результатами розгляду апеляційної скарги ТзОВ "Яблуневий дар" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 року у справі № 813/8795/14 за позовом ТзОВ "Яблуневий дар" до СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року, було зазначено, зокрема, що ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 24.06.2015 року, яка набрала законної сили, звільнено головного бухгалтера ТзОВ "Яблуневий дар" від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, яка являючись службовою особою, в період вересень-грудень 2011 року умисно ухилялась від сплати податків, шляхом внесення в податкову звітність підприємства завідомо неправдивих відомостей, сформувала витрати з податку на прибуток на суму 1256131 грн. та податковий кредит товариства на суму 1092288,00 грн. за рахунок виданих податкових накладних від імені ТОВ "Лазер ВВ" та ТзОВ "ОДС Групп".

Отже, підсумовуючи все вищевикладене, свій обовязок перед бюджетом в частині сплати визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання платник податків ТзОВ "Яблуневий дар" повністю виконав 22.05.2015 року.

Тому, на переконання суду, позивач не повинен нести відповідальність за подальший рух коштів та дії службових осіб, які спричинили помилкове зарахування коштів на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Щодо покликання представника відповідача на те, що податкові повідомлення рішення № /18627 та № /18630 від 23.12.2014 року були оскаржені позивачем в судовому порядку, відтак, визначені ними суми грошового зобов'язання вважалися не узгодженими та як наслідок сплачений позивачем 22.05.2015 року згідно платіжного доручення № 487 податок на додану вартість був відображений в інтегрованій картці платника податків в статусі переплати, та щодо покликання на п. 34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, суд зазначає наступне.

Згідно п. 34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість станом на 01.07.2015 року вважаються погашеними та одночасно збільшують суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених п. 200.3 ст. 200 ПК України.

Відповідно до п.п. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Тобто, зважаючи на відсутність станом на 01.07.2015 року граничного строку сплати грошового зобовязання з ПДВ, визначеного податковим повідомленням-рішенням № /18630 від 23.12.2014 року (оскільки судове оскарження такого ППР ще не завершилось), відповідач формально правильно застосував норму п. 34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.

Однак, оскаржувану податкову вимогу № 3-17 від 24.03.2016 року слід скасувати, оскільки.

Суд наголошує, що у відповідності до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Здійснення правопорушень тягне за собою юридичну відповідальність у вигляді застосування до правопорушників заходів державного примусу. Це положення цілком відповідає міжнародно-правовим вимогам про права людини.

Як уже зазначалося вище, на підставі матеріалів перевірки, слідчим управлінням ФР МГУ ДФС ЦО з ОВП було зареєстроване кримінальне провадження № 0000103 від 28.05.2015 року за ч. 2 ст. 212 КК України. Судом було встановлено, що посадова особа позивача, працюючи на посаді головного бухгалтера ТзОВ "Яблуневий дар", в період вересень грудень 2011 року умисно ухилялася від сплати податків. В ході розгляду кримінального провадження, посадовою особою ТзОВ "Яблуневий дар" було сплачено податки, а також відшкодовано шкоду, завдану державі їх несвоєчасною сплатою. Вказане було підставою для звільнення даної особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі і в порядку передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що оскільки позивачем в повному обсязі було сплачено податковий борг та відшкодовано фінансові санкції, в результаті чого його посадову особу було звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження було закрито, у відповідача не було жодних підстав для вимоги про сплату вже сплаченої один раз суми.

Також при вирішенні даної адміністративної справи суд наголошує про те, що рішення субєктом владних повноважень повинно прийматися з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення (дії), - цей критерій відображає принцип пропорційності (адекватності), який застосовує у своїй діяльності Європейський суд з прав людини.

Дотримання принципу пропорційності, який є незаперечним європейським стандартом, особливо важливе при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:

1) здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, яких заплановано досягти;

2) якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані необхідністю досягнення важливіших цілей (легітимна мета);

3) несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;

4) для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш "шкідливі" засоби.

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення справедливого балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення (рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lцnnroth vs. Sweden) від 23.09.1982 року, серія А, № 52, рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04).

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що, скасовуючи оскаржену у даній справі податкову вимогу, суд таким чином стає на захист прав позивача, захищаючи його від застосування до нього повторного стягнення суми податкового боргу та застосованих штрафних (фінансових) санкцій.

Водночас таке рішення суду прийняте з врахуванням того, що позивачем було в повному обсязі сплачений податковий борг та відшкодовані завдані державі збитки за невчасну сплату боргу.

Отже, в даному випадку, здійснення СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС своїх повноважень, передбачених п. 59.1 ст. 59 ПК України, не відповідало легітимній меті - надходження коштів до бюджету.

Також при вирішенні даної справи суд керується ст. 19 Конституції України, згідно якої, усі органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідками розгляду справи, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що позивачем було в повному обсязі сплачено податковий борг та відшкодовані штрафні (фінансові) санкції за невчасну сплату боргу. Вказане підтверджується наявними у справі доказами, а сааме: копіями платіжних доручень, рішеннями судів, що набрали законної сили. У зв'язку з чим, суд дійшов переконання, що винесена службовими особами відповідача податкова вимога № 3-17 від 24.03.2016 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, судові витрати стягуються в користь позивача з бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 3-17 від 24.03.2016 року, надіслану Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС.

Стягнути з Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС (, 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (, 81500, Львівська область, Городоцький район, м. Городок, вул. Львівська, 274 а) сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 31288 (тридцять одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень 84 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 29.06.2016 року

Суддя Потабенко В.А.