Справа № 592/3834/16-а
Суддя: Костенко В. Г.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/3834/16-а
Провадження №2-а/592/141/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого судді Костенко В.Г., секретар Антуфьєва В.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з серпня 2011 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку. 04.03.2016 року звернувся до відповідача з приводу перерахунку пенсії та подав відповідну довідку. Втім відповідач відмовив у перерахунку своїм рішенням №3 від 29.03.2016 року. Позивач вважає такі дії неправомірними. Тому просить скасувати рішення відповідача та зобов'язати перерахувати пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, виходячи з розрахунку 90 % від заробітку, та здійснити відповідні виплати, починаючи з 29.03.2016 року.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав.

Представник відповідача заперечував проти позову. Він зазначив, що положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність з 01.06.2015 року. Тому немає підстав для перерахунку пенсії позивачу. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 23.08.2011 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років призначену на підставі Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% суми заробітної плати.

Нарахування та виплату пенсії позивача здійснювало Управління пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області. Відповідно до постанови КМУ від 16.12.2015 року №1065 зазначене Управління об'єднане в Недригайлівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливостей проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно зі ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

04.03.2016 року позивач подав заяву про перерахунок пенсії у зв'язку зі зміною посадового окладу. До заяви подав довідку прокуратури Сумської області № 14-зп-16 від 26.02.2016 року.

29.03.2016 року управління своїм рішенням за №3 відмовило позивачу у перерахунку пенсії.

Встановлені факти визнаються сторонами ті підтверджуються, пенсійним посвідченням позивача, заявою про перерахунок, рішенням, довідкою копії яких додані до матеріалів справи./а.с.14,15,16-17/

Спірні правовідносини є публічними, спір є між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень з приводу перерахунку пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року - прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

08.07.2011 року прийнято Закон України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011 року. Зазначеним законом внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та встановлено, що при виході на пенсію працівникам прокуратури пенсія призначається у розмірі 80 відсотків від суми місячної зарплати.

Положеннями ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», передбачено право на перерахунок вже призначеної пенсії виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

02.03.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 -VIII від 02.03.2015р., який набрав чинності з 01.04.2015 року.

Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 213-VIII визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до закону України «Про прокуратуру».

Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати формально втратили чинність норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, вказані норми закону, зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, відповідач повинен був керуватися ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Обираючи правову норму, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 (справа №21-348а13),від 06.10.2015 (справа №127/11720/14-а).

Відповідно постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім цього, відповідно рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013(справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини 1,2 статті 8, частина 2 статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина 1 статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Статтею 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено «Користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою».

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції визначає «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

У справі «Пічкур проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що стаття 14 Конвенції доповнює інші основні положення Конвенції та протоколів до неї. Вона не існує незалежно, оскільки застосовується лише щодо «користування правами та свободами», що гарантуються цими основними положеннями … Таким чином, заборона дискримінації за статтею 14 Конвенції поширюється за межі використання прав та свобод, гарантування яких кожною державою вимагається Конвенцією та протоколами до неї. Вона також застосовується до тих додаткових прав, що входять до загальної сфери застосування будь-якої статті Конвенції, які держави добровільно вирішили гарантувати … Якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства».

Таким чином, суд вважає, що відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001), відповідач грубо порушує соціальні права і свободи позивача.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Тому рішення слід визнати протиправним і скасувати та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7-9, 11, 69-71, 162, 183-2, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним і скасувати рішення №3 від 29.03.2016 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов'язати Недригайлівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 29.03.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року у розмірі 90 % місячного розміру заробітної плати зазначеної у довідці прокуратури Сумської області № 14-зп-16 від 26.02.2016 року і виплатити створену заборгованість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. відшкодування судових витрат.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, з подачею копії апеляційної скарги до апеляційного суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складений 04.07.2016 року.

Суддя В.Г. Костенко