Справа № 751/3544/16-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/3544/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Маслюк Н.В. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А
29 червня 2016 року м. Київ
колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Земляної Г.В.
суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.
за участю секретаря Генчмазлумо І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,-
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перерахувати позивачу раніше призначену пенсію відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та деяких інших осіб» (зі змінами), протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №3, та наказу Міністра оборони України від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році»;
- зобов`язати ГУПФ України в Чернігівській області скласти та надати список до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перерахунку позивачу пенсії відповідно постанови кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та деяких інших осіб» (зі змінами), протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №3, та наказу Міністра оборони України від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян.
Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Згідно зі ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Відповідно до ч. 1 статі 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Позивачу була призначена Чернігівським обласним військовим комісаріатом з 13 грудня 1994 року пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». .
На даний час позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби відповідно до ст.21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Так, Міністром оборони видано наказ від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році» з метою врегулювання питань грошового забезпечення військовослужбовців, а також відповідно до постанови КМУ від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та деяких інших осіб» та протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №3, Міністром оборони видано наказ від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році». У вказаному наказі змінився розмір грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення розміру премій вищезазначеним особам.
У зв`язку з чим, на думку позивача, з 01.01.2016 року, відповідно до даного наказу, посадовий оклад за рахунок премії для нарахування йому пенсії збільшується в декілька разів (1120х420%=4,704 грн.), а тому підлягає перерахунку його пенсія.
01.03.2016 року ОСОБА_1 звертався до Чернігівського обласного військового комісаріату із заявою про надання ГУ ПФУ в Чернігівській області довідки про зміну посадового окладу для перерахунку пенсії.
Однак, військовий комісаріат повідомив про те, що станом на 03.03.2016 року списків від пенсійного фонду для перерахунку пенсій не надходило.
В подальшому, позивач звертався із заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про надання до військового комісаріату списків для перерахунку пенсії.
Однак, пенсійний фонд відмовив, вказавши, що КМУ не було прийнято рішення про зміну розміру грошового забезпечення, Міноборони не повідомляв ПФУ про наявність підстав для перерахунку пенсій, а тому на підставі даного наказу Міністра оборони не передбачено проведення перерахунку пенсії.
Не погоджуючись з відмовою відповідачів у перерахування пенсії з урахуванням наказу Міністерства оборони України від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України в 2016 році», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так як відповідне рішення про збільшення розміру посадового окладу прийнято не Кабінетом Міністрів України, а Міністром оборони України, а тому не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону №2262.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Порядок перерахунку пенсій військовослужбовцям визначено розділом VIII Закону України від 9 квітня 1992 року N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон N 2262-XII)
Відповідно до частини третьої статті 63 Закону N 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.
На виконання статей 43, 63 Закону N 2262-XII постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року N 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок).
Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку перерахунок раніше призначених відповідно до Закону N 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Таким чином, право на перерахунок пенсії виникає у військовослужбовців, у тому випадку, коли за рішенням суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців, змінюється розмір хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень).
Постановою Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, зокрема, Міністру оборони України дозволено здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
На виконання зазначеної постанови черговим Наказом Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» встановлено розмір премії військовослужбовцям виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, але не менше 10% посадового окладу.
При цьому, аналіз наведених норм свідчить про те, що премія є складовою грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Така премія, яку встановлено, зокрема, наказом № 44 носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2014 року (№ 21-248а14), у постанові від 23 грудня 2014 року № 21-569а14, де визначено, що премія, яку встановлено, зокрема, наказами Міністра оборони України носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки, а тому встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для перерахунку пенсії на підставі прийняття наказу Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року.
Разом з тим, як вірно зазначає суд першої інстанції, що державною встановлено гарантований розмір премії військовослужбовцям для врахування при перерахунку пенсії позивачу.
Як вбачається матеріалів справи, премія в розмірі гарантованому державою розмірі, була враховано в грошове забезпечення позивача при перерахунку пенсії (а.с.50).
При цьому, колегія суддів підкреслю, що підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям є прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством
Разом з тим, як у справі, що розглядається, відповідного рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом N 2262-XII, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не було. А тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2016 року у справі №21-2277а15.
Також, в рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 вказано, що згідно з частиною першою статті 46 Основного Закону України ( 254к/96-ВР ) громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення.
У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92) ( 254к/96-ВР ), визначення джерел державного соціального забезпечення (частина друга статті 46) ( 254к/96-ВР ), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98) ( 254к/96-ВР ).
Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України ( 254к/96-ВР ).
На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у Рішенні від 19 червня 2001 року N 9-рп/2001 ( v009p710-01 ) у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.
Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними.
Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України (254к/96-ВР) є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (v005p710-05) у справі про постійне користування земельними ділянками.
Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України ( 254к/96-ВР ), і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України ( 254к/96-ВР ).
Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» вказав на те, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мір залежить від становища в державах, особливо фінансового.
Тобто, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через відсутність фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, так як Кабінетом Міністрів України не було прийнято рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення, а наказ Міністерства оборони України №44 від 27 січня 2016 року не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
При цьому апеляційна скарга не містить інших посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України у порядку встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко
Повний текст виготовлено 30 червня 2016 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.