Справа № 821/3878/15-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3878/15-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника відповідача Галкіної Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Херсонської митниці ДФС на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАРСУС ОЕ» до Херсонської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про корегування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

30.12.2015 року ТОВ «ТАРСУС ОЕ» звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Херсонської митниці ДФС, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати прийняті Херсонською митницею ДФС м/п Скадовськ картку відмови у митному оформленні товарів №508030303/2015/00004 від 12.12.2015 року та рішення про коригування митної вартості товарів №508030303/2015/000005/2 від 12.12.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем надано усі передбачені митним законодавством обов'язкові документи, однак відповідачем 12.12.2015 р. винесено рішення про коригування митної вартості товарів №508030303/2015/000005/2, якою вартість товару (гранатів) збільшено до 1,75 дол. США за кг, та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року адміністративний позов ТОВ «ТАРСУС ОЕ» задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Херсонської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №508030303/2015/00004 від 12.12.2015 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Херсонської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів 508030303/2015/000005/2 від 12.12.2015 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, в.о. начальника Херсонської митниці ДФС 22.04.2016 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08.04.2016 року та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ представника відповідача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

05.11.2015 року між ТОВ «ТАРСУС ОЕ» (покупець) та фірмою «ERYILMAZ NARENCIYE PAKETLEME PLASTIK AMB. INSAAT KUYUMCULUK IHR. ITH. SAN. TIC. LTD. STI.» (Туреччина), як продавцем, було укладено контракт №003/2015-TR на поставку в Україну свіжих овочів, фруктів та ягід врожаю 2015-2016 р.р.

За умовами цього Контракту ціна, кількість, асортимент та остаточні умови поставки оговорюються в рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну партію товару; товар постачається переважно на умовах СFR-Скадовськ, CIF-Скадовськ, СFR-Іллічівськ, CIF-Іллічівськ в редакції Інкотермс-2010, а також можливі поставки на інших умовах, які будуть оговорені в рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну партію товару; ціна товару включає вартість митного оформлення на вивіз товару із країни постачальника, вартість тари та інші витрати, пов'язані із доставкою товару до пункту призначення в залежності від умов поставки; оплата за товар здійснюється в доларах США шляхом переказу коштів з рахунку покупця на рахунок продавця, умовою оплати є відстрочка платежу на 90 календарних днів з моменту випуску товару у вільний обіг на території України; товарно-супровідними документами є фіто-санітарний сертифікат, рахунок-фактура (інвойс), сертифікат походження, товарно-супровідний документ (п.п.1.2, 2.1, 3.2, 4.1, 4.2, 5.2 контракту).

26.11.2015 року продавцем-постачальником виписано рахунок-фактуру (інвойс) №006786 на товар: «гранати свіжі», вага нетто - 19200 кг, вага брутто - 21200 кг, вартістю 0,60 дол. США за кг, загальна вартість 11520,00 дол. США.

09.12.2015 року, на виконання умов вказаного Контракту, до морського порту «Скадовськ» було доставлено «гранати свіжі», вирощені в Туреччині, врожаю 2015 року, розфасовані у 4160 пластмасових ящика, які розміщені на 26 палетах з деревини, торгівельної марки Eryilmaz Narenciye, фірма виробник - «ERYILMAZ NARENCIYE PAKETLEME PLASTIK AMB. INSAAT KUYUMCULUK IHR. ITH. SAN. TIC. LTD. STI.».

11.12.2015 року позивачем пред'явлено до митного оформлення отриманий від продавця за вказаним інвойсом товар та подано до митного поста «Скадовськ» Херсонської митниці ДФС митну декларацію №508030000/2015/003916, в якій зазначено вартість товару - 11520 доларів США (еквівалент 269203,03 грн.). Митна вартість товару визначена за ціною контракту.

До митної декларації уповноваженою особою позивача також було додано: коносамент (Bill of lading) від 07.12.2015 року, сам Контракт від 05.12.2015 року №003/2015-TR, інвойс від 26.11.2015 року №006786, копію митної декларації країни відправлення від 03.12.2015 року №15411600ЕХ001981, сертифікат про походження товару форми А від 26.11.2015 року №0244761, інформацію про позитивні результати проведення ветеринарно-санітарного контролю (державного контролю) всіх харчових продуктів від 07.12.2015 року, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 07.12.2015 року.

За результатами перевірки поданих позивачем документів митний орган прийшов до висновку про наявність у них розбіжностей, а саме: у інвойсі від 26.11.2015р. №006786 відсутні умови розрахунку, що зазначені у контракті від 05.11.2015р. №003/2015-ТR, а також виявлено невідповідність згідно акту про невідповідність від 11.12.2015р.

