Справа № 335/6616/16-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2016-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1 ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6616/16-а 2-а/335/201/2016
(в порядку скороченого провадження)
2 липня 2016 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком з 25 травня 2016 р. відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 25 травня 2016 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в відповідача на підставі п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та після призначення пенсії продовжував працювати. Після набуття права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) він 25 травня 2016 р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, однак відповідач у призначенні пенсії йому відмовив, оскільки він і так отримував пенсію за віком, що не відповідає вимогам чинного законодавства. З наведених підстав просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2016 року відкрито скорочене провадження у даній справі.
30 червня 2016 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач із посиланнями на норми діючого законодавства зазначив, що позивачеві вже була призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням вимог Закону № 1058, тому підстави для нового призначення пенсії за віком відсутні. Також позивач звернувся до УПФУ із заявою, яка за формою не відповідає закону. Застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком можливо лише при переведенні вперше з іншого виду пенсії на пенсію за віком. Також вказав на безпідставність вимог про стягнення витрат на правову допомогу. Просив відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (далі УПФУ) з 5 квітня 2006 року, що підтверджується протоколом УПФУ № 818372 від 18 квітня 2006 р., та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Після призначення пенсії позивач продовжував працювати. 25 травня 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, в якій просив здійснити попередній розрахунок розміру пенсії з 5 квітня 2016 р. відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а також призначити йому пенсію відповідно до ст. 26 Закону № 1058 (арк. справи 14).
Листом від 2червня 2016 р. за № 147/М-9 позивачеві надано відповідь на його заяву від 25 травня 2016 р., в якій зазначено, що позивачеві з 5 квітня 2006 р. вже було призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії розраховано відповідно до Закону № 1058. Також звернуто увагу позивача на невідповідність поданої заяви формі, затвердженій Постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 р. № 22-1 (арк. справи 1516).
Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на загальних підставах, позивач 9 червня 2016 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд дійшов висновку, що відповідач у межах спірних правовідносин діяв на підставі, в межах своїх повноважень, та у спосіб, визначений діючим законодавством, з огляду на таке.
Згідно з п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
У ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Як зазначено судом вище, позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та звернувся до відповідача із заявою про призначення йому того самого виду пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому ст.ст. 26, 40 Закону № 1058, які не передбачають інших підстав та порядку призначення пенсії.
Відповідно до ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Позивач стверджує, що має право на призначення пенсії за віком відповідно до цієї статті, проте право на пенсію за віком у нього виникло у 2006 р. через зменшення пенсійного віку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Починаючи з 5 квітня 2006 року позивачеві вже була призначена пенсія за віком, але на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком № 1, а тому відповідно до норм діючого законодавства він не має права на ще одне призначення пенсії за віком.
Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону № 1058, а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пільгову пенсію.
Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на правовий висновок Верховного Суду України у справі № 21-612а14 від 31 березня 2015 р., оскільки Верховний Суд України розглянув вказану справу за зовсім іншими правовідносинами. Зокрема, у справі, яка була предметом перегляду Верховним Судом України, предметом спору є переведення з одного виду пенсії за Законом України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на інший, а саме позивач до звернення з заявою про переведення на пенсію за віком отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не призначення одного й того самого виду пенсії за віком.
Також суд вважає за необхідне зауважити і на необґрунтованості позиції позивача стосовно того, що виплата йому пенсії здійснювалась за рахунок підприємства, оскільки цей висновок суперечить положенням Закону № 1058 та Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зокрема, згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Розмір відшкодування таких фактичних витрат відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663, складає
20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році;
30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році;
40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році;
50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році;
60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році;
70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році;
80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році;
90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році;
100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.
Згідно п. 6.8 вищевказаної Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Отже, виплата пенсії позивачеві здійснювалась з коштів ПФУ, а в подальшому на підставі відповідного розрахунку підприємство, де працював позивач, щомісячно мало відшкодовувати ПФУ фактичні витрати на виплати та доставку пенсії у відповідному відсотковому розмірі. Проте, з позовної заяви та доданих матеріалів справи не можливо встановити, чи дійсно підприємство відшкодувало такі фактичні витрати на виплату та доставку пенсії позивача, або ж воно має заборгованість перед пенсійним фондом.
Також суд вважає слушним посилання відповідача у письмових запереченнях на те, що подана позивачем заява про призначення пенсії не відповідає встановленій законом формі для її подання.
Підсумовуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1
На підставі статті 94 КАС України судові витрати (у т.ч. й витрати на правову допомогу) стягненню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанову прийнято в порядку скороченого провадження та складено у повному обсязі 2 липня 2016 року.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя А.В. Шалагінова