Справа № 803/900/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

23 червня 2016 року м. ЛуцькСправа № 803/900/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про скасування постанов в частині та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - позивач, ТзОВ «ФК «Вектор Плюс», підприємство) звернулося в суд з адміністративним позовом до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі - відповідач, Другий ВДВС Луцького МУЮ, відділ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2.) про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 40359418 від 05 грудня 2013 року, винесеного Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 40359749 від 03 грудня 2013 року, винесеного Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартира загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; про зобов'язання відповідача винести постанову про зняття арешту з іпотечного майна: квартира загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 листопада 2007 року ОСОБА_2 (позичальник) уклала з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0202/1107/88-133. На забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами був укладений іпотечний договір від 09 листопада 2007 року.

За умовами договорів іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань з кредитного договору квартиру за адресою АДРЕСА_1. Наразі це обтяження, разом з зобов'язаннями за кредитним договором, відступлено на користь ТзОВ «ФК «Вектор Плюс».

Під час звернення до нотаріуса позивачу стало відомо, що на вказане нерухоме майно накладений арешт в межах інших виконавчих проваджень.

Товариство вважає, що як іпотекодержатель вищевказаного нерухомого майна, ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» має першочергове право на реалізацію предмету іпотеки в разі порушення основного зобов'язання. Так як наявні арешти обмежують права товариства на задоволення своїх інтересів, тому позивач не може задовольнити свої вимоги в позасудовому порядку (або провести продаж майна з метою задоволення своїх інтересів або набути права власності на предмет іпотеки). У зв'язку з цим просить суд:

1) скасувати постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 40359418 від 05 грудня 2013 року, ВП № 40359749 від 03 грудня 2013 року в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартира загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

2) зобов'язати відповідача винести постанови про зняття арешту з іпотечного майна ТзОВ «ФК «Вектор Плюс», а саме квартири загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання представник товариства не прибув, проте 23 червня 2016 року за вх. № 7872/16 подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а. с. 70).

Представник відповідача в судове засідання 23 червня 2016 року також не прибув, проте подав заяву № 21043 від 21 червня 2016 року про розгляд справи без участі представника Другого відділу ДВС міста Луцьк. При розгляді спору покладається на розсуд суду (а. с. 67).

Додатково зазначив, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року скасовано постанову Другого ВДВС Луцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену у ВП № 40359418 від 05 грудня 2013 року в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано зняти арешт з іпотечного майна. Станом на 22 червня 2016 року арешт у ВП № 40359418 знято.

Третя особа, ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду. Повістка разом з усіма доданими матеріалами була повернута на адресу суду 17 червня 2016 року з відміткою пошти «за даною адресою адресат не проживаю» (а. с. 32-58).

Відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Крім того, у зв'язку із скороченим терміном розгляду даної справи в порядку статті 38 Кодексу адміністративного судочинства України неодноразово здійснювався виклик третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 за номером телефону 71-10-13, який зазначений у Кредитному Договорі № 0202/1107/88-133 від 09 листопада 2007 року, проте жоден із викликів не були прийняті (а. с. 8, зворот). Інші засоби зв'язку суду не відомі, тобто судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення сторони.

За правилами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання представники сторін не прибули (при цьому, представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності), що не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2012 року у справі звернуто стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0202/1107/88-133 від 09 листопада 2007 року в розмірі 31 969, 81 дол.США, що згідно курсу НБУ становить 255 432, 37 грн.

На виконання цього судового рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області 04 квітня 2013 року було видано виконавчий лист стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Виконавчий лист був пред'явлений позивачем до примусового виконання у Другий ВДВС Луцького МУЮ. Тобто, позивач є стягувачем у цих виконавчих провадженнях (а. с. 52, 63).

Під час здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 40359749 від 05 грудня 2013 року, ВП № 40359418 від 03 грудня 2014 року, які власне і оскаржує ТзОВ «ФК «Вектор Плюс».

У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» роз'яснено наступне.

Відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, при визначенні юрисдикції необхідно виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому судам слід ураховувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором.

З огляду на викладене до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» є стягувачем у виконавчих провадженнях в межах яких були винесені оскаржувані постанови про арешт майна, тому дані позовні вимоги не підсудні Волинському окружному адміністративному суду.

Судовий контроль за виконавчими документами виданими на підставі Цивільного процесуального кодексу України встановлений розділом VII цього кодексу. Зокрема, статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, для оскарження дій та рішень державного виконавця позивачу необхідно звернутися до місцевого загального суду, який видав виконавчі листи, тобто до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі слід закрити.

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається позивачу за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Оскільки суд закриває провадження у даній справі, тому сплачена платіжним дорученням від 01 червня 2016 року № 4888 сума судового збору у загальному розмірі 2 756 грн. підлягає поверненню позивачу у відповідності до вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд вважає за необхідне роз'яснити товариству, що порядок повернення судового збору за рішеннями судів органами Державної казначейської служби України встановлений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 6 Порядку, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній;

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Оскільки за правилами пункту 6 Порядку повернення судового збору можливе без оригіналу розрахункового документу, тому суд дійшов висновку, що оригінал платіжного доручення № 4888 від 01 червня 2016 року слід залишити у справі, видавши позивачу копію зазначеного розрахункового документу.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про скасування постанов в частині та зобов'язання вчинити дії.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (04073, місто Київ, проспект Московський, будинок 28 А, ідентифікаційний код юридичної особи 38004195) судовий збір у розмірі 2 756 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень), сплачений згідно із платіжним дорученням № 4888 від 01 червня 2016 року.

Оригінал квитанції № 4888 від 01 червня 2016 року залишити в адміністративній справі Волинського окружного адміністративного суду № 803/900/16, видавши позивачу засвідчену копію цього розрахункового документу.

Роз'яснити позивачу, що з даними вимогами йому необхідно звернутися до Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку, який визначений Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до адміністративного суду не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.І. Смокович