Справа № 2а-10158/08/2170
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2016 р. м. Київ К/9991/16882/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Карася О.В., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Мартиненко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року

у справі № 2-а-10158/08/2170

за позовом Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (яка є правонаступником Чаплинської міжрайонної державної податкової інспекції в Херсонській області)

до Українсько-німецького племінного підприємства з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія-Генетік»

про стягнення податкового богу по земельному податку, -

В С Т А Н О В И Л А :

03 грудня 2008 року Чаплинська міжрайонна державна податкова інспекція в Херсонській області (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Українсько-німецького племінного підприємства з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія-Генетік» (далі - відповідач) про стягнення податкового богу по земельному податку у сумі 11760,32 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Чаплинська МДПІ в Херсонській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У запереченні на касаційну скаргу Українсько-німецьке племінне ПІІ в формі ТОВ «Асканія-Генетік», посилаючись на те, що постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну позивача - Чаплинської МДПІ в Херсонській області його правонаступником - Скадовською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АБ № 616989 від 04 червня 2013 року.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Як вбачається з позовної заяви, Українсько-німецьким племінним ПІІ в формі ТОВ «Асканія-Генетік» був поданий розрахунок земельного податку на 2004 рік (вх. № 916 від 31 січня 2004 року) з річною сплатою земельного податку у сумі 8798,09 грн. (зі сплатою до серпня 2004 року у сумі 4399,09 грн. та до листопада 2004 року у сумі 4399,09 грн.).

Станом на 28 лютого 2008 року у відповідача утворилась заборгованість із земельного податку у загальній сумі 18226,63 грн. (з яких: 18124,09 грн. - недоїмка, 102,54 грн. - пеня).

Рішенням Чаплинського відділення Скадовської МДПІ Херсонської області № 22 від 28 лютого 2005 року «Про списання безнадійного податкового боргу» було списано податковий борг Українсько-німецького племінного ПІІ в формі ТОВ «Асканія-Генетік» у сумі 18226,63 грн. (з яких: 18124,09 грн. - недоїмка, 102,54 грн. - пеня), який обліковувався у товариства станом на 31 січня 2005 року, на підставі пункту 18.2 статті 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Рішенням Чаплинського відділення Скадовської МДПІ Херсонської області № 89 від 26 грудня 2005 року «Про відміну рішення про списання безнадійного податкового боргу» було відмінено рішення Чаплинського відділення Скадовської МДПІ Херсонської області № 22 від 28 лютого 2005 року та поновлено в картці особового рахунку Українсько-німецького племінного ПІІ в формі ТОВ «Асканія-Генетік» суму заборгованості по сплаті за землю у сумі 18226,63 грн., у тому числі пеня 102,54 грн.

З огляду на викладене, Чаплинським відділенням Скадовської МДПІ Херсонської області були сформовані та надіслані відповідачу перша № 1/7 від 11 січня 2006 року та друга № 2/31 від 28 лютого 2006 року податкові вимоги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постановою Господарського суду Херсонської області від 14 серпня 2007 року у справі № 15/222-АП-07 з Українсько-німецького племінного ПІІ в формі ТОВ «Асканія-Генетік» вже був стягнутий податковий борг із земельного податку, який виник на підставі податкового розрахунку із земельного податку на 2004 рік.

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 18.2 статті 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції на податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

За визначенням, наведеним у пункті 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

В силу положень абзацу 1 пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно положень підпункту 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом ДПА України від 14 березня 2001 року № 103 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), безнадійний податковий борг - це податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк давності - 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання (рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) на підставі даних обліку).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, сума податкового боргу Українсько-німецького племінного ПІІ в формі ТОВ «Асканія-Генетік» із земельного податку, заявлена податковим органом до стягнення, становить 11760,32 грн.

При цьому, матеріали справи містять доповнення Чаплинської МДПІ в Херсонській області до адміністративного позову (арк. справи 38), у яких податковим органом було вказано, що сума позову 11760,32 грн. - це залишок непогашеної заборгованості по земельному податку, поновленої за рішенням Чаплинського відділення Скадовської МДПІ Херсонської області № 89 від 26 грудня 2005 року у сумі 8768,39 грн. (поновлено 18226,63 грн., із них 18124,09 грн. - недоїмка, 102,54 грн. - пеня) та пені у сумі 2991,93 грн., нарахованої за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань у відповідності до акту інвентаризації № 1/19/49991 від 26 вересня 2008 року. В свою чергу, поновлена сума боргу була нарахована на підставі двох зведених розрахунків суми земельного податку: на 2003 рік (вх. № 2709 від 24 квітня 2003 року) на суму 9326,00 грн. (щорічне нарахування суми 10326,00 грн. мінус сплачена відповідачем 1000,00 грн. згідно платіжного доручення № 86 від 04 жовтня 2004 року) та на 2004 рік (вх. № 916 від 31 січня 2004 року) з річною сплатою у сумі 8798,09 грн., що підтверджується витягом з облікової картки платника податків за 2004 - 2005 роки та зведеними розрахунками суми земельного податку на 2003 - 2004 роки. За постановою Господарського суду Херсонської області від 14 серпня 2007 року у справі №15/222-АП-07 із Українсько-німецького племінного ПІІ в формі ТОВ «Асканія-Генетік» було стягнуто 9400,63 грн., з яких: нарахована сума земельного податку по розрахунку за 2004 рік - 8798,09 грн., 102,54 грн. - пеня та частково по розрахунку на 2003 рік - 500,00 грн. У зв'язку з чим, залишок нестягнутої заборгованості за 2003 рік становить 8769,39 грн. та пеня у сумі 2991,93 грн. у відповідності до акту інвентаризації № 1/19/49991 від 26 вересня 2008 року.

Разом з цим, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки вказаним обставинам, періоду, за який у відповідача виник податковий борг, не встановили, тоді як вказані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов'язковому встановленню судом.

В залежності від встановлених обставин, суди повинні перевірити, чи був дотриманий податковим органом строк, визначений підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», для стягнення податкового боргу, який є предметом спору у даній справі.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі розкритий в частинах 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 138 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Для встановлення обставин, зазначених у частині першій цієї статті, у судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, досліджуються письмові та речові докази, у тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені порушення судами попередніх інстанцій вимог норм процесуального права щодо всебічного та повного встановлення обставин у справі, як такі, що могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції з огляду на встановлені статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України межі перегляду справи судом касаційної інстанції, згідно частин 2 та 4 статті 227 цього Кодексу є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ О.В. Карась

_____________________ Т.М. Шипуліна