Справа № 22-а-7466/08
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2010-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2010 р.Справа № 22-а-7466/08

Категорія:2.7Головуючий в 1 інстанції: Селіщева Л.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О.,Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військового прокурора Миколаївського гарнізону на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2008 року по справі за позовом військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до Військового інституту Одеського національного політехнічного університету про зобовязання виплатити грошову компенсацію за речове майно, -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2008 року військовий прокурор Миколаївського гарнізону, в інтересах ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2006 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2008 року відмовлено у задоволені позовних вимог військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до Військового інституту Одеського національного політехнічного університету про зобовязання виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за речове майно в розмірі 2 576 грн. 92 коп.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно дослідив обставини справи, та надав невірну юридичну оцінку спірним правовідносинам.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що за станом здоровя ОСОБА_1 звільнений у запас 01 грудня 2006 року, з Миколаївського військового автомобільного коледжу правонаступником якого є відповідач. Суд першої інстанції встановив, що позивач, відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»мав право на отримання грошової компенсації за речове майно, але дія цієї норми закону з 11 березня 2000 року зупинена.

Військовий інститут Одеського національного політехнічного університету надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 звільнений наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30 жовтня 2006 року № 480 за станом здоровя, а наказом начальника Миколаївського військового автомобільного коледжу № 271 від 01 грудня 2006 року виключений зі списків особового складу коледжу та з усіх видів забезпечення.

При звільнені позивач отримав довідку розрахунок № 23 грошової компенсації взамін належного до видачі речового майна, відповідно до якої позивач міг отримати грошову компенсацію за не отримане речове майно у розмірі 2576 грн. 92 коп. за період з листопада 1995 року по день звільнення (а.с.5).

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач є правонаступником Миколаївського військового автомобільного коледжу, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 8).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку стосовно наявності у позивача права на отримання грошової компенсації за речове майно.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України»військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави речового забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України.

Право на отримання військовослужбовцями речового забезпечення передбачено також ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»в редакції, що діяла на момент звільнення позивача з військової служби.

Разом з цим, згідно п. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»від 17 лютого 2000 року (із наступними змінами), який набрав чинності з 11 березня 2000 року, призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»в частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації замість речового майна за винятком відповідних категорій військовослужбовців, до яких позивач не належить.

Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволення позовних вимог військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 за період з 11 березня 2000 року по день звільнення з військової служби є законним та обґрунтованим.

Позивач дізнався про порушення свого права при звільненні з військової служби в запас, тобто в грудні 2006 року. При цьому позов подано до суду 15 січня 2008 року, тобто з порушенням строку встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України, в редакції чинній на час звернення та ухвалення судового рішення

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач не обгрунтував причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом тому вимоги за період з липня 1995 року з до 11 березня 2000 року заявлені з пропуском строку без поважних причин.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а постанова без змін.

Керуючись ст. 195, п.2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, , ч. 5 ст. 254, ч. КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу військового прокурора Миколаївського гарнізону залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2008 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя /підпис/ ОСОБА_2

суддя /підпис/ ОСОБА_3

суддя /підпис/ ОСОБА_4