У зв'язку з виявленням цих розбіжностей, 11.12.2015 року відповідачем на адресу ТОВ «ТАРСУС ОЕ» засобами електронного зв'язку було надіслано вимогу про надання додаткових документів, що підтверджують заявлено митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на вказану вимогу позивачем було повідомлено митницю про надання лише комерційної пропозиції (прейскуранта) від 10.12.2015 року, оскільки інших витребуваних документів підприємство на даний час надати не може.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідач дійшов висновку, що митну вартість не підтверджено документально, декларантом не надано додаткові документи, зазначені у вимозі митного органу, що підтверджували митну вартість, та 12.12.2015 року прийнято рішення №508030303/2015/000005/2 про коригування митної вартості товарів на підставі резервного методу і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 508030303/2015/00004.

Не погоджуюсь з зазначеними вище діями та рішенням митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.3 МК України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

А як видно зі змісту приписів ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як визначено ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

З вимог ч.2 ст.53 МК України вбачається, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5,6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У відповідності до положень ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у ч.3 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII «Генеральної угоди про тарифи й торгівлю» 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до ч.1 ст.53 МК України, згідно з якою контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, Херсонською митницею ДФС здійснено контроль правильності визначення митної вартості товарів, в ході якого встановлено, що подані декларантом документи на підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності.

Частиною 5 ст.54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, підставою для коригування митної вартості увезеного позивачем товару слугували висновки митного органу про розбіжності у поданих для митного оформлення документах, а саме:

- в контракті 003/2015-TR від 05.11.2015 року, вказані банківські реквізити фірми Продавця товару відмінні від тих, які вказані в рахунку фактурі №006799 від 21.12.2015 року, а саме у зазначеному контракті від 05.11.2015 року зазначено BANKA BILGILERI: T.IS.BSNKASI ERZIN SUBESI, а в рахунку фактурі №006799 від 21.12.2015 року вказано BANKA: ISBANK;

- в інвойсі №006786 від 26.11.2015 року відсутні умови розрахунку, що зазначені у Договорі №003/2015-TR від 05.11.2015 року, а також виявлена невідповідність згідно акту про невідповідність від 11.12.2015 року б/н.

При цьому, відповідач також виходив з того, що у п.3.4 Контракту встановлено, що з метою розширення ринку збуту та збільшення обсягів продажу, товару що постачається, сторони домовились про можливість зменшення ціни нижче, ніж дійсні оптові ціни на внутрішньому ринку країни постачальника.

Так, як вже зазначалося вище, 05.11.2015 року між ТОВ «ТАРСУС ОЕ» та фірмою «ERYILMAZ NARENCIYE PAKETLEME PLASTIK AMB. INSAAT KUYUMCULUK IHR. ITH. SAN. TIC. LTD. STI.» (Туреччина) було укладено контракт № 003/2015-TR.

Усі умови розрахунків визначено розділом 4 цього Контракту від 05.11.2015р. №003/2015-ТR. Так, зокрема, відповідно до п.п.4.1,4.2, оплата за товар, що поставляється за даним контрактом, здійснюється у доларах США шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця. Покупець має право внести передоплату на розрахунковий рахунок Продавця. Умови оплати: відстрочка платежу 90 (дев'яносто) календарних днів з моменту випуску товару у вільний обіг на територію України, але за погодженням сторін строк оплати може бути відстрочений.

«Рахунок-фактура» (англ. invoice, account, final invoice, франц. facture, нім. Rechnung, Faktura, Handels faktura) - це вид комерційного рахунку, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення, як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний і як супровідний документ.

Але, при цьому, також слід зазначити, що на час виникнення спірних правовідносин затвердженої форми рахунку-фактури та вимог щодо його заповнення чинним законодавством України не передбачено.

Так, як вбачається з інвойсу від 26.11.2015р. №006786, в ньому зазначено: суму, яку потрібно сплатити - 11520 доларів США, спосіб доставки - СІF-Скадовськ, країна походження - Туреччина, банківські реквізити - банк: ІSBANK, рахунок - ACC:6126-0095805, універсальні ідентифікатори для міжнародних платежів - IBAN: TR5805, SWIFT KOD: ISBTRIS. Тобто, наданий позивачем до митного органу інвойс від 26.11.2015р. №006786, на думку суду, містить всі необхідні дані, в тому числі і умови та порядок розрахунків.

Відповідно до позиції митниці, розбіжності полягають у тому, що у контракті від 05.11.2015р. №003/2015-ТR вказано BANKA BILGILERI: T.IS.BANKASI ERZIN SUBESI, а в інвойсі від 26.11.2015 р. № 006786 - BANKA: ISBANK.

