Справа № 813/1373/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року № 813/1373/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №16507/13-04-17-01/1393/5 від 31.12.2015.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у березні 2015 у звязку із зміною місця проживання позивач провела реєстрацію відповідних змін у Державній реєстраційній службі та в квітні 2015 її взято на облік в ДПІ в Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області (переведено з ДПІ в Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області). Зазначає, що після вказаних змін нею помилково було здійснено сплату єдиного податку за 2 та 3 квартали 2015 на відповідний рахунок ДПІ в Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області. Встановивши, що суми єдиного податку були сплачені на неналежний рахунок, 17.12.2015 позивачем скеровано листи у ДПІ в Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області щодо перерахування помилково сплачених коштів з єдиного податку за 2 та 3 квартали 2015 та дані кошти зараховані на рахунок ДПІ в Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області 25.12.2015. Вважає, що кошти в рахунок сплати єдиного податку зараховуються на єдиний казначейський рахунок, а тому умовами їх своєчасної і належної сплати є дотримання строків сплати на вказаний рахунок, яких позивачем дотримано.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що спірне рішення винесене відповідно до вимог чинного податкового законодавства, просила в задоволенні позову відмовити. Заперечення обґрунтовує тим, що в згідно з карткою особового рахунку за позивачем обліковувався податковий борг з єдиного податку в сумі 1618,47 грн за 2 та 3 квартали 2015 року, проте сплату єдиного податку позивач здійснила лише 25.12.2015. У звязку з наявністю заборгованості по єдиному податку за 2 та 3 квартали 2015 року відповідачем прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №16507/13-04-17-01/1393/5 від 31.12.2015.

Суд, заслухавши думку сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2014 та перебувала на обліку в ДПІ в Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області.

Як зазначає позивач, вона у звязку із зміною місця проживання провела реєстрацію відповідних змін у Державній реєстраційній службі та в квітні 2015 її взято на облік в ДПІ в Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області (переведено з ДПІ в Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області).

Платіжними дорученнями №965723923_875646095 від 13.08.2015 та № від 13.11.2015 ФОП ОСОБА_3 оплатила на рахунок ГУ ДКСУ у Львівській області, Управління казначейства у Франківському районі м. Львова платіж за призначенням єдиний податок з фізичних осіб за 2 та 3 квартали 2015.

Згодом позивач встановила, що суми єдиного податку були сплачені на неналежний рахунок, тому 17.12.2015 скеровано листи у ДПІ в Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області щодо перерахування помилково сплачених коштів з єдиного податку за 2 та 3 квартали 2015 на рахунок ДПІ в Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області. Дані кошти зараховані на рахунок ДПІ в Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області 25.12.2015.

31.12.0215 ДПІ в Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області прийнято рішення №16507/13-04-17-01/1393/5 «Про анулювання свідоцтва платника єдиного податку», яким встановлено, що у позивача наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів у порядку, встановленому Податковим кодексом України, розмір податкової заборгованості на дату складання рішення складає 1570,34 грн.

Згідно з даним рішенням, вказана заборгованість є підставою для анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників податків єдиного податку у звязку із наявністю податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів, відповідно до абз.8 пп.298.2.3, п.298.2 ст. 298 та п.299.10 ст. 299 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним рішення ФОП ОСОБА_3 оскаржила його в адміністративному порядку в Головне управління ДФС України та ДФС України, однак рішенням Головного управління ДФС України від 02.02.2016 №526/10/13-01-17-01-17 та рішенням ДФС України від 16.03.2016 №2744/0/99-99-17-02-02-14 скарги позивача залишено без задоволення, а рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №16507/13-04-17-01/1393/5 від 31.12.2015 без змін, у звязку цим позивач оскаржила його в судовому порядку.

Оцінюючи встановлені обставини та доводи сторін суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних міркувань.

В силу норм ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.300.1 ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність за правильність обчислення, своєрідність та повноту сплати єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої та пятої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Нормою п. 126.1 ст. 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкової боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкової боргу.

Враховуючи вищезазначене, у разі несплати зазначеного у податковій декларації у строки, визначені Податковим кодексом України, до фізичної особи-підприємця платника єдиного податку застосовуються штрафні санкції відповідно у розмірах, встановлених п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Відповідно до абз. 8 п.п. 298.2.3 п.298.2 ст. 298 та п.299.10 ст. 299 Податкового кодексу України у разі виявлення контролюючим органом податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів, то за рішенням контролюючого органу реєстрація може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку згідно з п.299.10 ст. 299 Податкового кодексу України в останній день другого із двох послідових кварталів.

В ході дослідження наявних матеріалів справи судом встановлено, що причиною винесення спірного рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №16507/13-04-17-01/1393/5 від 31.12.2015 було порушення позивачем норм п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПК України, що полягало у тому, що 20.05.2015 та 19.11.2015 в картці особового рахунку по єдиному податку з фізичних осіб платника йдуть нарахування згідно податних декларацій платника єдиного податку за перший квартал 2015 в сумі 882,95 грн, за третій квартал 2015 в сумі 735,52 грн, проте сплату єдиного податку ФОП ОСОБА_3 здійснила 25.12.2015 в сумі 1618,47 грн.

Разом з тим судом було враховане наступне.

У відповідності до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 38.1 ст. 38 цього ж Кодексу виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку (п. 38.2 ст. 38 ПК України).

При цьому зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (п. 9.3 ст. 9 ПК України).

Пунктами 4 і 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки та збори (обов'язкові платежі) рахуються зачисленими в дохід Державного бюджету з дня їх зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок», затвердженому Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002р. № 122, та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (п. 2.1 цього Положення).

Також зі змісту пунктів 2.2 і 2.3 Положення про Єдиний казначейський рахунок слідує, що всі сплачені податки і збори (обов'язкові платежі), не залежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування податку на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що помилкова сплата позивачем податкового зобов'язання по єдиному податку на рахунок ДПІ в Франківському районі м. Львова ГУ ДФС України у Львівській області, а не на рахунок ДПІ в Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС України у Львівській області не може бути підставою для анулювання свідоцтва платника єдиного податку, адже позивач вчасно провів платіж з єдиного податку, кошти зараховані до Державного бюджету України у визначений законом строк, а це свідчить про виконання податкового обов'язку своєчасно та у повному обсязі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.06.2015, в якій зроблений правовий висновок та зазначено, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобовязання до державного бюджету в строк, встановлений п.57.1 ст. 57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак діяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобовязання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.126.1 ст. 126 ПК України. На підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобовязання необхідно встановити, що у строк, передбачений п.57.1 ст. 57 ПК України, платник податків не вчинював дій, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобовязання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати податкового зобовязання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобовязання у визначений зазначеною нормою ПК України строк, а відтак і для застосування на підставі п.126.1 ст. 126 ПК України штрафних (фінансових) санкцій.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним і скасування спірного у справі рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №16507/13-04-17-01/1393/5 від 31.12.2015.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 128, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №16507/13-04-17-01/1393/5 від 31.12.2015.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський