Справа № 813/1026/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року № 813/1026/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря Іванес Х.О.

за участю : позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області (далі ТДІ з питань праці у Львівській області) про визнання незаконною і скасування постанови заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 16.02.2015р. про закінчення виконавчого провадження ВП №46368822 та зобов'язання винести законну постанову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2015р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015р., в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.04.2016 р постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 р та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015р скасована, а справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою судді Гулкевич І.З. від 16.05.2016 р прийнято справу до розгляду.

Представником позивача через канцелярію суду за вхідним №13577 від 30.05.2016 р подано письмові пояснення на підтримку адміністративного позову, в яких просить : визнати постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження ВП №46368822 від 16.02.2015 р протиправною та її скасувати та зобов'язати відповідача продовжити виконавче провадження; встановити відповідно до ч.1 ст.257 наступний спосіб , строк та порядок виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р у справі №876/8264/14-Територіальній державній інспекції праці розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.05.2014 р за правилами ст.15 Закону України «Про звернення громадян» та надіслати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 19.05.2014 р із відповіддю на поставленій у ній питання за правилами ст.19 Закону України «Про звернення громадян» на адресу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням із описом вкладу не пізніше 10 десяти днів з дня набрання законної сили постановою суду. Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України просить зобов'язати Територіальну державну інспекцію праці надати звіт про виконання судового рішення не пізніше 10 днів з дня набрання законної сили постановою суду.

Протокольною ухвалою суду від 29.06.2016 року на підставі ст.55 КАС України замінено третю особу Територіальну державну інспекціюз питань праці у Львівській області на ОСОБА_2 управління Держпраці у Львівській області.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 року у справі № 876/8264/14 скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року у справі № 813/4966/14 та визнано протиправними дії ТДІ з питань праці щодо дачі відповіді № 02-2468/05 від 02.06.2014 року на заяву від 09.05.2014 року; зобовязано ТДІ з питань праці розглянути звернення ОСОБА_1 та надати відповідь на поставлені запитання у зверненні від 09.05.2014 року відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" від 03.10.1996 року № 393/96-ВР. Однак, незважаючи на це, ТДІ з питань праці не забезпечило позивача повною і правильною відповіддю, а державний виконавець закінчив виконавче провадження і не переконався в тому, що рішення суду не виконане боржником в повній мірі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсягу, просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини не явки неповідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином , письмових пояснень на зауваження, що викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 квітня 2016 року неподав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому судом в судовому засіданні протокольно відмовлено. Також надав письмові пояснення на адміністративний позов, в яких вказує, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р третьою особою було повністю надано вичерпну відповідь позивачу за вихідним №02-0056/05 від 15.01.2015 року, тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі факти, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014р. (з врахуванням ухвали суду від 11.12.2014р. про виправлення описки) у справі №813/4966/14 скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2014р. та визнано протиправними дії ТДІ з питань праці у Львівській області щодо дачі відповіді №02-2468/05 від 02.06.2014р. на заяву від 09.05.2014р.; зобовязано ТДІ з питань праці у Львівській області розглянути звернення ОСОБА_1 та надати відповідь на поставлені запитання у зверненні від 19.05.2014р. у відповідності до ст.19 Закону України "Про звернення громадян" від 03.10.1996р. №393/96-ВР.

На підставі вказаного рішення Львівським окружним адміністративним судом 12.01.2015р. був виданий виконавчий лист №813/4966/14, примусове виконання якого здійснювалось Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

На виконання вказаного рішення суду ТДІ з питань праці у Львівській області (боржник) надіслала на адресу ОСОБА_1 лист від 15.01.2015р. №02-0056/05, а також повідомила орган Державної виконавчої служби про добровільне виконання рішення суду.

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 16.02.2015р. виконавче провадження ВП №46368822 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Листом від 26.02.2015р. №09.1-14/1904 орган Державної виконавчої служби повідомив позивача про те, що шляхом аналізу ст.19 Закону України "Про звернення громадян" та встановлення відповідності листа ТДІ з питань праці у Львівській області від 15.01.2015р. №02-0056/05 вимогам зазначеної норми, беручи до уваги ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р., якою відмовлено в розясненні постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014р., державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з такими діями державного виконавця та постановою про закінчення виконавчого провадження з огляду на те, що надана йому ТДІ з питань праці у Львівській області відповідь не є повною та не відповідає змісту поставлених ним питань, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенцію), та практику Суду як джерело права.

Також, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обовязкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

За змістом же п.68 рішення Європейського суду з прав людини у справі Піалопулос та інші проти Греції від 15 березня 2001 року якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено в Законі України Про виконавче провадження від 21.04.1999р. №606-XIV (далі Закон №606), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.8 ч.1 ст.49 Закону №606 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тобто, підставою для застосування цієї норми є безумовне повне виконання судового рішення.

Однак як вбачається з листа Територіальної державної інспекції у Львівській області від 15.01.2015 р №02-0056/05 нею ненадано повної та вичерпної відповіді на всі поставленні питання позивача, а саме ненадано відповідь на поставлене питання позивача, а саме : чи зобов'язаний начальник Територіальної державної інспекції у Львівській області повідомити ОСОБА_1 з огляду на вимоги ст. 15, 19 Закону України «Про звернення громадян» про притягнення інспектора Кипибіди Т.Є. до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх обов'язків при розгляді звернень ОСОБА_1 від 06.10.2009 р, для того щоб ОСОБА_1 скористався своїм правом на оскарження неналежного ставлення інспектором Кипибідою Т.Є. до розгляду зазначеного звернення в 10-ти денний строк в судовому порядку.

Отже, з викладеного вбачається, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанов про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд приходить до висновку, що державним виконавцем при винесені оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження були порушені вимоги ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не зазначено, які дії були ним проведенні у відповідності до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», які дії вчинив боржник по виконанню рішення суду та на підставі яких саме висновків державний виконавець дійшов висновку про можливість закінчення виконавчого провадження.

Зазначене свідчить, що державний виконавець не вжив всіх заходів, необхідних для виконання рішення в повному обсязі: не переконався у фактичному виконанні судового рішення та передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача продовжити виконавче провадження суд відмовляє в задоволенні вказаної вимоги, оскільки питання відновлення виконавчого провадження є дискреційними повноваженнями державного виконавця, оскільки останній сам приймає таке рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», натомість, суд не може підміняти собою зазначений орган та вирішувати вищенаведені питання.

Згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 2 статті 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та характер спірних правовідносин, суд доходить висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та зобовязати заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 вжити заходів передбачених чинним законодавством щодо виконання судового рішення.

Щодо вимог встановити відповідно до ч.1 ст.257 строк та порядок виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р у справі №876/8264/14-Територіальній державній інспекції праці розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.05.2014 р за правилами ст.15 Закону України «Про звернення громадян» та надіслати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 19.05.2014 р із відповіддю на поставленій у ній питання за правилами ст.19 Закону України «Про звернення громадян» на адресу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням із описом вкладу не пізніше 10 десяти днів з дня набрання законної сили постановою суду та про встановлення строку для подання Територіальною державною інспекцією у Львівській області до суду звіту про виконання постанови не пізніше 10 днів з дня набрання законної сили рішенням у справі, суд зазначає наступне.

Положення ч.1 ст.267 КАС України передбачають, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, з метою забезпечення повного, правильного і своєчасного виконання рішення суду передбачено повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за його виконанням.

Керуючись наданим правом, а не обов'язком, суд, за наслідками встановлених обставин та досліджених доказів, не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом подання звіту відповідачем, з урахування чого, заявлена вимоги задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження ВП №46368822 від 16.02.2015 року та зобовязати заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 вжити заходів передбачених чинним законодавством щодо виконання судового рішення

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2016 року.

Суддя Гулкевич І.З.