Проте, на вказане колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при порівнянні змісту Інвойсу та п.12 Контракту щодо банківських реквізитів продавця встановлено ідентичність номера банківського рахунку та найменування банку, в якому він відкритий, а ISBANK ERZIN SUESI, в свою чергу, є філією ISBANK, скорочено IS.

Отже, з цими доводами митного органу щодо наявності вищевказаних недоліків, які нібито викликали не вірне визначення декларантом митної вартості товару, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, погодитись не може.

Що ж стосується вказаної митним органом іншої підстави щодо відсутності в інвойсі №006786 від 26.11.2015 року вказівки на умови розрахунку, що зазначені у Договорі №003/2015-TR від 05.11.2015 року, а також наявності невідповідності акту про невідповідність від 11.12.2015 року б/н, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з положеннями статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є І-й метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст.59 і 60 МКУ, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція, щодо застосування методів визначення митної вартості була неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема, в постановах від 31.03.2015 р. (справа № 21-127а15) та 30.06.2015 р. (справа № 21-591а15).

Згідно акту про невідповідність товару відомостям, зазначених у потрібних для здійснення митного контролю документах, про пошкодження товарів чи їх упаковки або маркування від 11.12.2015 року, відповідачем було виявлено розбіжності у кількості ящиків з гранатами: так, позивачем зазначалося 4160, митницею виявлено 4160 ящиків, але в акті зазначено про невідповідність товарів відомостям - 66 ящиків. Яким саме чином виникла ця розбіжність в 66 ящиків, хоча при декларуванні виявлено саме 4160 ящиків, сторони суду 1-ї та 2-ї інстанцій так і не пояснили.

Вказані розбіжності ТОВ «ТАРСУС ОЕ» позивач не усував, однак відповідач прийняв митну декларацію № 508030303/2015/03920, в якій зазначено кількість ящиків - 4160, доказів протилежного сторони суд не надали.

Таким чином, судова колегія вважає, що судом 1-ї інстанції було вірно встановлено, що вищенаведені обставини дають підстави вважати помилковим п.10.3 акту «Про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у потрібних для здійснення митного контролю документах, про пошкодження товарів чи їх упаковки або маркування» без номера від 11.12.2015 року.

Далі, на підставі вказаної невідповідності, відповідач зобов'язав ТОВ «ТАРСУС ОЕ» на підтвердження заявленої митної вартості товару надати такі документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, що підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировину.

Як встановлено по справі, на вказану вимогу митного органу ТОВ «ТАРСУС ОЕ» було надано до Митниці комерційну пропозицію фірми «ERYILMAZ NARENCIYE PAKETLEME PLASTIK AMB. INSAAT KUYUMCULUK IHR. ITH. SAN. TIC. LTD. STI.» (Туреччина) від 05.11.2015 р., відповідно до якої, позивачу запропоновано наступний асортимент овочів та фруктів: огірки свіжі - 0,45 дол. США/кг; апельсини свіжі - 0,50 дол. США/кг; мандарини свіжі - 0,50 дол. США/кг; гранати свіжі - 60 дол. США/кг.

Отже, надання відповідачу комерційної пропозиції від 05.11.2015 року, замість вказаної у відповіді комерційної пропозиції від 10.12.2015 року, на думку суду, не свідчить про не надання ТОВ «ТОРСУС ОЕ» взагалі документів щодо підтвердження заявленої митної вартості товару.

Доводи ж Херсонської митниці ДФС щодо ненадання ТОВ «ТАРСУС ОЕ» інформації по товару та виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікації, прейскурантів (прас-листів) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, що підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировину, є помилковими та необгрунтованими.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачу, разом з митною декларацією від 11.12.2015 р. №508030000/2015/003916 позивачем надавалися і висновки про якісні характеристики товару, а саме: сертифікат про походження товару форми А від 26.11.2015 р. № 0244760, інформацію про позитивні результати проведення ветеринарно-санітарного контролю (державного контролю) всіх харчових продуктів від 07.12.2015 р., інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 07.12.2015 р., про що зазначено у картці відмови від 12.12.2015 року №508030303/2015/0004, рішенні про коригування митної вартості товарів від 12.12.2015 року №508030303/2015/000005/2.

А в подальшому, на вимогу відповідача, і комерційну пропозицію від 05.11.2015 року.

Одночасно, слід зазначити, що як вказувалось вище, у відповідності до змісту положень ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у ч.3 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів.

