Справа № 826/721/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/721/16 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної судової адміністрації України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в провадженні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист № 2а-9310/11/2670 від 15.07.2014, що видав Окружний адміністративний суд міста Києва про зобов'язання ДСА України перерахувати на відповідні розрахункові рахунки Апеляційного суду міста Києва для виплати ОСОБА_2 заробітної плати за період з 01 січня 2011 року по 28 вересня 2011 року в сумі 52 335,06 грн., щомісячного грошового утримання за період з 01 січня 2011 року по 28 вересня 2011 року в сумі 47 482,70 грн. та щомісячне грошове утримання за грудень 2010 року в сумі 8 432,52 грн., а всього 108 250,28 грн.

Постановою державного виконавця від 31.07.2014 відкрито виконавче провадження №44208787 щодо примусового виконання вказаного виконавчого документу.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду у 7-денний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а також пунктом 3 попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, рішення буде виконано у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчим дій.

Державним виконавцем направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист № 2а-9310/11/2670 від 15.07.2014, з урахуванням вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 та ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а виконавче провадження зупинено постановою від 18.08.2015.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2015р. по справі №2а-9310/11/2670 у задоволенні вказаної вище заяви - відмовлено.

Враховуючи наведене, виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого документу поновлено постановою від 30.11.2015р.

За невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником постановою державного виконавця від 15.12.2015р. накладено на ДСА України штраф у розмірі 680,00 грн., та встановлено боржнику новий п'ятиденний строк на виконання даного рішення суду.

Задовольняючи повністю позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у відповідача не було законних підстав для винесення постанови від 15.12.2015р. ВП № 44208787, що свідчить про протиправність дій щодо накладення штрафу на ДСА України та про протиправність винесення постанови від 15.12.2015р. ВП № 44208787 про накладення штрафу.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, передбачені Законом України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). В силу вимог ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Частиною 1 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Тобто, вказані норми права вказують на те, що державний виконавець наділений правом накладати на боржника штраф тільки у разі невиконання рішення суду у встановлений строк без поважних причин.

Відповідно до положення про ДСА України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 року № 12 та Закону України "Про джерела фінансування органів державної влади", Бюджетного кодексу України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ДСА України є бюджетною установою, яка фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету України в межах, передбачених Законом України про державний бюджет на відповідний рік, виходячи з цього усі рахунки ДСА України відкриті в органах Державного казначейства України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Колегією суддів встановлено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів здійснюється ДСА України у порядку черговості згідно чинного законодавства України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. Фінансування програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" здійснюється за рахунок бюджетних коштів, які передбачаються у Законі України "Про Державний бюджет України".

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з держаних органів регулюється Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" (далі - Порядок).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Підпунктом 2 пункту 25 Порядку передбачено, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому, пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

У зв'язку з цим виконання рішення суду здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" Державною казначейською службою України.

Так, для належного виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014р. у справі №2а-9310/11/2670, ДСА України зверталась до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, шляхом списання коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів", розпорядником якої є ДСА України, у порядку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845. Однак, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 залишено без змін ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2014р., якою відмовлено у задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Окрім того, державний виконавець також звертався до суду із заявами про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, в яких було відмовлено ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2014р. та від 06.10.2015р.

До того ж, Листами від 17.12.2015р. № 18970/15 та від 21.09.2015р. № 16168/15 ДСА України повідомляла державного виконавця про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" для виконання рішень судів, ухвалених на користь суддів, Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь судів" передбачено 10 000,00 грн. Крім того, повідомлялося, що відповідно до Закону та Порядку виконання рішень судів про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється виключно органами Державної казначейської служби України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем було проведено всі можливі дії на виконання судового рішення, стягнення коштів за яким можлива лише шляхом списання коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь судів".

ДСА України також повідомила Департамент, що виконання судового рішення здійснюється виключно в порядку передбаченому чинним законодавством України, інших наявних способів, які б могли бути спрямовані ДСА України на виконання рішення суду, у боржника відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду, проаналізувавши вищевикладене, прийшла до висновку про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Верховного суду України: від 24.03.2015 по справі № 21-66а15, від 30.06.2015 по справі № 21-1044а15 та від 30.06.2015 по справі № 21-660а15.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо визначення суми содового збору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання останнього вчинити дії, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2016 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції становить 606,32 (1378 * 0,4 * 110%).

Враховуючи те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 року було відстрочено апелянту сплату судового здору до винесення судового рішення, суд приходить до висновку про стягнення з апелянта вказаної вище суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року - без змін.

Стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 1007, код класифікації доходів бюджету - 22030001) судовий збір у сумі 606 грн. (шістсот шість) 32 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 21.06.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.