Справа № 182/1626/16-а
Суддя: Багрова А. Г.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/1626/16-а
Провадження № 2-а/0182/78/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.07.2016 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г. розглянувши одноособово у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та перерахунок і виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 01.09.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та просить суд визнати протиправними дії Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 вересня 2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді , працюючого на відповідній посаді згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №Б-с-1792 від 12.10.2015 року, а також просить суд зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України на підставі ч. З ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 року здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 починаючи з 01.09.2015 року із розрахунку 24804,00 грн. на підставі довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №Б-с-1792 від 12.10.2015р., з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період.

В обґрунтування позову послалась на те, що Постановою Верховної Ради України від І16 липня 2015 року № 634-У111 вона була звільнена з посади судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у відставку.

Відповідно до вищезазначеної постанови Верховної Раду України, наказом в.о. голови суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015року № 108-0 її було відраховано зі штату суду з 14.08.2015року згідно до вимог п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України, п.4ч.1ст 24.109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.10.2015р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016р.визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському р-ні щодо відмови в призначенні , нарахуванні та виплаті довічного грошового утримання та зобов'язано це управління призначити, нарахувати та виплачувати їй щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітної плати згідно довідки ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату, починаючи з 14.08.2016р.

Згідно цієї довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, її заробітна плата, яка враховується при перерахунку довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці складала 21924,00 грн.

Оскільки діючим законодавством визначено, що розмір довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці , який призначено та виплачується судді у відставці, розраховується із розміру щомісячного грошового утримання працюючого судді, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, повинен збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці.

Свою постанову про призначення, нарахування та виплату їй щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітної плати Нікопольський міськрайонний суд виніс 08.10.2015р., а довідку про збільшення заробітної плати працюючого судді вона отримала 12.10.2015р., тому не могла на 08.10.2015р. збільшити свої позовні вимоги, хоча збільшення зарплати відбулося на 01.09.2015р. і на той час позов ще не був розглянутий.

У лютому 2016р., після рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, вона звернулась до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок призначеного їй грошового утримання з 01.09.2015р. у зв'язку з тим , що заробітна плата судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. з 01.09.2015р. складає 24804,00 грн., тобто збільшилась, але 04.03.2015 р. їй Нікопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України було надана відповідь, яку вона отримала по пошті 15.03.2016р., про відмову в задоволенні її заяви з посиланням на те, що в постанові Нікопольського міськрайонного суду вказано розмір заробітної плати 21924,00 грн.

Вважає таку дію Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України незаконною та такою, що звужує зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності судді. Відповідач відмовивши в перерахуванні призначеного грошового утримання з 01.09.2015 року у зв'язку з тим , що заробітна плата судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 01.09.2015 р. складає 24804,00 грн., порушив право власності на щомісячні грошові виплати в сенсі положення ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушив її соціальну гарантію незалежності судді, звузив та знизив зміст та обсяг її вже досягнутих прав і свобод в нашій державі та проігнорував вимоги ст.ст.8,9,19,22,46,58,64,126 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013.

Тим, що відповідач відмовив в перерахуванні призначеного грошового утримання з 01.09.2015 р. у зв'язку з тим, що заробітна плата судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 01.09.2015 р. складає 24804,00 грн. , він знизив рівень її грошового утримання від її заробітної плати в якості судді, чим порушив пункт 6.4 Хартії, про що також зазначено в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність, та обов'язки від 17 листопада 2010 р. № (2010)12.

Враховуючи, що Конституція України, Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Європейська Хартія про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р. є обов'язковими до виконання на території України вважає, що відповідач повинен зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.09.2015 року у зв'язку з тим , що заробітна плата працюючого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 01.09.2015 року із таким стажем (39 роки 4 місяців 29днів) складає 24804,00 грн., про що свідчить довідка ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №Б-с-1792 від 12.10.2015 р.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить суд відмовити в позові, та зазначив ( а.с. 14-15), що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 28.02.2008 року та отримувала пенсію згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 14.08.2015 року відповідно до рішення суду, а саме Постанови Нікопольського міськрайонного суду від 08.10.2015 року по справі №182/6524/15-а ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утриманні судді у відставці в розмірі 90 % від заробітної плати відповідно до довідки про заробітну плату від 14.08.2015 року виданої ДСА України в Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 255 КАС України .... Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Отже щорічне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 розраховано та призначено згідно рішення суду від 08.10.2015 року, яким встановленні всі обставини та визначено розмір заробітної плати який необхідно врахувати при обчисленні даного виду пенсії. Рішення суду є обов'язковим для виконання по всій території України.

ОСОБА_1 у лютому 2016 року звернулася до управління з заявою про проведення перерахунку її грошового утримання з 01.09.2015 року з врахуванням довідки від 12.10.2015 року виданої ДСА Дніпропетровської області для обрахування.

У перерахунку пенсії було відмовлено тому, що пенсія позивачу призначена згідно рішення суду інші обставини для перерахунку відсутні, крім того згідно п. 4 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року (зі змінами та доповненнями ) «у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання іншім суддям не передбачений законодавством.