Однак, враховуючи, що митним органом були витребувані документи, які за своїм характером не мають здатності повністю усунути такі розбіжності, а також факт надання позивачем на вказану вимогу комерційної пропозиції від 05.11.2015 року, суд вважає, що у відповідача були відсутні достатні підстави вчиняти подальші дії, спрямовані на визначення митної вартості товарів.

До того ж, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції й щодо того, що п.3.4 контракту від 05.11.2015 р. № 003/2015-ТR щодо можливості зменшення ціни нижче, ніж оптові ціни на внутрішньому ринку Туреччини, не дає підстав вважати, що позивачем була заявлена недостовірна митна вартість товарів, оскільки відповідачем не надано до суду доказів штучного (довільного або фіктивного) зменшення ціни товару за вказаним контрактом.

Крім того, сама можливість зменшення ціни товару нижче, ніж дійсні оптові ціни на внутрішньому ринку країни постачальника, не є достатньою підставою для висновку про заниження ТОВ «ТАРСУС ОЕ» митної вартості.

Як вже зазначалося вище, перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений ч.2 ст.53 Митного кодексу України, серед яких є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу). Проте, ще раз слід зазначити, що рахунок-фактура, окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, може бути використаний і як супровідний документ. Будь-якої затвердженої форми рахунку-фактури та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено.

Також, як встановлено по справі, сторонами Контракту від 05.11.2015р. №003/2015-ТR було узгоджено, що ціна товарів зазначається у рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну партію товару (п.1.2 контракту). Наданий інвойс від 26.11.2015р. №006786 містить всі необхідні реквізити, та завірений печаткою Торгово-промислової палати. Вказана в інвойсі ціна та вартість товару співпадає з відомостями, зазначеними у свідоцтві про походження, митній декларації країни відправлення.

Щодо посилань відповідача на факт спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження рівня митної вартості товарів у зв'язку з наявністю у митного органу інформації про митне оформлення товару «гранати» відповідно до митної декларації №508030000/2015/003916, за якою митна вартість була вищою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ці посилання Херсонської митниці при коригуванні вартості товарів на наявність в ЄАС інформації про іншу митну вартість товарів не можуть братись до уваги, оскільки митний орган в ЄАС бачить лише вартість товарів, країну походження та умови поставки за якою його було ввезено на митну територію України.

Між тим, при укладанні міжнародних контрактів та визначення вартості товарів, які будуть поставлятись, факторами визначення вартості є: умови оплати товару (попередня оплата або оплата з відстрочкою платежу), поточний об'єм поставки, довготривалість взаємовідносин з контрагентом та довготривалість та об'єм загальних поставок товару, місцезнаходження постачальника, транспорт яким поставляється товар, сезонні коливання, різниця в якості сировини, тощо. Отже, вартість товарів для різних суб'єктів підприємницької діяльності в Україні з огляду на вищевикладені умови може бути різною. При цьому, зазначені умови контрактів суб'єктів підприємницької діяльності митним органом не звіряються, у митного органу не має такої можливості.

Отже, з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем, в даному випадку, не було доведено факт того, що декларант у своїй митній декларації зазначив не усі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, записав до декларації недостовірні або неточні відомості.

Таким чином, за вказаних вище обставин, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції вважає, що відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та оформив картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення з порушенням вимог глави 8 та 9 Митного кодексу України, наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів», Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та наказу Мінфіну України «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» №63 від 30.05.2012 року, а саме - за відсутністю обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивачем невірно визначено митну вартість товарів. Отже, відповідач під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам Митного кодексу України.

До того ж, такий висновок відповідача не ґрунтується на фактичних обставинах справи та суперечить нормам діючого законодавства, оскільки відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

А тому, відповідно, і корегування відповідачем митної вартості товару на підставі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Державної митної служби не відповідає нормам діючого законодавства.

Також, при прийнятті остаточного рішення по даній справі, судова колегія вважає за необхідне врахувати та прийняти до уваги ще й висновки Одеського апеляційного адміністративного суду, висловлені в ухвалах від 21.04.2016 року (у справі №821/3874/15-а) та від 08.06.2016 року (у справі №821/3876/15-а), якими, в свою чергу, було залишено в силі абсолютно аналогічні постанови окружного суду від 29.02.2016 року та від 02.03.2016 року відповідно, які були прийняті за результатами розгляду аналогічних позовів ТОВ «ТАРСУС ОЕ» та за тією ж комерційною пропозицією фірми «ERYILMAZ NARENCIYE PAKETLEME PLASTIK AMB. INSAAT KUYUMCULUK IHR. ITH. SAN. TIC. LTD. STI.» (Туреччина) від 05.11.2015р.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Херсонської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко