Справа № 826/12548/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 червня 2016 року № 826/12548/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до третя особаприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович
про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича (далі - відповідач або приватний нотаріус Ковальчук С.П.), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.09.2015 просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19660502 від 27.02.2015 00:22:52, прийняте відповідачем щодо заміни умов обтяження нерухомого майна: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що приватним нотаріусом Ковальчуком С.П. всупереч вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень проведено державну реєстрацію по зміні умов обтяження предмету іпотеки (майна, що належить позивачу) за третьою особою, хоча ніяких нотаріальних дій з цим майном нотаріус не вчиняв. Таким чином, на переконання позивача, відповідачем вчинено реєстраційні дії за відсутності вчинення щодо нерухомості нотаріальних дій, що виключає правомірність вчинення реєстраційних дій з останнім.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, та попередньо подав до канцелярії суду заперечення проти позову.

Представник третьої особи проти позову заперечував в усному порядку.

В судовому засіданні за участі представників позивача і третьої особи суд, керуючись нормою ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів позову, 12.04.2007 між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) був укладений кредитний договір № 319/ФКВ-07 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав позивачу кредитні кошти у розмірі 301 000 доларів США, з розрахунку 12,5 % річних за весь час користування кредитом на строк з 12.04.2007 по 11.04.2022.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 12.04.2007 між позивачем та Банком укладений іпотечний договір № 319/Zфквіп-07 (далі - договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сердюком Н.А. За умовами цього договору в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1 (далі - предмет іпотеки), яка була набута іпотекодавцем (ОСОБА_1) на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між іпотекодавцем та громадянкою Канади ОСОБА_2, посвідченого Сердюком Н.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.04.2007 за реєстровим № 837, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 12.04.2007.

На підставі договору іпотеки накладено заборону на відчуження предмета іпотеки, про що 12.04.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сердюком Н.А. внесений відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 4791157.

30.06.2010 між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено трьохсторонній договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, за яким з наступного дня після набрання чинності цим договором відбулася передача прав вимоги Укрпромбанку за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі кредитним та іпотечним договорами, укладеними з ОСОБА_1, на користь ПАТ «Дельта Банк». Копія нотаріального посвідченого договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 та витягу з додатку 2 до такого договору - Перелік кредитних та забезпечувальних договорів наявні у матеріалах справи.

Внаслідок укладення вказаного договору від 30.06.2010 відбулася заміна первісного кредитора (ТОВ «Український промисловий банк») за кредитним договором № 319/ФКВ-07 від 12.04.2007, та ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за вказаним кредитним договором, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_1 Про вказані обставини ПАТ «Дельта Банк» повідомив позивача шляхом надсилання 10.07.2010 на його адреси (АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2) листів з повідомленням про заміну кредитора за кредитним договором. Факти отримання таких повідомлень ліквідатора ТОВ «Укрпромбанк» та голови ради директорів ПАТ «Дельта Банк» позивач не заперечував.

27.02.2015 до приватного нотаріуса Ковальчука С.П. звернувся представник ПАТ «Дельта Банк» з проханням внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно іпотекодержателя та внести відповідні записи про реєстрацію іпотеки та реєстрацію обтяження на користь ПАТ «Дельта Банк» щодо об'єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, у відповідності до ст. 24 Закону України «Про іпотеку».

Того ж дня на підставі вказаної заяви приватний нотаріус Ковальчук С.П. переніс відомості з Державного реєстру іпотек до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 19660502 від 27.02.2015 00:22:52) вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про зміну іпотекодержателя по договору іпотеки від 12.04.2007 з ТОВ «Український промисловий банк» на ПАТ «Дельта Банк», номер запису про іпотеку 8880213.

Вважаючи таке рішення від 27.02.2015 № 19660502 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд враховує наступне.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно» - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а «обтяження» - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

До останніх в силу положень Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV (далі - Закон № 898-IV) відноситься обтяження нерухомого майна іпотекою, що розуміється як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 Закону № 1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Одночасно нормами ч. 6 і 7 ст. 3 та ч. 3 ст. 24 Закону № 898-IV визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 4 цього Закону).

Також за приписами ч. 3 ст. 24 Закону № 898-IV правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Частина 1 ст. 15 Закону № 1952-IV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (ч. 1 ст. 9 цього Закону).

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

За приписами норм ч. 5 ст. 3 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Аналогічні положення містяться у п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 868), яким передбачено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії.

Крім того, приписами п. 55 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Наведене вище також узгоджується з положеннями ст. 461 Закону України «Про нотаріат» 02.09.1993 № 3425-XII у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, у відповідності до якої, нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і який має печатку такого реєстратора.

Перелік нотаріальних дій, що вчиняються нотаріусом, визначений у ст. 34 зазначеного Закону.

З контексту наведеним норм права слідує, що державна реєстрація права власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. В той же час, не передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Отже, повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язувалось законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем жодна з перелічених у ст. 34 Закону України «Про нотаріат» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, нотаріальних дій з об'єктом нерухомого майна (квартирою № 6), розташованою за адресою: в будинку № 14 по вулиці Луначарського в місті Києві не вчинялася. Посвідчення факту виникнення обтяження за договором іпотеки від 12.04.2007 на зазначене нерухоме майно приватним нотаріусом Ковальчуком С.П. не здійснювалося, а тому суд приходить до висновку, що відповідач не мав передбачених законодавством підстав здійснювати функції державного реєстратора щодо цього майна.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 21.01.2015 у справі № К/800/66279/13 (ЄДРСР № 42627401) та від 02.02.2016 у справі № К/800/44973/15 (ЄДРСР № 55514131).

Так само вважає Головне управління юстиції у м. Києві в своєму листі від 19.06.2015 № 13795/о/11-15, наданому у відповідь на звернення позивача щодо правомірності дій приватного нотаріуса Ковальчука С.П. Зокрема, Головне управління юстиції у м. Києві повідомило, що відносно приватного нотаріуса Ковальчука С.П. була проведена перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріуса, порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ним правил нотаріального діловодства. В ході такої перевірки встановлено порушення відповідачем вимог абз. 2 і 3 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при вчиненні нотаріальної дії 27.02.2015 за результатами розгляду описаної вище заяви представника ПАТ «Дельта Банк» від 27.02.2015.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.02.2015 індексний номер 19660502, що прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., щодо об'єкту (квартири № 6) із місцезнаходженням: в будинку № 14 по вулиці Луначарського в місті Києві, в частині зміни умов обтяження (в даному випадку особи іпотекодержателя), є протиправним.

Нормативно-правовим актом, який визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури, є Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5 (що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1429/20167, далі - Порядок № 3502/5).

Для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком (п. 2.1 Порядку № 3502/5).

Для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав (п. 2.5 Порядку №3502/5).

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу (п. 2.6 Порядку №3502/5).

З аналізу викладених положень вбачається, що підставою для скасування відповідних записів Державного реєстру прав є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Відтак, у разі набрання даним рішенням законної сили та надання останнього до державного реєстратора, відповідне судове рішення є підставою для скасування певного запису.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, заявлені до приватного нотаріуса Ковальчука С.П., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.02.2015 індексний номер 19660502, що прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем, щодо зміни умов обтяження об'єкту із місцезнаходженням: АДРЕСА_1.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 73,08 грн. за рахунок приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О. Іщук