Справа № 813/1632/16
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року № 813/1632/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства (надалі ДП) «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу (надалі ВП) «Управління технічного контролю якості вугілля і стандартів» до Сокальської обєднаної державної податкової інспекції (надалі Сокальська ОДПІ) Головного управління ДФС у Львівській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

ДП «Львіввугілля» в особі ВП «Управління технічного контролю якості вугілля і стандартів» звернулося в суд з позовом до Сокальської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 26.03.2015 року за №0.

Позивач в позовній заяві зазначає, що спірним податковим повідомленням-рішенням збільшено суму основного платежу у розмірі 8255 грн. 12 коп., однак дане збільшення є неправомірним оскільки сума вже нарахована в обліку платника, але не сплачена, а тому не підлягає повторному нарахуванню. Також, продовжує позивач, статтею 127 ПК України передбачено, що штрафні санкції нараховуються за не нарахування, неутримання, несплату (неперерахування) податку, а в даному випадку штрафні санкції нараховані за несвоєчасну сплату такого податку. Окрім того, позивач стверджує, що згідно з розрахунку повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб та донарахованих фінансових санкцій відповідачем застосовано штраф у розмірі 50% та 75% згідно з п.127.1 ст.127 ПК України, в той час як до платника податків протягом 1095 днів не застосовувалися штрафні санкції саме за повторне вчинення діянь. Окрім того, нарахована та несплачена з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року сума податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати станом на момент прийняття податкового повідомлення рішення часткового знаходилась за межами встановленого п.102.1 ст.102 ПК України строку давності 1095 днів, а тому визначене грошове зобовязання за основним платежем відбулось з порушенням строку давності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити.

Відповідач в запереченні на позовну заяву вважає, що позивачем несвоєчасно перераховувався податок з доходів фізичних осіб та не сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 8255 грн. 12 коп. Таким чином, на думку контролюючого органу, податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно, а в задоволенні позовних вимог слід повністю відмовити.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

За результатами планової виїзної перевірки Відокремленого підрозділу «Управління технічного контролю якості вугілля і стандартів» ДП «Львіввугілля» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року, Сокальською ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області складено акт від 03.03.2015 року за №153/2200/26360227 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2015 року за №0, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з доходів фізичних осіб в розмірі 523941 грн. 10 коп., в тому числі основний платіж 8255 грн. 12 коп. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 515685 грн. 98 коп.

Як вбачається з висновків акта перевірки, перевіркою встановлено порушення підп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.54.2 ст.54, ст.167, підп.168.1.2, підп.168.1.4, підп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України в частині несплати податку на доходи фізичних осіб у серпні 2014 року в сумі 8255 грн. 12 коп. та несвоєчасної сплати податку на доходи з фізичних осіб в сумі 790478 грн. 48 коп.

З приводу збільшення грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в частині основного платежу.

Відповідно до підп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Як передбачено підп.168.1.2 цього ж пункту, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач самостійно визначив суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 8255 грн. 12 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), та не сплатив її у строки, визначені ст.168 ПК України.

При цьому, в акті перевірки зазначено, що перевіркою з питань правильності заповнення відомостей про суми нарахованого (сплаченого) доходу на користь платника податку, а також суми утриманого з них податку за встановленою формою 1ДФ не встановлено.

Згідно з вимог п.58.1 ст.58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

В даному ж випадку, контролюючий орган в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні збільшив позивачу суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в розмірі 8255 грн. 12 коп., яка вже була попередньо нарахована ним згідно з розрахунків форми №1ДФ.

Дані дії контролюючого органу суперечать вищенаведеним нормам законодавства.

Щодо нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Як вбачається із оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, штрафні санкції до платника податків було застосовано на підставі п.127.1 ст.127 ПК України, яка встановлює відповідальність за ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

В той же час, в акті перевірки контролюючий орган зазначає, що перевіркою встановлено несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 790478 грн. 48 коп.

Згідно з положень п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, суд вважає, що зазначене в акті перевірки порушення позивачем податкового законодавства у вигляді прострочення встановленого строку сплати податку з доходів фізичних осіб відповідає складу порушення, передбаченому ст.126 ПК України.

Крім того, висновок Верховного Суду України щодо застосування зазначених норм права у такий спосіб передбачено у постанові цього суду від 10.11.2015 року у справі №813/6793/13-а, а тому в силу положень ст.244-2 КАС України враховуються судом при вирішенні цього спору. При цьому, у суду відсутні мотиви для відступлення від такої позиції.

За таких обставин, на думку суду, застосування контролюючим органом штрафних санкцій на підставі норми, яка не відповідає встановленим обставинам порушення, є неправомірним.

З приводу застосування строків давності, встановлених п.102.1 ст.102 ПК України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з акта перевірки, визначення основного платежу за серпень 2014 року в сумі 8255 грн. 12 коп. контролюючим органом було здійснено в межах строку, визначеного п.102.1 ст.102 ПК України.

З приводу нарахування штрафних санкцій в межах строків давності, то суд позбавлений можливості дослідити обставини дотримання таких, оскільки такі застосовувались на підставі норми, яка не відповідає встановленим обставинам порушення, що позбавляє можливості суд визначити початок перебігу таких строків.

Інші мотиви позовної заяви судом не беруться до уваги з врахуванням наведеного.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про підставність та обгрунтованість позовних вимог про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Окрім того, суд, у відповідності до вимог ч.2 ст.162 КАС України, вважає за необхідне в резолютивній частині постанови зазначити про протиправність та скасування оскаржуваного акта індивідуальної дії.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ч.1 ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень відповідача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати, прийняте Сокальською обєднаною державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області, податкове повідомлення-рішення від 26.03.2015 року за №0.

3. Стягнути на користь Державного підприємства «Львіввугілля» (), що знаходиться за адресою Львівська область, м.Сокаль, вул.Б.Хмельницького, 26, за рахунок бюджетних асигнувань Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області 7859 грн. 12 коп. (сім тисяч вісімсот пятдесят девять гривень дванадцять копійок) сплаченого судового збору.

4.Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01 липня 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк