Справа № 802/4136/15-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 червня 2016 р. Справа № 802/4136/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до: Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: скасування акту та рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична-особа підприємець ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ, відповідач) про:

- скасування акту про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_4 від 28.08.2015р. № 2386/1701/НОМЕР_1;

- скасування рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.08.2015р.;

- скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2015р. № НОМЕР_3;

- скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2015р.;

- скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2015р. № Ф-2948-23;

- скасування рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.10.2015р.;

- проведення повторної перевірки фінансово-господарської діяльності ОСОБА_4 за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі висновків акту про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р. від 28.08.2015р. № 2386/1701/НОМЕР_1, Вінницькою ОДПІ прийнято рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.08.2015р. яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано штрафні санкції у розмірі 673,60 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9075,98 грн. та податкове повідомленнярішення від 14.09.2015р. № НОМЕР_3, яким ФОП ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 3792,85 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 948,21 грн.

Крім того, за результатами перевірки Вінницькою ОДПІ сформовано та винесено вимогу від 05.10.2015р. № Ф-2948-23 про сплату ФОП ОСОБА_4 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 9739,99 грн.

Також, за результатами перевірки прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2015р., якою ФОП ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

В подальшому, за результатами розгляду первинної скарги позивача, начальником Головного управління ДФС у Вінницькій області прийнято рішення № 564/С/02-32-10-04 від 06.10.2015р., яким скаргу задоволено частково, скасовано рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.08.2015р. та зобов`язано Вінницьку ОДПІ сформувати ФОП ОСОБА_4 рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно вимог чинного законодавства на підставі акту перевірки від 28.08.2015р. № 2386/1701/НОМЕР_1.

21.10.2015р. на підставі висновків акту перевірки та з урахуванням рішення начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області № 564/С/02-32-10-04 від 06.10.2015р., Вінницькою ОДПІ прийнято нове рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано штрафні санкції у розмірі 673,60 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9075,98 грн.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки, просить скасувати акт перевірки та прийняті на його підставі рішення.

Ухвалою суду від 24.02.2016р. задоволено заяву представника позивача та закрито провадження по справі в частині позовних вимог щодо проведення повторної перевірки фінансово-господарської діяльності ОСОБА_4 за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та пояснення, надані у судових засіданнях, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях від 26.01.2016р. (Вхід. № 1431), в яких зазначено, що Вінницька ОДПІ, складаючи акт, приймаючи оскаржувані рішення та вимогу, діяла згідно із нормами чинного законодавства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 15.06.2016р. допитано як свідка бухгалтера ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_5. Зі слів свідка, під час проведення перевірки вона була довіреною особою позивача та надала усі необхідні документи, на підставі яких ФОП ОСОБА_4 було визначено суми витрат, понесених у 2013, 2014 роках.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, в період з 10.08.2015 р. по 21.08.2015 р. головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб, управління доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_6 проведено планову документальну виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р.

За результатами перевірки складено акт від 28.08.2015р. № 2386/1701/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

Згідно висновків даного акту, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_4, зокрема:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано ПДФО в сумі 3792,86 грн., в т.ч. за 2013 рік в сумі 1639,35 грн. та за 2014 рік в сумі 2153,50 грн.;

- п.п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, внаслідок чого донараховано ЄСВ за 2012 рік в сумі 301,89 грн., за 2013 рік в сумі 3792,40 грн., за 2014 рік в сумі 4981,69 грн. (загальна сума 9075,87 грн.).

Крім того, в акті перевірки зазначено, що за неналежне ведення обліку доходів і витрат та включення до декларації про отримані доходи за 2013-104 року перекручених даних на підприємця ОСОБА_4 буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

На підставі висновків акту перевірки Вінницької ОДПІ прийняті:

рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.08.2015р. яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано штрафні санкції у розмірі 673,60 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9075,98 грн.;

податкове повідомленнярішення від 14.09.2015р. № НОМЕР_3, яким ФОП ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 3792,85 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 948,21 грн.

