Справа № 2-а-2318/09/1421
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2010 р.Справа № 2-а-2318/09/1421

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Закревський В.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О.,Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2009 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2009 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області просив суд поновити строк звернення до суду, визнати неправомірними дій відповідача, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни за 2006-2008 роки в сумі 4471 грн. 20 коп.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2009 року адміністративний позов задоволений частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування державної соціальної допомоги відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу державної соціальної допомоги позивачу, починаючи з 20 лютого 2008 року згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції встановив, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»починаючи з 20 лютого 2008 року.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, дитиною війни, та, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 15 Положення про Пенсійний фонд України, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, покладено на управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про застосування ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»при обчисленні надбавки до пенсії, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Посилання апелянта на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком»у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»застосовується до визначення пенсії, що призначаються виключно за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є безпідставними, тому що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закон України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19 січня 2006 року, який набрав чинності з 02 квітня 2006 року, п. 17 ст. 77 виключений, а ст. 110 Закону викладена у новій редакції, згідно з якою пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. У 2006 році Кабінет Міністрів України не визначив порядок виплати 30 % надбавки до пенсії дітям війни, тобто ці пільги фактично запровадженні не були, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача щодо нарахування за 2006 рік недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни є безпідставними.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано неконституційним положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення на 2007 рік дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, згідно з якою у 2007 році підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам які є інвалідами, (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з яким дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка, відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З ухваленням Конституційним Судом України рішень про визнання неконституційними положень Законів України про Державний бюджет України на 2007, 2008 роки ці норми втрачають чинність та не підлягають застосуванню з дня ухвалення рішення про їх неконституційність.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 09 липня 2007 р., у 2008 році з 22 травня 2008 р., отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2007 рік з 09 липня до 31 грудня 2007 р., за 2008 рік з 22 травня до 31 грудня 2008 р. Відповідно у 2007 році у період із 01 січня до 08 липня 2007 р. та у 2008 році з 01 січня. до 21 травня 2008 р. положення законів про Державний бюджет на ці роки були чинними та підлягали виконанню.

Таким чином, з 01 січня 2007 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, які є інвалідами, у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни (половина від 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а з 09 липня 2007 року передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З 01 січня 2008 року, відповідно до пункту 41 розділу ІІ Закону України від 19 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладена у новій редакції, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувалось підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка, згідно з ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач є інвалідом, то у 2007 році він не отримував підвищення до пенсії як дитина війни, а з 01 січня по 31 грудня 2008 року отримував підвищення до пенсії як дитина війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тоді як, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України, позивач мав отримувати підвищення до пенсії як дитина війни з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року в розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком, визначеної відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про право позивача на отримання підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але неправильно визначив період. Враховуючи рішення Конституційного Суду України позивач мав право на отримання підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 20 лютого 2009 року, позовні вимоги за період з 01 січня 2006 року по 19 лютого 2008 року заявлені з пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, в редакції статті чинній на час звернення позивача та на час ухвалення оскарженої постанови. Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення позивачу строку звернення до суду за період з 01 січня 2006 року по 19 лютого 2008 року, оскільки юридична необізнаність та похилий вік не є поважними причинами пропуску строку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково зобовязав відповідача провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни з 20 лютого 2008 року, оскільки позовні вимоги заявлені за період з 20 лютого по 21 травня 2008 року не ґрунтуються на нормах закону.

З урахуванням вимог ст. 100 КАС України у редакції статті, чинної на час розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних причин, позовні вимоги заявлені за період з 01 січня 2006 року по 19 лютого 2008 року мають бути залишені без розгляду.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що порушенні права позивача мають бути відновлені за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року шляхом зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни за відповідний період, з урахуванням виплачених сум.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 100, ст. 195, ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області щодо не нарахування в повному обсязі ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни в період з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області перерахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком з розрахунку за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з урахуванням виплачених сум за цей час.

Позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені за період з 01 січня 2006 року по 19 лютого 2008 року залишити без розгляду.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому КАС України, протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Домусчі С.Д.

суддя Димерлій О.О.

суддя Єщенко О.В.