Справа № 316/736/16-а
Суддя: Курач І. В.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/736/16-а
Провадження № 2-а/316/56/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2016 м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

в складі головуючого судді : Курач І.В.,

при секретарі : Черкашиної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Енегодар Запорізької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України у м. Енергодарі Запорізької області щодо відмови йому провести перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області № 18-169 вих. 16 від 24.03.2016 року про заробітну плату.

Зобов'язати відповідача здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до ч.13 ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» ( в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати , зазначеної в довідці прокуратури Запорізької області № 18-169 вих. 16 від 24.03.2016 року про заробітну плату.

Стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, показав, що З 12.03.2003 року ОСОБА_1 Управлінням призначено пенсію за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного заробітку відповідно до вимог Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-XII (далі -Закон № 1789-XII).

04.04.2016 р. позивач звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-XII з урахуванням довідки прокуратури Запорізької області № 18-169 віх.-16 від 24.03.2016 р. про заробітну плату. Листом від 21.04.2016 р. № 26/Б-1 Управління повідомило позивача, що підстави для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» відсутні.

На час виникнення у позивача права на пенсію діяв Закон України України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-XII (далі -Закон № 1789-XII) в редакції Закону від 17.01.2002 р. №2981-ІІІ. Статтею 50-1 Закону № 1789-XII, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

На данний час право на пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначено ст. 86 Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами (далі - Закон № 1697-VII) та ст. 50-1 Закону України № 1789-XII, деякі норми якої на данний час є чинними.

Згідно з приписами цих статей, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII умови пенсійного забезпечення працівників прокуратури були суттєво змінені. Так, відповідно до п.5 Прикінцевих положень зазначеного нормативного акта у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Тобто, починаючи з 01.06.2015 року, пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

У зв'язку з підвищенням з 01.12.2015, згідно постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року, посадових окладів працівникам органів прокуратури, ОСОБА_1 в квітні 2016 року звернувся до Управління з заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії), надавши довідку прокуратури Запорізької області від 24.03.2016 року № 18-169 вих.- 16.

Оскільки на сьогоднішній день окремого нормативного акта, визначеного КМ України, який би регулював порядок призначення, виплати та перерахунку спеціальних пенсій окремим категоріям громадян не прийнято, та відповідно до норм ст. 50-1 Закону №1789-XII, ст. 86 Закону № 1697-VII, п.5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, Управлінням було відмовлено у проведенні перерахунку згідно наданої довідки, з огляду на відсутність законодавчих підстав.

Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши доводи представника відповідача, дослідив матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач працював в органах прокуратури Запорізької області з 02.08. 1984 року по 17.04.2003 року ( а.с. 23,24) та набув право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з 2003 року отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% середньої заробітної плати посади прокурора м. Енергодара Запорізької області ( а.с.12,13).

04.04.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області із заявою про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від середньої заробітної плати, та долучив довідку прокуратури Запорізької області №18-169 вих.-16 від 24.03.2016 року про заробітну плату ( а.с. 9,10).

Листом від 21.04.2016 року за № 26/Б-1 позивачеві відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на Закон України від 24.12.2015 року № 911 « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ( а.с. 11).

Згідно з ч.ч. 1. 2, 3 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції на час призначення позивачеві пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

У відповідності до ч. 13 ст. 50-1 названого Закону (в редакції на час призначення позивачеві пенсії), обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 цього ж Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто у конкретному випадку з 01.01.2016 року.

В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни.

Так, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 прийнято законодавче положення, за яким умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Тим же законом (п.16 розділу ПІ «Прикінцеві положення» Закону № 76-VI11 від 28.12.2014) Кабінету Міністрів України доручалось у місячний сірок з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Проте такі умови і порядок до цього часу Кабінетом міністрів України не запроваджений, що є порушенням положень ст. 19 Конституції України, за якою «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України». Тобто органи державної влади і місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти виключно в межах, визначених відповідними видами правових норм, їхня діяльність має бути максимально повно і точно визначена, врегульована, регламентована з тим, щоб упередити можливість з будь-яких причин завдати шкоди особі, суспільству чи державі. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, як зазначається у цій статті, зобов'язані діяти тільки на підставі, в обсязі та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України, оскільки їх повноваження, функції, права і обов'язки підпорядковані, зрештою, служінню особі, суспільству і державі, це випливає з ст.ст. 1,3 Конституції України. Будь-які прогалини, колізії та інші недоліки в законах мають тлумачитися і використовуватися лише на користь особи.

Неприйняття Урядом України відповідного правового акта щодо умов та порядку перерахунку пенсії без законних підстав, без легітимної мети, є втручанням у майнове право пенсіонерів прокуратури, гарантоване їм Законом «Про прокуратуру».

Подібна бездіяльність з боку Уряду України у справі «Суханов та Ільченко проти України» була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале не запровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 38. 39 у справі «Будченко проти України».

Тобто, в умовах відсутності постанови Кабінету Міністрів України, яка б врегулювала порядок і умову перерахування пенсії прокурорам і слідчим, відповідні відносини з їх перерахунку повинні регулюватися безпосередньо нормами Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України на час призначення пенсії), що передбачають можливість такого перерахунку пенсії ( ч.ч. 13, 18 ст.50-1 Закону № 1789-ХЛ).

Нормами, які визначали механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.12.2013 року (справа №21-420-а-13) стосовно внесених змін до Закону України «Про прокуратуру».

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України видокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони. Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від б липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під часпроходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після ЇЇ закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гараитій не може бути вужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносипи щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент: звернення за призначенням пенсії.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21 -348а13) та від 17 грудня 201 3 року (справа №21-445а13).

Враховуючи вищезазначене, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними ня момент призначення пенсії позивачу.

Відповідно до ч.І3 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам «доступності» та нередбачуваності».

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 23. 06 1995 року у справі Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства зазначив, що «закон» повинен 6ути доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку.

За вказаних обставин, відсутність встановленого КМУ порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом.

При цьому, посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03,2015 року № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є необірунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.

Разом з цим, таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

З огляду на вишевикладене, відповідач повинен був перерахувати позивачеві пенсію згідно з довідкою прокуратури Запорізької області №18-169 вих.16 від 24.03.2016 року про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 19,22,58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» ( в редакції на 2003 рік), ст.ст. 159,160,161-163,181,186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1, на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-169 вих.-16 від 24.03.2016 року про заробітну плату.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1, пенсії відповідно до ч. 13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної платина посаді прокурора, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області №18-169 вих.-16 від 24.03.2016 року про заробітну плату.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І. В. Курач