Крім того, за результатами перевірки Вінницькою ОДПІ сформовано та винесено вимогу від 05.10.2015р. № Ф-2948-23 про сплату ФОП ОСОБА_4 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 9739,99 грн.

Також, за результатами перевірки прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2015р., якою ФОП ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

В подальшому, за результатами розгляду первинної скарги позивача, начальником Головного управління ДФС у Вінницькій області прийнято рішення № 564/С/02-32-10-04 від 06.10.2015р., яким скаргу задоволено частково, скасовано рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.08.2015р. та зобов`язано Вінницьку ОДПІ сформувати ФОП ОСОБА_4 рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно вимог чинного законодавства на підставі акту перевірки від 28.08.2015р. № 2386/1701/НОМЕР_1.

21.10.2015р. на підставі висновків акту перевірки та з урахуванням рішення начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області № 564/С/02-32-10-04 від 06.10.2015р., Вінницькою ОДПІ прийнято нове рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано штрафні санкції у розмірі 673,60 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9075,98 грн.

Позивач вважає акт перевірки, рішення, прийняті на підставі його висновків, та вимогу протиправними, а тому звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила їх скасувати.

Визначаючись щодо заявленого позову суд виходив з наступного.

Так, зі змісту акту перевірки слідує, що: "Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкової декларації, встановлено їх завищення за 2013 рік на суму 10929,00 грн. та за 2014 рік на суму 19356,70 грн., що виникло внаслідок порушення п. 138.4 ст. 138, п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України: а саме, включення до витрат товару, що не пов`язаний з отриманням доходів.

Перевіркою правильності визначення чистого оподатковуваного доходу, відображених у додатку 5 до податкової декларації, встановлення його заниження за 2013 рік на суму 10929,00 грн. та за 2014 рік на суму 14356,70 грн., що виникло внаслідок порушення п. 138.4 ст. 138, п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України: а саме, включення до витрат товару, що не пов`язаний з отриманням доходів.

Відповідно до п.п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_4 проводиться перерахунок податку на з доходів фізичних осіб за 2013 - 2014р.р. Відповідно до наказу Мінфіну України від 07.11.2011р. № 1395 "Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи", розмір середньомісячного річного доходу розраховується як сума загальних місячних доходів поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником було одержано такі доходи у податковому (звітному) році. Підприємцем у поданій податковій декларації вказано, що доходи отримано у 12-ти податкових періодах. Так, як загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, то ставка податку складає, відповідно, 15%.

Таким чином, по результатах перевірки донарахуванню підлягає 3792,86 грн. податку з доходів фізичних осіб, в т.ч. за 2013 рік в сумі 1639,35 грн. та за 2014 рік - 2153,50 грн.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 %, встановлено порушення п.п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п. 1, п. 2 ст. 4.5 Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п. 1, п. 2 ст. 4.5 Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ФОП ОСОБА_4 донараховано внеску за 2012 рік в сумі 301,89 грн., за 2013 рік в сумі 3792,40 грн., за 2014 рік в сумі 4981,69 грн. (загальна сума 9075,98 грн.)".

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Згідно із п. 177.2. ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно п. 177.4. ст. 177 ПК України, до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно із п. 138.1. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Із аналізу вказаних положень слідує, що допустимим є віднесення до складу валових, сум витрат, які понесені фізичною особою-підприємцем в межах своєї підприємницької діяльності та безпосередньо повязані з такою підприємницької діяльності.

В той же час, з пояснень представників відповідача, наданих під час судового розгляду справи, слідує, що позивачем включено до складу витрат суми на оплату товару, що не пов`язаний з отриманим доходом. Так, ФОП ОСОБА_4 до витрат 2013 та 2014 років включено придбаний товар, але не реалізований, тобто товар який знаходиться в залишках та буде реалізований в подальшій діяльності.

В свою чергу, на думку суду, в даному випадку при визначені чистого оподаткованого доходу відповідачам необхідно застосовувати норми Податкового кодексу України, які регулюють правовідносини в цій частині.

