Справа № 802/652/16-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 червня 2016 р. Справа № 802/652/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Альчука Максима Петровича,

суддів Бошкової Юлії Миколаївни

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Херсонській області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Херсонській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 працював на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області. Державною фіскальною службою України прийнято наказ № 1308-о від 11.04.2016 року про звільнення позивача з посади, у зв'язку із скороченням штатної чисельності на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Головним управлінням ДФС у Херсонській області 11.04.2016 року прийнято наказ № 152-о "Про оголошення наказу ДФС України від 11.04.2016 року № 1308-о "Про звільнення ОСОБА_4М." Вказані накази позивач вважає протиправними та наголошує, що процедура його звільнення суперечить п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки займана ним посада під час його звільнення не була скорочена, а також існує станом на даний час. За таких обставин позивач просить визнати протиправними та скасувати дані накази, поновити його на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обґрунтування позовної заяви.

Представник відповідачів проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на доводи письмових заперечень (а.с. 60-62, 88-89). Окремо зазначив, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 840 від 21.10.2015 року відбулось скорочення територіальних органів державної податкової служби, внаслідок чого відбулись зміни в структурі та штатному розписі ГУ ДФС у Херсонській області. У зв'язку з чим, займана позивачем посада скорочена. Відповідачем з дотриманням норм трудового законодавства позивача попереджено про звільнення та запропоновано інші вакантні посади в органах ДФС, однак ОСОБА_4 відмовився від переведення, внаслідок чого відповідачами прийнято оскаржувані накази.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ст. 11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень.

Судом встановлено, що предметом цього спору є питання законності звільнення особи з займаної посади, а отже, зясування цих обставин та правомірності дій відповідачів і має бути перевірене в судовому засіданні з метою прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом ДФС України № 2882-о від 07.09.2015 року позивача ОСОБА_4 призначено на посаду першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області (а.с. 13).

Згідно із положеннями п.1. ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, підставами для припинення державної служби за ініціативою субєкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення (ч. 3 ст. 87 Закону).

Наявна у справі копія наказу ДФС України № 1308-о від 11.04.2016 року "Про звільнення ОСОБА_4М." свідчить, що у звязку із скороченням штатної чисельності, позивача ОСОБА_4 з 11.04.2016 року звільнено з посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 14).

Головним управлінням ДФС у Херсонській області наказом від 11.04.2016 року № 152-о оголошено наказ № 1308-о (а.с. 15).

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

З дослідженого штатного розпису Головного управління ДФС у Херсонській області від 29.01.2016 року встановлено, що станом на 03.02.2016 року (дата попередження позивача про вивільнення), кількість посад перших заступників начальника складала дві (а.с. 69).

В переліках змін № 1 від 18.03.2016 року, № 2 від 01.04.2016 року до штатного розпису на 2016 рік ГУ ДФС у Херсонській області відсутні відомості про скорочення посад перших заступників начальника (а.с. 95-100).

Крім того, згідно переліку змін № 3 до штатного розпису на 2016 рік ГУ ДФС у Херсонській області від 22.04.2016 року встановлено, що посада першого заступника начальника виводиться із штатного розпису та одночасно вводиться. При цьому, загальна кількість штатних посад не змінюється (а.с. 77).

Таким чином, судом встановлено, що у відповідача ГУ ДФС у Херсонській області скорочення посад перших заступників начальника не відбулось.

Крім того, ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України).

Матеріалів справи свідчать, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 03.02.2016 року "Про попередження щодо наступного вивільнення", у зв'язку із скороченням чисельності (штату) працівників Головного управління ДФС у Херсонській області, 03.02.2016 року позивача ОСОБА_4 попереджено про наступне вивільнення (а.с. 37).

При цьому, майже перед самим звільненням, а саме 07.04.2016 року та 11.04.2016 року ОСОБА_4 запропоновано посади заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, начальника Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області та начальника відділу перевірок ризикових платників та моніторингу ризикових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області. З даними пропозиціями позивач не погодився (а.с. 38-39).

Таким чином, відповідачем не дотримано в повному обсязі порядку звільнення ОСОБА_4 із займаної посади, оскільки не дивлячись на вчасне попередження про звільнення, вакантні посади запропоновані більше ніж через два місяці. Відтак відмова позивача від запропонованих посад не може бути підставою для звільнення.

Також відповідачем не дотримані норми трудового законодавства щодо доведення власником або уповноваженим ним органом до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника, про що свідчить відсутність подання відповідної звітності.

Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином, відповідний субєкт владних повноважень повинен діяти згідно із законом, оскільки його повноваження вичерпно визначені у законі.

З огляду на викладене суд вважає, що при звільненні ОСОБА_4, відповідач ДФС України не діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що призвело до порушення права позивача на працю.

Згідно п. 10 науково-практичного коментарю до ст. 49-2 КЗпП України рішення суду про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 1 ст. 40 КЗпП України, визнано обґрунтованим, оскільки відповідачем не виконано покладений на нього законом обовязок щодо вжиття заходів до переведення звільненого працівника на іншу роботу, хоч така можливість була (Право України. - 1992. - № 9. - С 92).

Відповідно до абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч. 3 ст. 36 КЗпП). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Згідно з п. 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у звязку з чим підлягають задоволенню, шляхом поновлення на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС України у Херсонській області.

З урахуванням того, що згідно вимог ч. 5 ст. 35 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню, відповідно до ст. 256 КАС України, суд вважає за необхідне постанову в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України № 1308-о від 11.04.2016 року про звільнення ОСОБА_4 з посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Херсонській області № 152-о від 11.04.2016 року про оголошення наказу Державної фіскальної служби України № 1308-о від 11.04.2016 року про звільнення ОСОБА_4 з посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області.

Поновити ОСОБА_4 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_5

судді ОСОБА_6

ОСОБА_1