Справа № 804/3094/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 р. Справа № 804/3094/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Єфанової О.В. , розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Громадської організації "Люстраційна Антикорупційна рада Придніпровя" до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити певні дії ,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Громадської організації «Люстраційна Антикорупційна рада Придніпровя» до Дніпропетровської обласної державної адміністрації в якому позивач просить:
визнати неправомірною відмову у наданні публічної інформації на запит про доступ до публічної інформації Дніпропетровською обласною державною адміністрацією;
зобовязати Дніпропетровську обласну державну адміністрацією надати наступну інформацію та документи:
копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік штатних радників, станом на 01.04.2016 року, голови Дніпропетровської облдержадміністрації ОСОБА_1;
список, станом на 01.04.2016 року, позаштатних радників голови Дніпропетровської облдержадміністрації ОСОБА_1, за схемою: N пп/ ПІБ особи / дата призначення.
Позивач вважає відмову відповідача надати запитувану публічну інформацію протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує його право на отримання інформації. Тому вимушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Відповідач надав заперечення в яких зазначив, що твердження позивача про відмову у наданні публічної інформації Дніпропетровською обласною державною адміністрацією не відповідає дійсності і є необгрунтованим, оскільки станом на 15.06.2016 позивачем не надано підтверджуючого документу щодо оплати витрат на копіювання запитуваних документів.
Пунктом 1 ч.1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Відповідно до ст.183-2 КАС України позов прийнято до розгляду в скороченому провадженні та ухвалою суду відповідачу запропоновано у 10-тиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття надати до суду заперечення на позов або заяву про визнання позову.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову (заперечення надані 16.06.2016 року).
Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
04 квітня 2016 року редакція газети «Лица» в особі керівника ГО «Люстраційна Антикорупційна рада Придніпровя» ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровської обласної державної адміністрації з інформаційним запитом №04/04/02 (зареєстрований відповідачем 07.04.2016 року за №208/0/48-16), в якому, посилаючись ст.ст. 34, 40 Конституції України, ст.ст. З, 5, 13. 16, розділу IV Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. ст. 1,4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст. 9 Закону України «Про інформацію», ст. 34 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», ст. 2 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в України засобами масової інформації», попросила надати публічну інформацію, а саме:
копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік штатних радників, станом на 01.04.2016 року, голови Дніпропетровської облдержадміністрації ОСОБА_1;
список, станом на 01.04.201 б року, позаштатних радників голови Дніпропетровської облдержадміністрації ОСОБА_1, за схемою: Nпп/ ПІБ особи / дата призначення
19 квітня 2016 р. від Дніпропетровської обласної державної адміністрації Громадська організація «Люстраційна Антикорупційна рада Придніпровя» отримала з листом №20-287/0/49-16 від 13.04.2016 рахунок №73 від 11.04.2016 року за послуги копіювання та у той же день оплатила його, що підтверджується платіжним дорученням №340 від 19.04.2016 року.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 21 Закону України "Про громадські об'єднання" встановлено, що для здійснення своєї мети (цілей) громадське об'єднання має право, зокрема одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Приписами ст. 5 вказаного Закону встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення,зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та набудь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Згідно ч.1 ст. 3 Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених Законом.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.
Відповідно до ч.5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.
Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України «Про інформацію», будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що відповідач є розпорядником запитуваної інформації, а запитувана інформація не є інформацією з обмеженим доступом, а отже є відкритою.
Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч.4 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», інформація на запит надається безкоштовно.
Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.
Відповідно до ч.3 ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України №740 від 13.07.2011р. затверджено граничні норми витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію.
Відповідач в наданих суду запереченнях зазначив, що оскільки позивач не надав розпоряднику інформації підтверджуючі документи щодо оплати витрат на копіювання запитуваних документів, Дніпропетровською обласною державною адміністрацією правомірно не було надано копій запитуваних документів позивачу.
Суд зазначає, що статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено вичерпний перелік підстав, за яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у випадку, якщо відповідач вважає не виконаними вимоги ч.2 ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідач повинен був відмовити в задоволенні запиту на підставі п.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», однак такої відмови відповідачем на адресу позивача не направлено, що підтверджується матеріалами справи.
В свою чергу, суд звертає увагу позивача на п.3 ч.2 ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно якого запитувач має право оскаржити ненадання відповіді на запит на інформацію.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідачем жодних відомостей про відмову в задоволенні запиту позивачу не надавалось, позовні вимоги щодо визнання неправомірною відмову у наданні Дніпропетровською обласною державною адміністрацією публічної інформації на запит про доступ до публічної інформації від 04.04.2016 року №04/04/2 не підлягають задоволенню.
При цьому суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 КАС України, якою встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, виходить за межі позовних вимог та задовольняє позовні вимоги про визнання протиправними дії щодо ненадання відповіді на запит на інформацію від 04.04.2016 року №04/04/2.
Крім того, оскільки судом встановлено, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь на запит на інформацію не надавалась станом на 21.06.2016 р., суд приходить до висновку щодо наявності обов'язку відповідача розглянути запит позивача та надати відповідь на нього відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо ненадання відповіді на запит на інформацію від 04.04.2016 року №04/04/2.
Зобовязати Дніпропетровську обласну державну адміністрацію розглянути запит на інформацію від 04.04.2016 року №04/04/2 та надати відповідь на нього відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.
Суддя ОСОБА_3