Тобто, про визначенні чистого оподаткованого доходу, отриманого ФОП ОСОБА_4 у 2013, 2014 роках, відповідач повинен був керуватись нормами п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, якими визначено, що чистим оподатковуваним доходом є різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Визначаючи суму чистого оподаткованого доходу ФОП ОСОБА_4, відповідачем зроблено висновок, що позивач витрати на товар (лікеро-горілчані вироби), придбаний у 2013 році та реалізований у 2014 році, включив до суми витрат 2013 року, а витрати на товар, придбаний у 2014 році та реалізований у 2015 році, включив до суми витрат 2014 року.

В свою чергу, при здійсненні розрахунку чистого оподаткованого доходу відповідачем включено загальну суму оподатковуваного доходу, в тому числі отриманого за нереалізований, відповідно, у 2013, 2014 роках товар.

Тому, віднесення ФОП ОСОБА_4 до валових витрат 2013 року коштів, як оплати за товар, придбаний у 2013 році та реалізований у 2014 році, так само, як віднесення ФОП ОСОБА_4 до валових витрат 2014 року коштів, як оплати за товар, придбаний у 2014 році та реалізований у 2015 році є правомірним, що свідчить про відсутність підстав для прийняття податкового повідомлення рішення Вінницької ОДПІ від 14.09.2015р. № НОМЕР_3, а тому воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що під час розгляду справи представник позивача не заперечував щодо завищення витрат у 2014 році, однак у сумі меншій ніж визначена під час проведення перевірки.

Вказане підтверджується також розрахунком витрат по лікеро-горілчаним виробам ФОП ОСОБА_4, за підписом головного державного ревізора-інспектора, яка проводила перевірку.

З даного розрахунку слідує, що при його здійсненні, ревізор-інспектор визначав суми придбаних позивачем лікеро-горілчаних виробів у 2013 році у співвідношенні 40 % до 60 % придбаних тютюнових виробів, а у суми придбаних позивачем лікеро-горілчаних виробів у 2014 році у співвідношенні 42 % до 58 % придбаних тютюнових виробів.

Однак, суми зазначені у вказаному розрахунку не співпали із сумами зазначеними в акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

В той же час, під час судового розгляду справи, судом разом з представниками сторін досліджувалось питання завищення позивачем сум валових витрат, однак під час такого дослідження було встановлено, що в 2013, 2014 роках валові витрати дійсно були завищені, однак в меншому розмірі, ніж зазначено в акті перевірки.

При цьому, представники відповідача не змогли вказати точну суму завищення, в зв`язку з чим, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення повністю підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог в частині скасування рішення Вінницької ОДПІ № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.10.2015р. , яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано штрафні санкції у розмірі 673,60 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9075,98 грн., то вони також підлягають задоволенню з огляду на таке.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною першою статті 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено, що платником єдиного внеску є фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Зі змісту акту перевірки, на підставі висновків якого прийнято оскаржуване рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.10.2015р., яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано штрафні санкції у розмірі 673,60 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску, слідує, що посадовою особою Вінницької ОДПІ під час проведення перевірки встановлено, що в порушення норм Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_4 завищено в 2013 році суму валових витрат на 10929,00 грн. та в 2014 році на 19356,70 грн.

Тобто, завищення суми валових витрат призвело до неправильного визначення позивачем суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що, як наслідок, призвело до нарахування ФОП ОСОБА_4 9075,98 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосуванню до неї штрафних санкцій в розмірі 673,60 грн.

В той же час, як вище встановлено судом, ФОП ОСОБА_4 в 2013, 2014 роках валові витрати були завищені, однак в меншому розмірі, ніж зазначено в акті перевірки, на підставі висновків якого, прийнято оскаржуване рішення.

З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, відповідачем безпідставно донараховано ФОП ОСОБА_4 саме 9075,98 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та, як наслідок, застосовано до неї штрафні санкції в розмірі 673,60 грн.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення Вінницької ОДПІ № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.10.2015р.