Відповідно до п. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року (зі змінами та доповненнями )... тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: - максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

На сьогоднішній день розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 призначеного згідно рішення суду, перевищує розмір установлений законодавством.

Також слід зазначити, що відповідно до розділу III Прикінцевих положень п. 5 Закону України від 02.03.2015 року №213- III «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Що стосується здійснення перерахунку з 01.09.2015 року, то відповідно до п. 5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 28.02.2008 року та отримувала пенсію згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 14.08.2015 року відповідно до рішення суду, а саме Постанови Нікопольського міськрайонного суду від 08.10.2015 року по справі №182/6524/15-а ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утриманні судді у відставці в розмірі 90 % від заробітної плати відповідно до довідки про заробітну плату від 14.08.2015 року виданої ДСА України в Дніпропетровській області.

ОСОБА_1 у лютому 2016 року звернулася до управління з заявою про проведення перерахунку її грошового утримання з 01.09.2015 року з врахуванням довідки від 12.10.2015 року №Б-с-1792 виданої ДСА Дніпропетровської області про заробітну плату в розмірі 24804 грн.( а.с.7)

У перерахунку пенсії відповідачем було відмовлено, оскільки статтею 141 Закону України „Про судоустрій та статус суддів" перерахунок щомісячного грошового утримання суддям не передбачений законодавством, до того ж Законом України від 02.03.2015 року №213-ІІІ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, відповідно до закону України „Про судоустрій і статус суддів" ( а.с.8-9)

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно ч.3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За загальним правилом установленим частиною 1 статті 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно ч. І ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ (в редакції від 07.07.2010 р.) було передбачено при виході у відставку право судді на отримання довічного грошового утримання з розрахунку 80% від грошового утримання судді з нарахуванням за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років два відсотки заробітку, але не більше 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний суд» та не може визначитися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3- рп/2013 визнано неконституційними:- частину третю , перше, друге, третє речення частини п'ятої ст..138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 р. у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-УІ; - статтю 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-УІ в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» » №2453-УІ від 07.07.2010 р.;- абзац другий пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-УІ, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 р. у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-УІ визнані неконституційними та втратили силу з дня ухвалення Конституційним Судом вказаного рішення.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 р. встановлена гарантія матеріального забезпечення суддів у відставці, яка не може бути знівельована у зв'язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами , що виникли внаслідок дії положень законів України . визнаних неконституційними.

Таким чином з 03.06.2013р. підтверджено право суддям у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у разі збільшення матеріального забезпечення працюючих суддів.

Крім того слід зазначити, що статус суддів в Україні визначається одним Законом без встановлення пільг для суддів різних юрисдикцій.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на положення які зазначені Європейським судом з прав людини по справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005р. (набрало законної сили 8 лютого 2006р.) поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права» і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1.

Пункт 1.1 Європейської Хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р. передбачає, що метою закону про статус суддів є забезпечення компетентності, незалежності та неупередженості, на які законно розраховує кожна людина при зверненні до суду і до кожного судді за захистом своїх прав. Сучасна Хартія складається з положень, які найкращім чином гарантують досягнення таких цілей. Її положення направлені на підвищення рівню гарантій в різних європейських державах. В національні закони не можуть вноситися зміни, направлені на зниження рівню гарантій, вже досягнутих у відповідних державах.

Пункт 1.4. Хартії зазначає, що закон надає кожному судді, який вважає, що його право за законом або в більш широкому порозумінні його незалежності чи незалежності юридичного процесу так чи інакше знаходяться під загрозою або не приймаються до уваги, можливість звернутися до такого незалежного органу, який володіє ефективними можливостями правового впливу або який може зарадити таку можливість.

Пункт 6.3 Хартії вказує на те, що Закон забезпечує гарантії для суддів, діючих в професіональній якості, від соціальних ризиків, пов'язаних з хворобою, вагітністю та пологами, інвалідністю, старістю та смертю.

Пункт 6.4 Хартії зазначає, що Закон передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і які виконували суддівські повноваження протягом зазначеного терміна, повинні отримати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як найближче до рівня їх останньої заробітної плати в якості судді.

Рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 року N 4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року N 911-VIII;

- пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року N 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Таким чином, відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 вересня 2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді , працюючого на відповідній посаді згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №Б-с-1792 від 12.10.2015 року, пенсійний фонд порушив конституційні права позивача, обмежив її конституційні гарантії незалежності, звузив та знизив зміст та обсяг її вже досягнутих прав і свобод в нашій державі та проігнорував вимоги ст.ст.8,9,19,22,46,58,64,126 Конституції України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 КАС України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 р., Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. №3рп/13, Рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 року N 4-рп/2016 , Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод , Європейською Хартією про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р., ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 17, 69-71,79, 94, 160-163,183-2 КАС України -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 вересня 2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді , працюючого на відповідній посаді згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №Б-с-1792 від 12.10.2015 року.

Зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України на підставі ч. З ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 року здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 починаючи з 01.09.2015 року із розрахунку 24804,00 грн. на підставі довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №Б-с-1792 від 12.10.2015р., з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може були оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: А. Г. Багрова