Разом з тим, суд не має правових підстав для скасування рішення Вінницької ОДПІ № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.08.2015р.

Так, як вже зазначалось вище, начальником Головного управління ДФС у Вінницькій області прийнято рішення № 564/С/02-32-10-04 від 06.10.2015р., яким скасовано рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.08.2015р.

Тобто, на момент звернення до суду, оскаржуване рішення є скасовано та не створює для позивача жодних юридично-правових наслідків, а тому факт його скасування не підлягає додатковому окресленню даним судовим рішенням.

При цьому, факт скасування вказаного рішення не заперечувався представником позивача під час розгляду даної адміністративної справи.

А тому, позовні вимоги в цій частині, на думку суду, задоволенню не підлягають.

Що стосується вимоги позивача про скасування акту про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_4 від 28.08.2015р. № 2386/1701/НОМЕР_1 то вона, на думку суду, задоволенню на підлягає з огляду на таке.

Згідно із пунктом 1.3 статті 1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 9 34/18772, акт є документом, який оформляється за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Дана норма під актом визначає службовий документ як засіб документування, який підтверджує факт проведення перевірки платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Вказаний документ складається на реалізацію повноважень органу державної податкової служби на проведення певного виду перевірки і фіксує хід проведення перевірки, її зміст та результати.

Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Акт перевірки складається працівниками Вінницької ОДПІ та висновки акту відображають бачення перевіряючих стосовно з'ясованих обставин, безпосередньо акт перевірки, не реалізований через рішення керівника податкового органу, не може породжувати додаткові податкові обов'язки.

Натомість, рішенням суб'єкта владних повноважень є офіційний письмовий документ державного чи іншого органу (посадової особи), виданий в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити, породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин та поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб'єктів. Акту перевірки не властиві вказані умови відповідності рішенню суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, акт про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_4 від 28.08.2015р. № 2386/1701/НОМЕР_1 не відповідає вищенаведеним критеріям рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки не містить обов'язкових ознак правового акта індивідуальної дії, тобто не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, а отже, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору. Тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Також, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2015р. № Ф-2948-23 про сплату ФОП ОСОБА_4 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 9739,99 грн.

Так, вказану вимогу сформовано та виставлено ФОП ОСОБА_4 за результатами проведеної перевірки.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

В той же час, пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено, що недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Як попередньо встановлено судом, відповідач не мав достатніх правових підстав для донарахування ФОП ОСОБА_4 9075,98 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та, як наслідок, застосовувати до неї штрафні санкції в розмірі 673,60 грн.

Разом з тим, на підставі обчислення вказаних сум, позивачу було виставлено оскаржувану вимогу.

Враховуючи те, що у разі набрання законної сили рішенням у даній справі в частині визнання протиправним та скасування рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.10.2015р., як наслідок, зникне недоїмка обчислена органом доходів і зборів.

Тобто, відповідачі, на виконання рішення суду, будуть змушенні скасувати оскаржувану вимогу, а тому, суд не вважає за необхідне ухвалювати додаткове судове рішення у даному випадку.

Щодо вимоги позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2015р., якою ФОП ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. то вона задоволенню не підлягає, оскільки під час судового розгляду справи встановлено та не заперечувалось предстаником позивача, що в діях позивача дійсно мало місце адміністративне правопорушення в частині заниження чистого оподаткованого доходу, однак в розмірі меншому ніж встановлено перевіряючим під час проведення перевірки.

А тому вимога про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2015р. задоволенню не підлягає.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи, встановлених судом, вбачається, що відповідачем повністю не доведено правомірність оскаржуваних рішень, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд виходив із того, що відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем частково доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в той час, як відповідач повністю не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Частиною першою статті 94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, відповідно до ч. 2 данної статті, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Понесені позивачами судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до норм ст. 94 КАС України, у звязку із частковим задоволенням позову, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 14.09.2015 року № НОМЕР_3.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № НОМЕР_4 про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.10.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) 204,62 грн. (двісті чотири гривні 62 копійки) сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області ().

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна